ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1115, 2012-06-12 00:00

משה גפני: אני ממשיך בסדר היום.

משה גפני: על סדר היום הצעה לסדר היום בנושא: "החלטת היועץ המשפטי לממשלה לתקצב רבנים רפורמים וקונסרבטיביים", הצעה שלי על החלטת היועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: הדיון הוא דיון תקציבי ואני רוצה לדעת מי מוסמך לתת כסף במדינת ישראל לדברים שאין החלטה לגביהם לא בממשלה ולא בכנסת.

משה גפני: אני רוצה לדעת מהיכן לוקחים כסף לדבר הזה ומי הסמיך את היועץ המשפטי לממשלה לקבל החלטה בעניין.

שי חרמש: זה לא דיון שראוי שיתקיים בוועדת החוקה?

משה גפני: אם אני מעביר את זה לוועדת חוקה, גם את החקלאים מעביר לוועדת החוקה.

משה גפני: מה דעתך?

שי חרמש: אני אסתדר שם לא רע.

משה גפני: אתה חושב שיהיה לך שם VIP כמו כאן?

שי חרמש: כמו כאן, אין.

משה גפני: אני לא יודע ואין לי מושג באיזו ועדה זה צריך להיות.

ציון פיניאן: אם תעביר את זה לוועדת החוקה, עשב לא יגדל.

ציון פיניאן: אני מודיע לך ולכל החקלאים.

ציון פיניאן: עשב לא יגדל.

משה גפני: בשביל הספורט הייתי מעביר את זה.

משה גפני: את כללי המים הייתי מעביר לוועדת החוקה.

משה גפני: אני אענה לך על השאלה.

משה גפני: מליאת הכנסת קיבלה החלטה להעביר את ההצעה הזאת לוועדת הכספים.

משה גפני: היא קיבלה החלטה פה אחד, כולל אנשי קדימה שהיו במליאת הכנסת.

משה גפני: אני כנאמן לתקנון הכנסת, אני עושה את הדיונים כפי שמליאת הכנסת מחליטה.

משה גפני: דבר שני.

משה גפני: הקדמתי ואמרתי בתחילת הדברים שהנושא הוא לא דיון על הרפורמים ועל הקונסרבטיבים.

משה גפני: זה בכלל לא הדיון.

משה גפני: בעיניי הם גם לא קיימים.

משה גפני: אני מדבר רק על התקציב.

משה גפני: היועץ המשפטי קיבל החלטה על תקציב, כאן ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו נצטרך לקצץ נניח בחקלאות.

שי חרמש: זה כמו האורתודוכסים.

שי חרמש: זה אותו סעיף.

משה גפני: לא, אין אותו סעיף.

משה גפני: אם זה אותו סעיף, היה צריך לקבל החלטה בחוק.

משה גפני: אין אותו סעיף.

משה גפני: לכן נמצא כאן השר ואני מברך אותו על כך שהוא נמצא כאן בדיון.

משה גפני: קיבל היועץ המשפטי לממשלה החלטה שיכול להיות שאולי באמת כדאי לפזר את הכנסת.

משה גפני: אתמול דנו על נושאים שקשורים לאזורי עדיפות, שבג"ץ קיבל החלטה איזה ישובים להוסיף.

שי חרמש: ואיזה לגרוע.

משה גפני: ואיזה לגרוע, אבל לגרוע יש סמכות.

משה גפני: אמרתי אתמול שבית המשפט יכול לומר שההחלטה היא לא חוקתית, בסדר, אבל אם הם מנהלים, אז למה אנחנו מקבלים משכורת?

משה גפני: אפשר לתרום אותה ונלך הביתה.

משה גפני: למה אנחנו צריכים לשבת כאן בכלל?

משה גפני: למה הממשלה צריכה לפעול?

משה גפני: יותר טוב שראש הממשלה ישחק כדורגל.

שי חרמש: היית אומר אותו הדבר אם נגיד היועץ המשפטי היה מחליט לנסר חמישה בתים במקום כלשהו במאה מיליון שקלים ולהזיז אותם לגבעה ממול?

משה גפני: אני אומר לך שלו הפרקליטות הייתה עובדת – אני הצבעתי נגד חוק ההסדרה ואני אומר לך מהמקום בו אני נמצא שכל הדיון הזה היה מיותר לו הפרקליטות הייתה עושה את עבודתה ולא היה צריך להגיע לזה.

משה גפני: כולם יודעים את זה.

משה גפני: המחלוקת הזאת הייתה מחלוקת מיותרת.

משה גפני: אגב, אני שמעתי את זה מאנשים – אני לא יכול להגיד את זה בשמם אבל מהבכירים ביותר במדינה – שאם הפרקליטות הייתה עושה את עבודתה, במקום להתעסק במה שזה לא עניינה, אז לא היינו מגיעים לכל הסאגה הזאת.

ציון פיניאן: החלטת בג"ץ באה בעקבות החלטת הפרקליטות.

משה גפני: בג"ץ דווקא לא אשם בזה.

שי חרמש: אני שואל בהיבט הכספי.

שי חרמש: אתה אומר שההחלטה הזאת עולה כסף.

שי חרמש: מישהו החליט לנסר בתים.

משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש, אם יבוא לכאן דיון ממליאת הכנסת או דיון מהיר שנשיאות הכנסת תחליט עליו לדון מהיכן הכסף כדי לנסר את בתי האולפנה, אנחנו נדון בזה, אם זאת השאלה.

שי חרמש: נתת לי רעיון.

יעקב מרגי: רק אם תהיה ועדה שדנה בעולם דימויים.

משה גפני: אתה יכול להגיש בקשה לדיון מהיר ואנחנו נדון על זה, כמובן אם יאשרו לך.

משה גפני: אני חוזר לנושא לשמו התכנסנו.

משה גפני: היועץ המשפטי לממשלה החליט, בניגוד לעמדת הכנסת.

משה גפני: הכנסת מכירה ברבנות הראשית כגוף היחיד המוסמך לעסוק בנושא רבנות והיועץ המשפטי החליט שצריך לתקצב גם רבנים רפורמים וקונסרבטיבים.

משה גפני: הכנסת לא קיבלה החלטה כזאת, הממשלה לא קיבלה החלטה כזאת ובעצם זאת החלטה שאומרת שאם אנחנו עושים את זה במקרה של הרבנות, אנחנו יכולים לעשות את זה למשל במשרד התחבורה.

משה גפני: למה שיהיה רק משרד אחד שמטפל בנושא של אגרת רישוי רכב?

משה גפני: בואו נעשה שיהיה פלורליזם ושיהיו עוד משרדים.

משה גפני: נעשה כמה משרדים שיטפלו באגרת רישוי רכב.

משה גפני: יהיו כאלה שיתנו יותר מוקדים בישובים הערבים, יהיו כאלה שיתנו פחות, נעדיף את אלה שנותנים יותר.

משה גפני: משרד הבריאות, למה דווקא משרד הבריאות יהיה מוסמך לעסוק בנושא של בריאות הציבור, ברפואה ובכל הדברים האלה?

משה גפני: נעשה פלורליזם.

משה גפני: למה צריך רק ברבנות?

משה גפני: אם היועץ המשפטי לממשלה מקבל החלטה כזאת, אני רוצה שהוא יקבל החלטה על כל הדברים האחרים.

משה גפני: אבל נניח רגע לעניין הזה והשאלה היא מהיכן יבוא הכסף.

משה גפני: אני לא מקבל את עמדתו, אני חולק עליו, אני חושב שהוא לחלוטין טועה, אני חושב שהוא מפעיל כאן אג'נדה שמופעלת בפרקליטות.

משה גפני: נכון הראל?

<הראל גולדברג: אני לא פרקליטות אדוני.

משה גפני: אבל משרד המשפטים.

<הראל גולדברג: אני עובד משרד המשפטים, כן.

משה גפני: לא שאלתי אם אתה עובד משרד המשפטים.

משה גפני: שאלתי האם זה נכון מה שאני אומר אבל תכף נשמע.

משה גפני: לכן אדוני השר, אני רוצה לדעת מה הולך לקרות עם העניין הזה.

משה גפני: בבקשה.

יעקב מרגי: כדי לענות על שאלת יושב ראש הוועדה, אני חייב להתחיל בקצת היסטוריה.

יעקב מרגי: יש בג"ץ שהוגש, אם אני לא טועה, ב-2004-2005 והראל יתקן אותי.

<הראל גולדברג: 2005.

יעקב מרגי: קהילת ברכת שלום.

יעקב מרגי: לפני כשנתיים, מיד אחרי כניסתי לתפקיד, המסקנות של הוועדה שהוקמה אז, בהחלטת בית המשפט אם אני לא טועה להקים את הוועדה או החלטת משרד המשפטים, לא יודע.

יעקב מרגי: הוקמה ועדה וחשוב שכבודו ישמע על כך.

יעקב מרגי: אם אני לא טועה, את הוועדה הקים השר יצחק כהן, שר הדתות דאז.

יעקב מרגי: קיבלתי עלי את המסקנות.

יעקב מרגי: אחת הדרכים לפתרון הבעיה, שהסכימו לה כל הצדדים, שיש ניתוק זיקה מוחלט בין משרד הדתות לבין העתירה הזאת ואם הם מדברים על קהילות, יטופלו במסגרת רכזי קהילות, ראשי קהילות, כל מה שקשור לקהילות ולא במשרד לשירותי דת.

יעקב מרגי: הכירו בזה.

יעקב מרגי: הצדדים להסכם הכירו בזה.

יעקב מרגי: הכיר בזה השליח של היועץ המשפטי לממשלה, לענייננו כאן זה הראל שהיה יושב ראש הוועדה, אם אני לא טועה, או מי מטעמו ומנכ"ל משרד ראש הממשלה שהיה שותף להסכמה הזאת, שהנושא יהיה במסגרת של תמיכה ואכן זה כך, זה במסגרת של תמיכה בשונה מבלבול המושגים במכלול הפרסומים שניתנו לסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: זה במסגרת של תמיכה, כמו שכל גוף יכול להגיש בקשות תמיכה לכל הסעיפים, לכדורגל, לספורט, לסרטים, לכל ממסד התרבות, במסגרת תמיכה.

משה גפני: או ליצנים.

יעקב מרגי: גם כן.

משה גפני: ליצנים יכולים להגיש בקשה לתמיכה.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: ודאי, אם זאת תרבות.

שי חרמש: זאת לא אותה אנלוגיה, נכון?

משה גפני: אתה החלטת להיכנס לאנלוגיות שלי?

משה גפני: מה אני מדמיין?

שי חרמש: דיברנו על הרפורמים ודיברנו על הליצנים, וזה נאמר במשפט אחד.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני שואל אם גם ליצנים רוצים להגיש בקשה לתמיכה והם יכולים לקבל.

שי חרמש: לרגע חששתי שרפורמים הם ליצנים ולא הבנתי.

משה גפני: מה חשבת?

יעקב מרגי: תעלה ליו-טיוב ואני אראה לך סרטון ביו-טיוב שיאמר לך אם זה כן או לא.

משה גפני: אמרתי במליאת הכנסת מה אני חושב עליהם.

יעקב מרגי: היה סיכום כזה שכשנתיים הוא מתהלך במסדרונות, בבירוקרטיה, שאכן זה הולך להיות במשרד התרבות, אכן זה הולך להיות במסגרת נוהל של תמיכה ובמפורש לא בהגדרה כלשהי שמתקרבת למושג "רב" כי לאורך כל הדרך, גם נציגי משרד המשפטים וגם אנחנו סברנו – וגם מנכ"ל משרד ראש הממשלה – שרב, ואכן כך גם היועץ המשפטי לממשלה באותה סיפא של הודעה שלו אמר, הוא מי שהוסמך לכך.

משה גפני: שי חרמש מפריע לך.

משה גפני: נתתי הרצאה לקיבוצניקים ואמרתי בדיחה, כמו שאני אומר תמיד, אבל אחרי חמש דקות אני שומע בקצה האולם בחורה שמתחילה לצחוק.

משה גפני: הרכז אמר לי שלא אתרגש כי היא הבינה את הבדיחה אבל אמרתי את הבדיחה חמש דקות קודם.

משה גפני: מה אתה צוחק באמצע?

שי חרמש: אנחנו קולטים לאט.

שכיב מוראד שנאן: יש חוק שאסור לספר בדיחה ביום שישי כדי שלא יצחקו בתפילה ביום ראשון.

שי חרמש: גפני, הרב יעקב מרגי שלח אותי לסרט ביו-טיוב על בר מצווה לכלבים.

יעקב מרגי: אני לא רב.

יעקב מרגי: אני רוצה להחזיר את הדיון לרצינות שלו.

יעקב מרגי: אני אומר שהיה חד משמעית, הנושא לא היה נתון לספק כלשהו או כאילו זה פתוח בכלל, זה לא היה פתוח.

יעקב מרגי: לכן ההבנות היו במסגרת הזאת שזה הולך בניתוק זיקה, הולך למשרד התרבות במסגרת נוהל של תמיכה ובהגדרה של ראשי קהילות ולא מעבר לזה.

יעקב מרגי: לצערי הרב השותפים להסכם הזה, שהם העותרים, נהגו שלא ביושר ברגע הנעילה, כשהיה צריך להודיע לבית המשפט.

משה גפני: מי אלה העותרים?

יעקב מרגי: הרפורמים.

יעקב מרגי: התנועה הרפורמית.

יעקב מרגי: ברכת שלום.

יעקב מרגי: הודיעו לבית המשפט בסגנון כזה מאוד בומבסטי.

יעקב מרגי: יצא המרצע מן השק.

יעקב מרגי: כביכול כל מה שנעשה וכל העתירה שהייתה, זה לא תקציב וכל ההתנגדות שלנו היא הקטע של ההגדרה של "רב", ואכן התנגדנו.

יעקב מרגי: לצערי הרב השופטים בדיון לא רצו לשמוע את עמדת היועץ המשפטי של המשרד, לשמוע בדיוק את השתלשלות העניינים, ואני מצטט את לשונו של היועץ המשפטי של המשרד שלי, מר ישראל פת, והשופט אמר: לא מעניין אותי, לא דעתו של השר ולא היועץ המשפטי של משרד הדתות, אני רוצה לשמוע את היועץ וינשטיין.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, היועץ וינשטיין לא היה בסוד העניינים, לא היה בהתגלגלות.

יעקב מרגי: אנחנו מלכתחילה, המשרד וגם אייל גבאי שהוביל את זה וגם הראל גולדברג שיושב כאן, היו שותפים למהלך הזה שבמפורש לא קוראים להם רבנים.

יעקב מרגי: במפורש.

יעקב מרגי: זה במנותק זיקה בכלל ממשרד הדתות.

יעקב מרגי: היה ויכוח אם משרד האוצר רוצה לעשות אקט ישיר של תקצוב אותם אנשים, הוא התעקש ולקח, ואני מודיע שהוא לחץ את המשרד לעשות באמצעות התחייבות שלטונית של מנכ"ל-חשב, שלא בידיעתי כי אני הייתי מתנגד לכך באותו רגע.

יעקב מרגי: אני הודעתי ליועץ וינשטיין, סמוך להחלטה שלו, שאני מתנגד.

יעקב מרגי: הודעתי זאת בכתב ליועץ המשפטי של המשרד.

יעקב מרגי: מצדי שהעתירה תהיה פתוחה עוד עשרים שנים.

יעקב מרגי: הרי כל המטרה של העתירה הייתה קנטרנית, לתקוע את המינויים ואת התקנים של רבני ההתיישבות.

שלמה מולה: איזה רבנים?

יעקב מרגי: רבני ההתיישבות של המועצות האזוריות.

יעקב מרגי: רבני המושבים.

יעקב מרגי: מאז יש הקפאת תקנים.

יעקב מרגי: מאז לא מצאתי סקטור אחד.

יעקב מרגי: זאת ההזדמנות שלי גם – סלח לי אדוני היושב ראש על שאני מנצל את הבמה גם לעשות חשבון עם מי שצריך חשבון – לומר שלא ראיתי במדינה סקטור אחד שנגדו הייתה איזו עתירה שקשורה למינוי כזה.

יעקב מרגי: מקפיאים במסגרת אותה עתירה.

יעקב מרגי: מישהו קפץ על המציאה ונתן הודעה לבית המשפט שלא מונו מאז רבנים ולא מונו.

יעקב מרגי: יש ישובים ללא רבנים מאז 2005.

יעקב מרגי: מאז עתירת ברכת שלום.

יעקב מרגי: יכול להיות שאני לא מדייק בתאריכים, אבל מאז העתירה ב-2004-2005.

יעקב מרגי: לא מצאנו דוגמה כזאת לא כאשר היה הוויכוח על תפקודם או אופן התנהלותם של הרופאים

משה גפני: מי נתן את ההוראה שלא למנות רבני התיישבות?

יעקב מרגי: זה בדיוק כמו ההודעה של המדינה לבית המשפט על גבעת האולפנה.

יעקב מרגי: היה פרקליט שהודיע לבית המשפט כדי לייתר את העתירה.

יעקב מרגי: ממילא הולכים למנות רבנים עד שהנושא הזה יוסדר.

שלמה מולה: עכשיו היועצים המשפטיים אשמים?

יעקב מרגי: אף פעם לא.

יעקב מרגי: רק אנחנו אשמים.

יעקב מרגי: אנחנו אשמים בכך שמאפשרים את זה.

משה גפני: השר אומר כן.

שלמה מולה: אני שואל אותו.

משה גפני: התשובה היא כן.

משה גפני: הוא לא אמר ברמזים אלא הוא אמר ברור.

שלמה מולה: אולי לפעמים השר טועה?

יעקב מרגי: אני אומר את דעתי.

משה גפני: יש לי דוגמאות שהוא טועה, אבל לא במקרה הזה.

שלמה מולה: אני אומר לך שהוא טועה בעניין הזה.

שלמה מולה: קודם כל צריך לקרוא להם רבנים.

יעקב מרגי: לא שמעתי שאתה רוצה לקרוא לי רופא.

יעקב מרגי: למה אתה לא קורא לי רופא?

שלמה מולה: אתה לא רופא.

ציון פיניאן: גם הם לא רבנים.

ציון פיניאן: לא כל אחד יכול להיות רב.

אורית זוארץ: לתפיסתך הם לא רבנים.

יעקב מרגי: לא לתפיסתי.

ציון פיניאן: יש גם דין תורה.

משה גפני: יש חוק במדינה.

יעקב מרגי: אפשר להיות נאור ולקבל את שלטון החוק לא בסלקטיביות.

יעקב מרגי: אין מוסר כפול.

יעקב מרגי: היועץ המשפטי באותה הודעה שאתם קפצתם וצהלתם, כל מי שקפץ וצהל, כתב בסיפא: אין בהודעתי זו בנושא הלכה, רבנים ייקראו רק מי שנבחר על ידי הרבנות הראשית.

משה גפני: זה החוק.

יעקב מרגי: עושים פלסתר מהחוק כשנוח.

יעקב מרגי: אם החוק טוב כשנוח וכשלא נוח.

יעקב מרגי: אני באתי לומר את הדברים.

שלמה מולה: שנה את החוק.

משה גפני: הוא לא רוצה לשנות את החוק.

משה גפני: הוא חושב שהחוק בסדר.

משה גפני: תשנה אתה.

יעקב מרגי: רבותיי, אתם רוצים לעשות קרקס?

יעקב מרגי: אפשר להחליט שהדיון הוא על קרקס.

יעקב מרגי: אתם רוצים דיון על רבנים?

יעקב מרגי: אני הבאתי את העובדות.

שלמה מולה: למה אתה קורא לזה קרקס?

שלמה מולה: מותר לשאול שאלות.

יעקב מרגי: מותר.

ציון פיניאן: אתם עושים קרקס מהמילה רב.

אורית זוארץ: בעיני המתבונן.

יעקב מרגי: ארבעה משפטים אחרונים ואם אני אומר דבר לא לעניין, אני מוכן לבדוק ולחזור בי.

יעקב מרגי: לא רציתי לגעת בנקודה הזאת.

יעקב מרגי: לצערי הרב אני כשר במדינת ישראל אומר לכם שיש תחושה שיש אג'נדה.

יעקב מרגי: הראל הוא לא הכתובת והוא גם לא יענה לך, גם אם הוא יודע.

משה גפני: הראל עונה לוועדת הכספים כל מה שהוא יודע.

יעקב מרגי: רבותיי, אני כאיש ציבור, כשאני בא לגעת בנקודה מסוימת, אני בודק את עצמי עשרים אלף פעמים אם יש לי נגיעות, אם יש לי ניגוד עניינים וכל חבר כנסת או שר שיש לו ניגוד עניינים חותם על הסדרים.

יעקב מרגי: כשאני שומע ששופט אחד מתוך ההרכב שדן בעתירה של הרפורמים קיבל אות כבוד מהתנועה הרפורמית, הייתי מצפה ממנו, שופט עליון, שיפסול את עצמו.

משה גפני: לא הבנתי.

ציון פיניאן: הוא לא הודיע לפני כן?

יעקב מרגי: אם שופט מסוים בהרכב – ואני אומר שאם אני טועה בעובדות שהובאו בפניי, אני מוכן לחזור בי בפומבי אבל אלה העובדות שהובאו בפניי.

משה גפני: לא הבנתי מה.

יעקב מרגי: אחד השופטים קיבל אות כבוד מהתנועה הרפורמית והוא היה אחד מההרכב.

משה גפני: מי זה השופט?

יעקב מרגי: חכה.

יעקב מרגי: אתה תשאל עוד שאלות ולכן תן לי לענות בבת אחת.

יעקב מרגי: שופט שני מודיע לפרוטוקול שהוא ייצג את התנועה הרפורמית בתשלום.

יעקב מרגי: הייתי מצפה ממנו לפסול את עצמו.

שלמה מולה: לפסול את כולם.

יעקב מרגי: שופט אחר בדיון אחר של אותה עתירה מודיע קבל עם ועדה שהוא חברו של אחד העותרים, של מי שיושב כאן, מר אורי רגב.

יעקב מרגי: הוא למד אתו.

יעקב מרגי: הוא היה באחד הדיונים.

<קריאה: אורי רגב לא כאן.

יעקב מרגי: אז טעיתי.

יעקב מרגי: הוא לא כאן.

אורית זוארץ: גם ברבנות מקבלים החלטות לגבי הרבנים?

יעקב מרגי: קחי מסכת כתובות ותקראי.

אורית זוארץ: ההסכמות, העובדה שאין אישה בוועדה למינוי דיינים, כל הנושאים והסוגיות שאתם כל כך מגוננים עליהם.

אורית זוארץ: תבחנו קודם כל את עצמכם.

אורית זוארץ: בעיניי את הרבנות בכלל צריך לפרק.

יעקב מרגי: את מגלה בורות.

יעקב מרגי: את יודעת את זה?

אורית זוארץ: לפרק את הרבנות.

יעקב מרגי: את יודעת שאת מגלה בורות?

אורית זוארץ: היא רק מזיקה לאזרחי ישראל.

יעקב מרגי: אם היושב ראש לא מגן עלי, את משרתת אג'נדה בבורות מוחלטת.

אורית זוארץ: היא מזיקה לכלל אזרחי מדינת ישראל.

אורית זוארץ: רוב אזרחי מדינת ישראל מדירים את רגליהם מהרבנות בגלל ההתנהלות הזאת.

אורית זוארץ: אתם לא בוחנים את עצמכם.

ציון פיניאן: אני מבקש התייחסות להרכב השופטים.

שלמה מולה: תגישו קובלנה.

ציון פיניאן: למה אתם לא מתייחסים לניגוד עניינים של השופטים?

ציון פיניאן: אם זה היה בנושא התיישבות, הייתה זעקה עד השמים.

משה גפני: חברת הכנסת זוארץ, יושב כאן השר שהסכים לבוא לדיון ומעלה כאן דבר.

שלמה מולה: מה זה הסכים?

שלמה מולה: הוא חייב לבוא.

יעקב מרגי: לא חייב.

יעקב מרגי: אני יכול לשלוח עובד משרד.

משה גפני: הוא לא חייב.

משה גפני: הוא יכול לשלוח את המנכ"ל.

משה גפני: הוא לא חייב.

משה גפני: אני גם לא ביקשתי ממני.

משה גפני: לפעמים אני מבקש מהשר ואומר לו שהדבר הוא קריטי.

שלמה מולה: חשבתי שאנחנו מיותרים.

משה גפני: תכף נראה אם אתם מיותרים או לא, אבל מותר לי לשאול שאלה את חברת הכנסת זוארץ או שאי אפשר?

שלמה מולה: אתה היושב ראש ואתה מחליט.

משה גפני: מזל שאני היושב ראש.

משה גפני: הכול זמני.

אבישי ברוורמן: זה לא מזל.

אבישי ברוורמן: זאת שאלה של כוחה של יהדות התורה.

משה גפני: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

משה גפני: אמר כאן השר דבר חמור.

אורית זוארץ: למה הוא לא העלה את זה במהלך הדיון?

אורית זוארץ: למה הסוגיות האלה לא עלו?

שלמה מולה: למה הוא לא הגיש קובלנה לנציבות השופטים?

ציון פיניאן: אני יכול להגיש הצעה לסדר?

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: את יכולה להגיד מה שאת רוצה, גם אם אני אתנגד למה שתגידי אבל אני רוצה לשאול אותך שאלה ותעני לי בכנות.

משה גפני: השר מגיע לוועדה, אמר כאן דבר חמור.

משה גפני: ממה שאני שמעתי, הסתכלתי כאן בניירות ולא שמתי לב בהתחלה, הוא דיבר על שלושה שופטים והוא דיבר על נגיעה ממשית לנושא העתירה.

משה גפני: ממשית.

משה גפני: אם אני הייתי חבר בוועדה והייתי שומע את השר, ואני צריך לשקול גם מה אני כיושב ראש הוועדה צריך לעשות, הדבר הראשון שהייתי מעלה – זה ממש נגד שלטון החוק – נגיעה של אנשים שאמורים להיות מעל העניין, לשפוט בצדק ולשמוע את האנשים.

משה גפני: אסור שתהיה להם כזאת נגיעה לעניין.

משה גפני: אם אחד קיבל אות כבוד ואחד היה חבר של אחד העותרים.

משה גפני: הרי מה עושים במשפטים מהסוג הזה?

משה גפני: מגיע השופט ובהגינותו – ואם הוא לא מגיע, חבל על הזמן מה שעושים לו, אתם הראשונים, אתם.

משה גפני: אז פתאום את קופצת ואומרת לשר שצריך לפרק את הרבנות.

משה גפני: תפרקי את הרבנות.

משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן.

ציון פיניאן: אני מבקש הצעה לסדר, לדון על הרכב השופטים ובנגיעה שלהם בניגוד העניינים.

שלמה מולה: אני מתנגד לזה.

ציון פיניאן: ולאחר מכן לדבר על ההחלטה.

שלמה מולה: לא.

ציון פיניאן: קודם כל לדון על ניגוד העניינים של השופטים.

משה גפני: אני מקבל את זה.

ציון פיניאן: אם אלה שופטי ישראל, אני מתבייש בשופטים האלה.

משה גפני: אני מקבל את הצעתך.

אורית זוארץ: צריך לבדוק את הטענות האלה.

אורית זוארץ: אני לא מקבלת את הטענות האלה ככזה ראה וקדש.

משה גפני: חבר הכנסת מולה, אני אאפשר לך.

משה גפני: לא תלך היום הביתה בלי לדבר כאן אבל קודם השר.

אורית זוארץ: צריך לבדוק את הנתונים האלה לפני שקובעים.

משה גפני: בסדר.

יעקב מרגי: אבל זה לא מה שאת עשית.

אורית זוארץ: צריך לעשות שינוי.

אורית זוארץ: הגיע הזמן.

משה גפני: אמר השר ברוב הגינותו שהוא מוכן לעמוד ולהתנצל אם האינפורמציה שהוא קיבל איננה נכונה.

משה גפני: הוא אמר.

משה גפני: הוא בדק אותה.

שלמה מולה: זה לא המקום לבירור תלונות.

משה גפני: איפה המקום?

משה גפני: במועצת קדימה?

משה גפני: זה המקום.

שלמה מולה: בנציבות תלונות על השופטים.

שלמה מולה: זה המקום.

אורית זוארץ: מה עשה שר אחרי שהוא גילה?

אורית זוארץ: אותי מעניין מה עשה השר אחרי שהוא גילה.

אורית זוארץ: מה עשית כשר?

יעקב מרגי: בסדרה הזאת, אני חייב לומר שאפשר למנוע את הבעיה הבאה.

יעקב מרגי: הובא לידיעתי – גם זה צריך להיבדק, הראל – שהפרקליט שמטפל עכשיו בעתירה חדשה שלהם לגבי רבני השכונות, זה פרקליט שנישא בחתונה רפורמית.

יעקב מרגי: אם זאת האג'נדה שלו, אני מבקש שלא נבכה שוב.

שלמה מולה: אז מה?

משה גפני: אבישי, רצית להעיר משהו.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאני ידוע בוועדה הזאת במזגי הנוח ויודעים שאני אדם מאמין שלא שומר מצוות, מקובלים עלי גם הרפורמים וגם האורתודוכסים, אני מאמין באהבת חינם ולא בפילוג עם ישראל, מכיוון שיושב כאן הרב גלעד קריב שנדמה לי שהוא בקיא בהאשמות החמורות לכאורה שהעלה כבוד השר מרגי, הייתי שמח אם כבוד היושב ראש היה נותן לו את רשות הדיבור.

משה גפני: ממש לא.

משה גפני: עם כל הכבוד, כך מבררים דבר?

משה גפני: לא בא בחשבון.

משה גפני: עורך דין הראל גולדברג, אנחנו דנים על ההחלטה של היועץ המשפטי לממשלה והשר במסגרת הדיון הזה העלה כאן האשמות חמורות.

משה גפני: אתם מודעים לזה?

משה גפני: אתם יודעים על כך?

משה גפני: אבל קודם כל לגבי הנושא עצמו.

ציון פיניאן: האשמות חמורות לגבי העבר ולגבי העתיד.

<הראל גולדברג: אני מציע שעל התשובה יענה המשנה לפרקליט המדינה, מר יהודה שפר.

משה גפני: בבקשה.

<יהודה שפר: שלום לכם.

<יהודה שפר: ראשית, אני מופתע מהביקורת שהושמעה כאן, גם מהותית וגם מהטון שלה, גם לגבי היועץ המשפטי וגם לגבי הפרקליטות.

<יהודה שפר: אני רוצה להתייחס בכמה משפטים להיבט המשפטי ואחר כך לשאלה הספציפית של ההיבט המשפטי.

משה גפני: לחברי הכנסת יש חסינות.

משה גפני: גם לגבי הטון שהם מדברים בו.

<יהודה שפר: אני רק ציינתי שאני מופתע.

משה גפני: אגב, יש חברי כנסת שמדברים כך גם כשמתקיים דיון על תקנות התקשורת.

משה גפני: בסדר, זאת זכותך המלאה.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך שמשנה לפרקליט המדינה, יש לו זכות להיות מופתע.

משה גפני: זאת זכות שמוקנית לו.

<יהודה שפר: ברמה המשפטית, ההחלטה שהתקבלה במסגרת עתירה שהוגשה, מאז 2005, הייתה התוצאה המשפטית הנכונה משום שמאז 2005 באמת עוכבו, כאשר כתוצאה מהדיונים בעתירה והטענות בדבר אי שוויון בחלוקה במינוי של רבנים, לא התאפשר למנות רבנים אזוריים.

משה גפני: סליחה.

משה גפני: אני מודה לך שהגעת.

משה גפני: משרד האוצר הוא הנושא המרכזי כאן בדיון.

משה גפני: השאלה היא מאיפה אתם הולכים להוריד כסף כדי לממן את זה.

<יהודה שפר: אני מיד אסביר גם את זה.

<יהודה שפר: מכיוון שלא ניתן היה למנות רבנים אזוריים כל עוד יש לברר טענות ---

אבישי ברוורמן: רבותיי, מה הצחוקים האלה?

אבישי ברוורמן: אשרי האיש אשר במושב לצים לא ישב.

משה גפני: שלא הלך בעצת רשעים ובמושב לצים לא ישב.

אבישי ברוורמן: את זה לא אמרתי.

אבישי ברוורמן: לקחתי רק את ה-לצים.

משה גפני: האמת היא שמתי שאני עצוב ועצבני, אני אומר בדיחות.

משה גפני: כן, מר שפר, סליחה.

<יהודה שפר: ההחלטה הייתה משפטית נכונה משום שבאמת עוכב מינויים של רבנים אזוריים.

יעקב מרגי: רבני מושבים ורבני ישובים.

<יהודה שפר: נכון.

<יהודה שפר: העניין היה צריך הסדרה משפטית והיה תלוי ועומד בבית המשפט העליון שתפקידו להכריע בשאלות משפטיות בלבד.

<יהודה שפר: בהקשר הזה עלתה טענה לפגיעה בשוויון והיה צריך לברר את הטענה.

<יהודה שפר: בסופו של דבר משלוש סיבות ההחלטה עומדת מבחינה משפטית, כבוד היושב ראש.

<יהודה שפר: ראשית, משום שהתקבלה בהמלצת בית המשפט שהבהיר שאחרת יצא צו על תנאי ושר הדתות מודע לכך.

<יהודה שפר: שנית, משום שהפתרון שהוצע הוא פתרון שהומלץ על ידי ועדה בין משרדית על דעת כולם והוא פתרון של תמיכה דרך תקציב תמיכות של משרד התרבות ולא העסקה ישירה על ידי המדינה.

משה גפני: זה מה שהשר אמר.

<יהודה שפר: אני רק רוצה להבהיר את זה.

<יהודה שפר: דבר שמונע כל בלבול אפשרי משפטי ואין לו שום השלכות הלכתיות או משפטיות לגבי כל מערך החוקים המסמיכים רבנים במדינת ישראל.

<יהודה שפר: הדבר השלישי, וכאן אולי יש אי הבנה עם השר ולכן חשוב לומר את הדברים לפרוטוקול, הוא שההסדר הזה, ההחלטה של היועץ וההודעה לבית המשפט נעשו בתיאום מלא ומוחלט עם המשרד לענייני דתות ועם משרד התרבות.

יעקב מרגי: תעצור כאן.

יעקב מרגי: מר שפר, אתה לא מדייק.

יעקב מרגי: הודעת היועץ היא לא על דעתי.

<יהודה שפר: לכן אני רוצה לדייק.

<יהודה שפר: הפרקליטות, כפי שהיא נוהגת בכל העניינים כמי שמייצגת את משרדי הממשלה, גם בעניינים אחרים שצוינו כאן לצערי לפני כמה דקות שאינם נוגעים לעניין, בכל העניינים האלה הפרקליטות מתאמת תיאום מלא עם המשרדים הנוגעים בדבר ובמקרה זה תיאום מלא ומוחלט עם הלשכה המשפטית של המשרד לענייני דתות, עם הלשכה המשפטית, על ההודעה שנמסרה לבג"ץ אחרי החלטת היועץ המשפטי לממשלה.

יעקב מרגי: הודעת היועץ הייתה בניגוד לדעתי והוא יודע זאת.

יעקב מרגי: מה זה תיאום עם המשרד?

משה גפני: אדוני השר, אני אאפשר לך להגיב.

משה גפני: מר שפר, אם אתה יכול להיות מדויק ולומר לנו את המציאות כמו שהיא.

משה גפני: הודעת היועץ המשפטי לממשלה הייתה על דעת השר לשירותי דת?

<יהודה שפר: התקשורת מתבצעת בצורה הבאה: הפרקליטות, יש לה קשר ישיר עם הלשכה המשפטית של המשרד.

<יהודה שפר: תפקידה של הלשכה המשפטית בכל משרד כמובן לתאם עם כל מי שצריך במשרד, עם השר, עם המנכ"ל, עם החשב לפי העניין.

<יהודה שפר: אני מצהיר בזאת ומודיע בזאת, אחרי שבדקתי את העניין לקראת הדיון כאן היום, שההודעה בדבר עמדת היועץ המשפטי לממשלה כפי שנמסרה לבית המשפט העליון תואמה תיאום מלא ומוחלט עם הלשכה המשפטית של המשרד לענייני דתות ועם הלשכה המשפטית של משרד התרבות.

יעקב מרגי: בניגוד לדעתי.

<יהודה שפר: בכך לדעתי הפרקליטות מילאה את תפקידה.

משה גפני: יש לי שאלה אליך.

משה גפני: השר אמר קודם – ותכף אני אאפשר לו להגיב על הדברים כי הוא אומר שהדברים כלפיו לא מדויקים –

<יהודה שפר: לא אמרתי דבר כלפיו.

יעקב מרגי: אתה אומר שזה מתואם עם המשרד.

משה גפני: צריך לאפשר לשר להגיב על הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: כולנו מאפשרים.

משה גפני: לא כולכם צריכים לאפשר.

משה גפני: רק אני.

אבישי ברוורמן: אנחנו דמוקרטורה.

שכיב מוראד שנאן: דמוקטטורה.

משה גפני: אני חושב שמאז אני בוועדה כאן, לא קיימתי דיון אחד כזה.

אבישי ברוורמן: אתה עכשיו מגיע לדבר הבסיסי.

אבישי ברוורמן: אתה בא לנקודה שנוגעת בציפור ליבך שהדת היהודית היא פלורליסטית.

משה גפני: לא רלוונטי.

משה גפני: זה לא הדיון כאן עכשיו.

<יהודה שפר: אני עוד חייב תשובה לכבוש היושב ראש לגבי ההיבט התקציבי.

משה גפני: לפני ההיבט התקציבי.

משה גפני: השר אמר קודם שהמדינה אמרה לבית המשפט העליון כאשר התקבלה העתירה ב-2005, לעכב את כל המינויים של רבני המושבים, רבנים במועצות האזוריות עד שתתברר העתירה.

משה גפני: זאת הייתה עמדת המדינה.

משה גפני: זה נכון?

<יהודה שפר: זאת שאלה שאני לא יודע את התשובה עליה.

משה גפני: מי יודע לענות עליה?

יעקב מרגי: כרגע אמרת את זה.

יעקב מרגי: כרגע אמרת ואישרת שהייתה כריכת הנושא משום אי השוויון.

<יהודה שפר: כן, ידוע לי.

משה גפני: העמדה של המדינה הייתה כזאת?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הראל, אני אתן לך.

משה גפני: אתה לא צריך לעשות לו כך כי תכף אני אתן לך את רשות הדיבור.

<יהודה שפר: אני מסביר.

משה גפני: אם זה נכון, זה דבר חמור.

<יהודה שפר: זה לא דבר חמור אלא זה דבר שיגרתי ביותר.

משה גפני: זה שגרתי שלא ממנים אנשים כשצריך?

<יהודה שפר: אני אסביר לאדוני.

משה גפני: אני גם אגיש עתירה.

<יהודה שפר: נדמה לי שכבודו הגיש עתירות ויודע שכאשר יש טענות נגד מעשי השלטון, במקרים רבים או שיוצא צו ביניים פורמאלי או שמודיעים לבית המשפט שבינתיים ועד לבירור העתירה, זה מ-2005 ומי ידע שזה ייקח שבע שנים?

יצחק וקנין: למי היה נוח להודיע את זה?

<יהודה שפר: לא, זה מעשה שגרתי.

יצחק וקנין: אם אני מחר מגיש עתירה נגד מי מהשופטים, אתם תעצרו את מינוי השופטים?

<יהודה שפר: לא הבנתי את השאלה.

יצחק וקנין: עשר שנים לא ממנים רב אחד.

יצחק וקנין: הכול כאן זה משחק מכור.

יצחק וקנין: עשר שנים לא מינו רב אחד למושבים.

יצחק וקנין: אני איש התיישבות, עשר שנים לא ממנים.

יצחק וקנין: רבנים נפטרים, בכלל לא מעניין אתכם.

אבישי ברוורמן: אני שואל האם "רב", משמעו שהוא רב עם אנשים.

אבישי ברוורמן: דברו במתינות.

אבישי ברוורמן: דברי חכמים בנחת נשמעים.

יעקב מרגי: אין כאן רבנים.

יעקב מרגי: אף אחד כאן הוא לא רב.

יעקב מרגי: סביב השולחן הזה אין רבנים.

משה גפני: אני רב עם כולם, אבל אף אחד כאן לא רב.

<יהודה שפר: בתשובה לדברי חבר הכנסת הנכבד.

<יהודה שפר: שתי תשובות.

<יהודה שפר: ראשית, אני רק אמרתי שזה משהו שגרתי.

משה גפני: תכף נדון אם זה שגרתי.

יצחק וקנין: שגרתי?

יצחק וקנין: עשר שנים לא ממנים רב.

יצחק וקנין: זה שגרתי?

<יהודה שפר: רק לסיים את המשפט.

<יהודה שפר: או שיוצא צו ביניים או שמתחייבים לשנות את המציאות.

<יהודה שפר: אני רק רוצה להדגיש את הנקודה.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: אנחנו לא בדיון בפרקליטות אלא אנחנו עכשיו בכנסת ואני היושב ראש.

<יהודה שפר: הטיחו בנו דבר.

משה גפני: אני היושב ראש ואני שואל אותך האם זה נכון – זה מה ששואל חבר הכנסת וקנין, זה מה שאמר השר, זה מה שאנחנו כולנו רוצים לדעת – שבעקבות העתירה ---

<יהודה שפר: לפני שבע שנים.

משה גפני: מ-2005.

משה גפני: כן, שבע שנים.

<יהודה שפר: יש על זה התיישנות אחרי שבע שנים.

<יהודה שפר: אני לא יודע.

משה גפני: שבע שנים.

משה גפני: האם המדינה אמרה לבית המשפט שהיא מסכימה שלא ימונו רבנים?

משה גפני: האם זה נכון, כן או לא?

משה גפני: זה שגרתי או לא שגרתי, זאת פרשנות.

משה גפני: קודם כל העובדה, האם היא נכונה או לא נכונה?

<יהודה שפר: מסתבר שזאת לא הפתעה ראשונה.

<יהודה שפר: ההפתעה הראשונה היא לא ההפתעה היחידה היום.

<יהודה שפר: אני גם מופתע מהשאלה הזאת.

<יהודה שפר: אני אבדוק.

<יהודה שפר: זה דבר שקרה לפני שבע שנים ואין לי מושג.

משה גפני: אמרת שאתה רוצה לומר משהו לגבי התקציב.

<יהודה שפר: כן.

<יהודה שפר: במסגרת הדיונים האלה, איך לקדם ולאפשר סוף סוף מינוי של רבנים ולהגיע לפתרון פרגמטי, היו דיונים במשרד ראש הממשלה ואני מקריא לכם סיכום שהתקבל ב-8 בדצמבר 2011, סיכום של צבי האוזר בתפקידו אז כממלא מקום מנכ"ל המשרד שקובע ש"לצורך הטיפול בנושא, יועבר למשרדך – הוא כותב את זה למשרד התרבות – באופן מיידי תקן שיא כוח אדם פלוס נלוות מהמשרד לשירותי דת.

<יהודה שפר: כמו כן, בתוך כשישים ימים מיום כניסת מבחני התמיכה לתוקף לאחר בחינה ואפיון צרכים שייעשו על משרדך, יוקצה למשרד תקן שיא כוח אדם פלוס נלוות נוסף.

<יהודה שפר: כפי שסוכם בדיון שהתקיים בלשכתי ביום 23 בנובמבר 2011, יועבר למשרדכם על ידי משרד האוצר תקציב תוספתי לטובת התמיכות האמורות.

<יהודה שפר: גובה התקציב ייקבע על בסיס הערכת הצרכים שתבוצע על ידי נציגי משרד התרבות והספורט ונציגי משרד האוצר.

<יהודה שפר: הצרכים התקציביים לעניין זה ייבחנו במהלך השנה וכן מדי שנה התקציב יעודכן בהתאם".

<יהודה שפר: זאת אומרת, יש כאן התחייבות של משרד ראש הממשלה.

משה גפני: אני לא הבנתי.

משה גפני: מאיפה הכסף?

<יהודה שפר: כתוב כאן שזה יהיה מתקציב המשרד לענייני דתות שיועבר למשרד התרבות.

משה גפני: זאת אומרת, הופחת מתקציב משרד הדתות?

משה גפני: אתה אומר שאתה רוצה להשיב על התקציב, אז תשיב.

משה גפני: זה נושא הדיון.

<יהודה שפר: אני השבתי.

משה גפני: הופחת כסף מתקציב משרד הדתות.

<יהודה שפר: יש כאן התחייבות של מנכ"ל משרד ראש הממשלה לעשות כן.

משה גפני: עורך דין הראל גולדברג, מי אמר את זה לבית המשפט, לעכב את המינויים של רבני המושבים?

<הראל גולדברג: בעקבות פירוק משרד הדתות בסוף 2003, מנכ"ל משרד ראש הממשלה החליט בזמנו על הקפאת תקנים כוללת של כל המינויים שקשורים למשרד לשירותי דת, המשרד לענייני דתות בזמנו.

יעקב מרגי: זה היה טומי לפיד זיכרונו לברכה.

<הראל גולדברג: זה היה נכון ל-2004.

<הראל גולדברג: בזמן הדיון כאשר הוגשה בקשה לצו ביניים, המדינה התחייבה, כמו שאמר המשנה לפרקליט המדינה, והפרקליטות בשם המדינה הודיעה שלא ימונו רבנים עד לפתרון הסוגיה.

משה גפני: זאת אומרת, העסק התחיל ב-2004.

<הראל גולדברג: העתירה ב-2005.

<הראל גולדברג: העתירה התחילה ב-2004.

משה גפני: אתה צריך להסביר לי בדיוק כי אתה יודע שאני לא מבין מהר.

משה גפני: לא למדתי משפטים ואני רוצה שהעובדות יהיו ברורות.

משה גפני: ב-2004 הוקפאו התקנים של הרבנים במדינת ישראל הקפאה טוטאלית.

<הראל גולדברג: לא רק של רבנים.

משה גפני: של מי עוד?

<הראל גולדברג: גם עובדי מועצות דתיות.

משה גפני: ברור.

משה גפני: כל מה שקשור לדת.

משה גפני: את זה הבנתי.

משה גפני: לא הוקפאו התקנים של הסגל הבכיר או הסגל הזוטר באוניברסיטאות.

אבישי ברוורמן: הוקפאו תקנים לעבודת השם, לרבנות.

משה גפני: אני לא אומר פרשנות.

משה גפני: אפשר לבטל בכלל את מוסד הרבנות במדינת ישראל, אבל את זה צריך לעשות בחקיקה.

משה גפני: אני רוצה לדעת רק את העובדות.

אורית זוארץ: אפשר להצביע על זה כבר עכשיו.

משה גפני: אפשר להצביע גם על כך שלא תהיה מדינה יהודית שגם זה חלק מהנושא.

אורית זוארץ: יהודית בעיני המתבונן.

אורית זוארץ: יהודית ולא חרדית.

אורית זוארץ: יש פער בין יהודית לחרדית.

משה גפני: בסדר.

אורית זוארץ: גם הכיפות הסרוגות לא מקובלים עליכם.

אורית זוארץ: גם רבני צהר לא מקובלים עליכם, אז הרפורמים?

אורית זוארץ: שומו שמים.

משה גפני: אני יכול לברר את העובדות בוועדה הזאת?

משה גפני: חברת הכנסת זוארץ, את לא יכולה כל הזמן להתפרץ.

אורית זוארץ: הרב עמאר נתן לזה הכשר.

משה גפני: אני רוצה לדעת עובדות.

משה גפני: את לא יכולה להתפרץ כל הזמן.

משה גפני: ב-2004 הוקפאו כל התקנים של נושאי המשרות הדתיות במדינת ישראל, הדת היהודית בלבד.

משה גפני: לא הוקפאו התקנים של הקאדים והתקנים של המועצה הדתית הדרוזית ושל המועצה הדתית המוסלמית.

משה גפני: הוקפאו רק התקנים של נושאי המשרה הדתית של הדת היהודית במדינת ישראל בשנת 2004.

משה גפני: תקן אותי אם אני טועה כי אני לא מבין טוב אלא צריך שיסבירו לי.

<הראל גולדברג: התקנים שהיו באחריות משרד ראש הממשלה, קרי, משרד לענייני דתות.

משה גפני: אבל המשרד לענייני דתות לא היה.

<הראל גולדברג: אגף המועצות הדתיות.

<הראל גולדברג: הגופים האחרים שקשורים לעדות לא יהודיות עברו למשרדים אחרים.

משה גפני: ושם זה לא הוקפא.

<הראל גולדברג: אין לי מושג מה עשו המשרדים האחרים.

משה גפני: אני אומר לך שזה לא הוקפא.

משה גפני: אחרי כן הוגשה עתירה.

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה שאני אעזור לך?

משה גפני: לא, כי אני אצא מבולבל לגמרי.

גאלב מג'אדלה: לגבי העובדות.

משה גפני: לא.

משה גפני: קשה לי להבין את עמדת המשפטנים.

שלמה מולה: מתי אנחנו נדבר?

משה גפני: אחרי שהממשלה תסיים להציג את עמדתה.

משה גפני: אתה רוצה סתם לדבר?

משה גפני: אתה לא יודע מה הולך.

משה גפני: המדינה באה לבג"ץ בשלב מסוים ב-2005 ואמרה שהתקנים יוקפאו עד שתבורר העתירה.

משה גפני: מי אמר את זה?

<הראל גולדברג: הפרקליטות מסרה את זה לבית המשפט וחזקה עליה שהיא תיאמה את זה עם הגורמים המוסמכים, עם משרדי הממשלה.

משה גפני: זאת אומרת, המשרדים ידעו שזה מה שאמרו לבג"ץ?

<הראל גולדברג: חזקה על הפרקליטות שכשהיא מודיעה לבית המשפט, זה אחרי תיאום עם הגורם המוסמך.

משה גפני: זה הליך שגרתי של שבע שנים?

משה גפני: אם רופאים היו מגישים עתירה לבג"ץ, לא היו ממנים רופאים בבתי החולים?

משה גפני: אם מישהו היה מגיש עתירה, לא היו ממנים מורים בבתי הספר?

משה גפני: אני רק רוצה לדעת את העובדה ולא מעבר לזה.

משה גפני: זה נראה הליך שגרתי שאומרים ששבע שנים לא ממנים אף אחד?

משה גפני: יש מושב שחלק מהצורך החיוני של חיי הקהילה שלו, הוא צריך שיהיה רב, הוא צריך שיהיה מי שיעסוק בנישואין, בהלוויות, בבריתות, בשיעורי תורה וכולי, אבל שבע שנים לא ממנים בשום מושב במדינת ישראל, בשום תקן במדינת ישראל, לא ממנים אף אחד.

משה גפני: אנשים נפטרים, אנשים פורשים לגמלאות, אנשים עוזבים מרצונם, כלום, שקט מוחלט?

משה גפני: זאת הייתה עמדת המדינה?

<הראל גולדברג: התחייבות המדינה, כמו שאמר כאן המשנה לפרקליט המדינה קודם, זאת הייתה התחייבות שהוא דמוי צו ביניים.

<הראל גולדברג: המדינה התחייבה עד שהנושא לא ייפתר.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני לא מצפה להגינות מאף אחד כאן.

שלמה מולה: רבנים מתמנים לכל ימי חייהם.

שלמה מולה: רופאים, לא.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: רק שנדע את העובדות.

אבישי ברוורמן: אתה כל כך נהנה מהחקירה הנגדית שלך.

יעקב מרגי: הוא רואה שהדרך היחידה לקצוב את כהונתו זה על ידי הפיכתו לפרקליט.

משה גפני: אריאל יוצר, אני מבקש לדעת.

משה גפני: אתם אמורים להגיש לנו תקציב לשנת 2013.

משה גפני: נמסר לי על ידי משרד האוצר – גם על ידי שר האוצר וגם על ידכם – שאתם אמורים להגיש לכאן תקציב ותקצצו ותפגעו במעמד הביניים והשכבות החלשות.

משה גפני: בכלל, יהיה תקציב קשה.

משה גפני: אני מבקש לדעת מאיזה תקציב אתם מתכוונים לקצץ בתקציב המדינה כדי לממן את הרבנים הרפורמים והקונסרבטיבים.

אבישי ברוורמן: אין ספק, מתקציב הביטחון.

אבישי ברוורמן: הרי שר האוצר אמר שיכולים לקחת מתקציב הביטחון.

משה גפני: פרופסור ברוורמן, אני שואל שאלה רצינית.

אבישי ברוורמן: אני נותן לך את התשובות של שר האוצר.

משה גפני: אריאל יוצר, אני שואל אותך שאלה תקציבית.

משה גפני: מהיכן הכסף?

<אריאל יוצר: מהיכן יבוא הכסף שיממן?

<אריאל יוצר: אנחנו נעשה שינוי סדרי עדיפויות.

גאלב מג'אדלה: אפשר לשאול שאלה?

משה גפני: כן, אבל הוא באמצע התשובה.

גאלב מג'אדלה: אני שואל מה עלות המימון.

משה גפני: זאת שאלה.

<אריאל יוצר: אנחנו נשנה את סדרי העדיפויות.

משה גפני: כלומר, מה?

משה גפני: מה שאבישי אמר, תורידו מתקציב הביטחון?

<אריאל יוצר: נשתדל.

גאלב מג'אדלה: בלי לפגוע באימונים.

משה גפני: בכמה כסף מדובר?

משה גפני: שאל חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

משה גפני: תענה.

גאלב מג'אדלה: מה העלות התקציבית.

<אריאל יוצר: אם הייתה לי את העלות התקציבית, היא כבר הייתה מתוקצבת.

אבישי ברוורמן: בערך.

אבישי ברוורמן: עשרים מיליארד שקלים?

<אריאל יוצר: עשרים מיליארד, בטוח לא.

<אריאל יוצר: גם לא מאה מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: עשרה מיליון שקלים?

<אריאל יוצר: מכאן והלאה, אני לא יודע.

<אריאל יוצר: הם עושים חישוב.

אבישי ברוורמן: תגיד סדר גודל.

משה גפני: אריאל יוצר, אתה יודע לתת תשובה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה ולומר על איזו עלות תקציבית מדובר?

<אריאל יוצר: לא.

משה גפני: כמה זמן אתה צריך כדי לדעת?

<אריאל יוצר: משרד התרבות יסיים את החישובים שלו כי אנחנו עוברים למנגנון של תמיכה.

משה גפני: למה הייתם צריכים לתת תקן למשרד התרבות לצורך העניין הזה?

<אריאל יוצר: מישהו צריך לתפעל את המנגנון.

משה גפני: לתפעל את מה?

משה גפני: הרי בקשה לתמיכה כל אחד יכול להגיש.

<אריאל יוצר: זה נכון אבל לא כל אחד יכול לבחון.

משה גפני: לא לבחון.

משה גפני: תקציב התרבות הוא תקציב שוויוני.

משה גפני: אני אוכל להגיש בקשה?

<אריאל יוצר: אתה תוכל אם אתה עונה על הקריטריונים.

משה גפני: איזה קריטריונים?

<אריאל יוצר: יש קריטריונים למנגנון התמיכה, מה הם תנאי הסף.

שלמה מולה: קודם כל תודיע שאתה רב רפורמי.

משה גפני: מועצה אזורית אומרת שיש לה במסגרת פלורליסטית חבורת ליצנים שמציגה בבתי התרבות.

משה גפני: אני יכול להגיש בקשה?

שלמה מולה: אתה לא התכוונת.

משה גפני: אני כן התכוונתי, אבל מה זה בכלל משנה למה התכוונתי?

משה גפני: לי יש חבורת ליצנים במועצה אזורית מסוימת.

אורית זוארץ: אתה רק מחזק את הצורך לפרק את כל מערך הרבנות ולפזר את הכספים דרך ועדות תמיכות ברשויות המקומיות.

משה גפני: בסדר, תפרקי.

משה גפני: את יכולה להגיש הצעת חוק.

אורית זוארץ: אולי הגיע הזמן.

אורית זוארץ: חבל מאוד שעשית את השינוי הזה.

אורית זוארץ: בזבוז כספי ציבור.

משה גפני: אני שואל האם אני יכול להגיש בקשה לתמיכה.

<אריאל יוצר: אם עברת את תנאי הסף, אתה יכול.

משה גפני: אתה יודע מה הם תנאי הסף?

<אריאל יוצר: לא.

<אריאל יוצר: אני אבדוק ואני אגיד לך.

משה גפני: כי אני רוצה להגיש בקשה.

משה גפני: אם יאשרו לי את הבקשה הזאת, לא תעבירו תקציב.

<אריאל יוצר: לא, אין דבר כזה.

<אריאל יוצר: מנגנון התמיכה עובד בצורה כזאת שברגע שעברת את הקריטריונים, יש מחויבות להביא כסף

משה גפני: יש מישהו מחברי הכנסת שרוצה להתייחס?

משה גפני: רשות הדיבור לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: שאלה נוספת.

גאלב מג'אדלה: האם הרבנים הרפורמים מעוגנים בהסכם עבודה כי אני צריך להבטיח את תנאי העבודה שלהם?

משה גפני: אין לי מושג.

משה גפני: אני לא יודע.

יעקב מרגי: אתה כבר רוצה להקים ארגון לפני שיש עובדים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו צריכים לוודא.

משה גפני: אין לי תשובה על השאלה הזאת.

גאלב מג'אדלה: אני שואל כי אצל כבוד השר לשירותי דת יש עובדים ערבים שהולכים לעבור ממשרד הפנים אליו והם בלי הסכם עבודה אפילו אלא כמו בימי הביניים.

משה גפני: לא, זה לא יהיה.

גאלב מג'אדלה: פעם היו גם נותנים להם כסף מזומן.

יעקב מרגי: הוא מדבר על תוכניות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מג'אדלה מדבר על יוזמה של הממשלה להעביר את האגף לעדות לא יהודיות ממשרד הפנים למשרד לשירותי הדת.

משה גפני: בלי חוזה עבודה?

יעקב מרגי: אחת הסיבות שאני לא ממהר להסכים לקבל אותם, בלי שאני סוגר את כל הקצוות לגבי מי שיטפל בהם מ-א' ועד ת'.

יעקב מרגי: כמו שעשינו והצלחנו במשרד לשירותי דת, אני לא אעביר עוד קבוצת עובדים בלי שעל כל הנושאים אקבל מענה.

שכיב מוראד שנאן: השר מרגי, מתוכנן להיות אגף חדש במשרדכם.

יעקב מרגי: אם אצליח - כמו שרת התרבות שתפסה טרמפ על הסיפור של הרפורמים וקיבלה תקנים – לקבל תקנים שמגיעים בצדק כדי לנהל קבוצה של מעל 300 עובדי מדינה ולתת להם את כל השירותים שמקבל כל עובד ראוי ומכובד, אסכים להעביר אותם.

יעקב מרגי: אם לא אקבל כלים, לא אעביר אותם.

גאלב מג'אדלה: לזכותו של השר מרגי ייאמר שמזה שנה הוא מתעקש על כך.

משה גפני: יפה.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: תודה רבה אדוני.

שלמה מולה: הרב גפני, צריך לשים את הדברים על השולחן.

שלמה מולה: אני לא חושב שצריך לטאטא את העובדות ולא צריך להיתלות בהחלטות בית המשפט, כן או לא.

שלמה מולה: מה שברור הוא שיש כאן ויכוח בין תפיסת העולם שלכם, זאת שאתה מייצג אותה, ובוודאי השר מרגי מייצג.

משה גפני: מה זאת המילה "שלכם"?

שלמה מולה: אני מדבר על תפיסת העולם.

משה גפני: אני לא אוהב כשאומרים "שלכם".

שלמה מולה: יש ויכוח מובנה וקיים, שכנראה לא ייפתר, בין התפיסה האורתודוכסית החרדית לבין התפיסה היותר ליברלית של הקונסרבטיבים והרפורמים.

שלמה מולה: השאלה היא האם יש מקום לזרם ליברלי רפורמי וקונסרבטיבי במדינת ישראל או אין מקום.

שלמה מולה: זה הוויכוח.

משה גפני: חבר הכנסת מולה, אתה תוכל לומר כל מה שאתה רוצה, אבל אם אפשר להצטמצם בזמן.

משה גפני: תדע דבר אחד, הדיון הוא לא הרפורמים והקונסרבטיבים.

משה גפני: זה לא הדיון.

שלמה מולה: לא, זה לא נכון.

שלמה מולה: אני לא חושב כך.

שלמה מולה: אתה עשית תחקיר על עובדי המדינה ועל אנשים אחרים וביקשת לקבל תשובות שמתאימות לך.

שלמה מולה: אני מדבר עכשיו על עניינם שנראה לי שתורמים לדיון.

שלמה מולה: השר מרגי מבחינתו עשה את שיעורי הבית לגבי השופט, מי היה, מי ביקר באיזה בית כנסת ומי לא ביקר בבית הכנסת, זה תזה לבוא ולומר שהפסיקה שלהם היא פסיקה משוללת מן היסוד?

שלמה מולה: לכן אני יכול לבוא ולחשוב אחרת ממה שאתה והשר אומרים.

יצחק וקנין: אתה יכול לחשוב אבל עם עובדות.

שלמה מולה: אני מדבר על עובדות.

יצחק וקנין: בלי עובדות אתה לא יכול לחשוב.

יצחק וקנין: אני יודע מה אני מדבר.

יצחק וקנין: אתה יודע מה זה שעשר שנים למושבים אין רבנים?

יצחק וקנין: לפעמים אין אפילו מי שיעשה הלוויה.

אורית זוארץ: אין רב במועצה האזורית?

יצחק וקנין: אין.

אורית זוארץ: יש רב במועצה האזורית.

משה גפני: אין.

משה גפני: יש מקומות שאין.

משה גפני: הרב נפטר ואין אחר.

אורית זוארץ: לא בכל מושב צריך להיות רב.

יעקב מרגי: לא בכל מושב נותנים רב.

יעקב מרגי: רק לאלה שרוצים.

שלמה מולה: אני לא באתי להצדיק האם במשך עשר שנים שלא מינו רבנים, אם זה בסדר או לא.

שלמה מולה: לפי דעתי זה לא בסדר.

שלמה מולה: יכול להיות שהפרקליטות הייתה צריכה לעשות קצת יותר מאמץ ולסיים את הפרשה הזאת של הפסיקה במועד יותר מקוצר.

שלמה מולה: אני לא יודע אם זה נעשה או לא נעשה ואני לא נכנס לוויכוח.

שלמה מולה: אנחנו עכשיו במצב לפיו יש פסיקת בית משפט שאומר שמסלול כזה ואחר צריך להתקיים.

שלמה מולה: הבעיה שלנו היא לא רק הפסיקה הזאת ומילוי צו בית המשפט אלא באופן כללי.

שלמה מולה: עם ישראל היום מחולק.

שלמה מולה: יש מיליוני יהודים – יכול להיות שאתם תחשבו שהם לא יהודים – שנמצאים בחוץ לארץ וגם בארץ והם הולכים עם הזרם של הרפורמים, הקונסרבטיבים ואחרים.

שלמה מולה: מה שאתם באים ואומרים הוא שמבחינת

שלמה מולה: כם, חוץ ממה שקיים במדינת ישראל, לא רוצים להכיר.

שלמה מולה: רוצים לפלג את עם ישראל.

משה גפני: למה אתה מדבר בשמנו?

משה גפני: אל תדבר בשמי.

שלמה מולה: אני מדבר בשמי.

משה גפני: אל תגיד מה שאנחנו כי אחרת זאת נראית שתיקה כהודאה.

משה גפני: אמרת למשל שאתם לא אומרים שהם יהודים.

משה גפני: אנחנו לא אומרים דבר כזה.

משה גפני: יהודי הוא יהודי גם אם הוא עובר עבירות.

שלמה מולה: אתה קורא להם ליצנים.

משה גפני: מותר לי לכנות כל אחד מה שאני חושב שהוא.

משה גפני: אני אומר על חברי כנסת דברים מסוימים, אני אומר על עצמי הרבה פעמים ואני אומר על מי שאני חושב שהוא ליצן שהוא ליצן.

משה גפני: מה דעתך?

משה גפני: זאת לא הגדרה הלכתית.

שלמה מולה: אני לא מקבל את מה שאתה אומר.

משה גפני: אז תגיד שמדובר באנשים רציניים.

שלמה מולה: אנשים מאוד רציניים.

שלמה מולה: אני אומר לך אנשים מאוד רציניים.

שלמה מולה: אנשים טובים, יש להם לב טוב, אוהבים את מדינת ישראל.

משה גפני: היית צריך לראות איזו הפגנה הם עשו נגדי.

יעקב מרגי: באיזו שנה הם התחילו לאהוב את מדינת ישראל?

יעקב מרגי: אם זה היה תלוי בתנועה הרפורמית, לא אתה ולא אני היינו.

שלמה מולה: אני יכול לומר לך שיש הרבה דברים שהייתי אומר, אבל אני אחסוך מעצמי ולא אומר אותם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רק אל תדבר בשמי.

שלמה מולה: הרב גפני, זה באמת לא נוגע לדברים שנראים לי כמאוד בעייתיים.

שלמה מולה: בסך הכול יש כאן חלוקת משאבים כספית.

שלמה מולה: הרב מרגי לא רוצה שהם יקבלו דרכו, בסדר.

יעקב מרגי: אני לא רב.

שלמה מולה: השר מרגי לא רוצה שהם יקבלו את הכסף דרך המשרד שלו, בסדר.

שלמה מולה: כיבדנו את רצונך ובית המשפט בא ואמר שנלך ללימור לבנת.

שלמה מולה: מה רע בזה?

שלמה מולה: הרי כולם אותה מדינה ואתם יושבים ליד אותו שולחן, הגברת לבנת והשר מרגי ביחד.

יעקב מרגי: יושבים בשולחן הממשלה.

שלמה מולה: אז מה הבעיה בזה?

ציון פיניאן: שרת התרבות והספורט ושר הדתות.

שלמה מולה: דרך אגב, היא שרת תרבות מצוינת.

שלמה מולה: שרת תרבות טובה מאוד.

ציון פיניאן: מעולה.

ציון פיניאן: מצוינת.

משה גפני: שלמה, תסיים.

משה גפני: הבנו את המסר.

שלמה מולה: אני חושב שכאשר מדברים על חלוקת משאבים של המדינה, יש דברים שלא תמיד כולנו אוהבים, אבל אם יש פסיקת בית המשפט – צריך לקיים אותה ככתובה וכלשונה.

ציון פיניאן: מה היה אם בנושא של יש"ע השופטים היו ברמה הזאת?

ציון פיניאן: מה הייתם עושים?

ציון פיניאן: שלושתם נגועים בנגיעה.

שלמה מולה: כל פסיקה שסובול יפסוק, יגידו שהוא מתנחל ולכן לא נקבל אותה?

שלמה מולה: למה לך להגיד את זה?

ציון פיניאן: שופט שקיבל אזרחות כבוד מטבריה, יכול לדון על טבריה?

ציון פיניאן: לא.

שלמה מולה: אני אגיד לכם מה אני מציע.

שלמה מולה: יש לכם בעיה, יש את נציבות השופטים, תגישו אליה קובלנה והנושא יידון שם אבל לא ליד השולחן הזה.

ציון פיניאן: הייתה שופטת ששינתה פרוטוקול.

שלמה מולה: אז תגיש קובלנה נגדה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מולה, אנחנו שומרים על כבודו של בית המשפט ואנחנו מכבדים חוק.

יעקב מרגי: אף אחד כאן לא רצה לפגוע.

יעקב מרגי: היושב ראש שאל שאלה.

יעקב מרגי: לי יש תהיות בנושא ואמרתי.

יעקב מרגי: אלה הנתונים שהועברו אלי ממנכ"ל משרדי שבדק.

משה גפני: חברת הכנסת אורית זוארץ.

אורית זוארץ: כבוד השר, אתה גם דיברת על סוגיות שקשורות למשרדך והיועצים המשפטיים במשרדך הביעו את עמדתם שאמורה לייצג בצורה כזו או אחרת את משרדך.

יעקב מרגי: זאת לא עמדתי.

אורית זוארץ: צריך לבחון את הדברים האלה.

אורית זוארץ: אתה צריך לקבל החלטה לגבי היועצים המשפטיים.

יעקב מרגי: הם נתונים יותר למרות היועץ המשפטי.

אורית זוארץ: אתה שר ואתה צריך להתוות מדיניות.

יעקב מרגי: אני מאחל לך להיות שרה פעם במדינת ישראל כדי שתביני.

יעקב מרגי: אם את חושבת שאת יכולה להחליט מי יהיה היועץ המשפטי שלך במשרד, את טועה טעות חמורה.

אורית זוארץ: יש מדיניות שהשר אמור להתוות ואני תוהה.

יעקב מרגי: הוא לא יכול.

יעקב מרגי: בנושא משפטי הוא לא יכול.

אורית זוארץ: אני מצרה על כך.

אורית זוארץ: זה לא סוד שיש זרמים במדינת ישראל שמבחינתם בית המשפט ובית המשפט העליון הם גורם שהוא לא רלוונטי ולצערי הרב הדברים האלה חוזרים כל פעם מחדש.

אורית זוארץ: אני רוצה לברך על ההחלטה הזאת לתת מענה ליהדות הרפורמית והקונסרבטיבית.

אורית זוארץ: הגיע הזמן שנקרב את היהדות לעם ואת העם ליהדות ולצערי הרב ההתנהלות לעתים קרובות גם של הרבנות היא התנהלות שמרחיקה את העם מהיהדות וגורמת לו ללכת לזרמים אחרים ולקבל מענה ליהדות על פי דרכו.

אורית זוארץ: יש כאן החלטה וצריך למצוא את המקור התקציבי.

אורית זוארץ: אני כן רוצה לשמוע על לוחות הזמנים של משרד התרבות ומשרד האוצר.

משה גפני: הם לא יודעים לענות על זה.

שלמה מולה: אולי כן?

משה גפני: הם לא יודעים.

משה גפני: אריאל, אתה צריך לתת תשובות.

<אריאל יוצר: אין בעיה.

אורית זוארץ: אני מבקשת לקבל את לוחות הזמנים.

אורית זוארץ: כמה זמן ייקח לאוצר ולמשרד התרבות לגבש את הצרכים ואת העלויות כי אנחנו מתכוונים להילחם על הסכומים האלה ועל התקציבים האלה בתקציב 2013.

משה גפני: למה כל הזמן את מדברת בלשון רבים?

יעקב מרגי: את לא תצטרכי להילחם.

יעקב מרגי: זה יהיה יותר מהר מאשר משרד הדתות.

משה גפני: את מדברת בלשן רבים, כי זה את ומולה?

משה גפני: אז תגידי.

משה גפני: חברת הכנסת זוארץ וחבר הכנסת מולה הולכים להילחם על זה שיהיו תקציבים בזמן.

אורית זוארץ: נכון, וגם עוד יהודים בישראל שרוצים לקרב את הדת למדינה.

אורית זוארץ: לא כולם יושבים בכנסת.

יעקב מרגי: אני יכול להרגיע אותך.

יעקב מרגי: זה יהיה יותר מהר מאשר השר לשירותי דת יעביר את אותם קריטריונים פחות מסובכים רק לקליטה רוחנית.

יעקב מרגי: יאמר לך הראל גולדברג, הרפרנט שלנו במשרד המשפטים שלקח שנתיים וחצי ועדיין לא יצאו לפועל.

יעקב מרגי: תהיי רגועה כי זה יהיה יותר מהר.

אורית זוארץ: אנחנו מקווים מאוד שזה יהיה יותר מהר.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה הדם שלהם שונה מאשר הדם של הקליטה הרוחנית?

אורית זוארץ: צריך לעשות שינוי בסדרי העדיפויות.

משה גפני: אבל למה את מברכת על זה?

משה גפני: את הרי בעד שוויון.

אורית זוארץ: אני מברכת כי זה צעד חשוב ומבורך.

אורית זוארץ: להשוות את התקציבים.

אורית זוארץ: בואו נחלק את כל תקציבי הדת באופן שוויוני ליהודים במדינת ישראל ולאלה שמאמינים ורוצים להיות חלק מהיהדות.

אורית זוארץ: אני רוצה לשמוע, אולי מהשר, על הנזקים שנגרמו כתוצאה מכך שלא מונו אותם רבנים אזוריים לאורך שנים.

אורית זוארץ: האם אנשים לא נישאו?

אורית זוארץ: האם אנשים לא נקברו?

אורית זוארץ: האם אנשים לא עברו ברית או לא עלו לתורה?

אורית זוארץ: אני רוצה לשמוע מה קרה בשבע השנים הקשות האלה שלא היו רבנים אזוריים.

יעקב מרגי: שתטריד אותך הסוגיה מה הנזק שנגרם לעם היהודי על ידי התנועה הרפורמית לאורך שנים, אני אתן לך את הנתונים.

אורית זוארץ: זה לתפיסתך.

אורית זוארץ: אני חושבת שהתנועה הרפורמית מקדמת את העם היהודי והתנועה הקונסרבטיבית מקדמת את העם היהודי ליהדות בניגוד לרבנות הראשית ולמוסדות הדת בישראל.

משה גפני: נעזוב את הוויכוח הזה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אבישי, בבקשה.

אורית זוארץ: אגב, הנושא הבא שעל סדר היום הוא באמת כשירות הרבנים.

אורית זוארץ: יש הצעת חוק של הדרוזים על כשירות קאדים שעברה והצעת החוק הבאה היא כשירות רבנים.

אורית זוארץ: אנחנו רוצים לתת על זה את הדעת.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אנחנו בכנסת רשאים להעביר כל חוק שעולה על דעתנו.

יעקב מרגי: השלב הבא הוא כשירות חברי כנסת.

אורית זוארץ: אנחנו הנבחרים.

משה גפני: אורית, את השתלטת לגמרי על הדיון.

משה גפני: השר מדבר אתי.

משה גפני: הוא פנה אלי אישית.

משה גפני: חבר הכנסת ברוורמן.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לומר שלושה משפטים בחשיבותה של המילה, בחשיבותם של חברי הכנסת למרות שהם לא מבינים את החשיבות של המילים שלהם.

אבישי ברוורמן: רוב היהודים בארצות הברית הם יהודים רפורמים.

שלמה מולה: וקונסרבטיבים.

אבישי ברוורמן: האנשים האלה מסורים למדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אני זכיתי להוביל את אוניברסיטת בן גוריון במשך 16 שנים וכשממשלות ישראל לא עזרו לי, אני גייסתי למעלה ממיליארד דולר.

אבישי ברוורמן: רוב הדברים האלה שעזרו לבנות מקום ליהודים דתיים אורתודוכסים, באו באמצעות אנשים מסורים שהם נאמנים למדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: אם היו עכשיו מה שמצולם כאן, אם זה היה משודר עכשיו בוושינגטון או בניו יורק או במיאמי, וכאן אני פונה אליך מפני שאתה לא רק מנהיג יהדות התורה אלא אתה יושב ראש ועדת הכספים שהיא הוועדה החשובה ביותר בבית הנבחרים הישראלי.

אבישי ברוורמן: אתה מכיר את התקשורת ויודע שהתקשורת לוקחת את הדברים שאתה אמרת או רמזת על כך שהם ליצנים, וזאת אמונתך ואני מבין את זה, אבל היום אתה לא רק משה גפני איש התורה, איש תפיסת העולם החרדית, אלא אתה יושב בבית הנבחרים הישראלי ויושב ראש הוועדה החשובה ביותר.

אבישי ברוורמן: אני אומר לך המשפט הזה יגרום כל כך הרבה נזק ולכן אני אומר חכמים היזהרו בלשונכם.

אבישי ברוורמן: אני אומר לידידי השר מרגי אותו אני מכיר מזה שנים רבות מעבודתנו המשותפת בבאר-שבע.

אבישי ברוורמן: אתה עכשיו אמרת ששופטי בית המשפט העליון האלה הם פסולים.

יעקב מרגי: לא אמרתי.

אבישי ברוורמן: אז אולי תאמר בדיוק.

<קריאה: נגועים בניגוד עניינים.

אבישי ברוורמן: הם עברו מבחינה מוסרית והיו צריכים לפסול את עצמם.

אבישי ברוורמן: הדברים האלה הם דברים מאוד חמורים.

אבישי ברוורמן: אנחנו בעצם זורקים רפש כל הזמן בבית המשפט העליון.

אבישי ברוורמן: חולשת בית הנבחרים הישראלי היא שהביאה לכך שבית המשפט נכנס לכל מקום.

אבישי ברוורמן: לכן, מכיוון שבכל זאת יש לך חסינות, אני מצפה עכשיו שלאור ההאשמות החמורות – ולי חשוב מאוד כבודו של בית המשפט העליון לא בגלל שכל אחד יכניס כאן כותרת אלא מפני שישראל מתרסקת וכמדינה הופכת לאוסף של שבטים וכל המוסדות המרכזיים שלה, כל אחד מתנהל לפי רצונו.

אבישי ברוורמן: אני פונה אליך גלעד קריב.

אבישי ברוורמן: היו כאן האשמות מאוד חמורות.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שמיד יהיו תגובות מאנשים שמבינים כדי שאם הדברים האלה הם דברים שקריים, שיצאו קבל ם ועולם.

ציון פיניאן: חבר הכנסת ברוורמן, יש לי שאלה אליך.

ציון פיניאן: אם יוכח שדבריו של השר מרגי הם נכונים לגבי השופטים, מה אתה אומר על כך?

אבישי ברוורמן: לכן אמרתי שאינני יודע.

אבישי ברוורמן: הדברים שנאמרו הם חמורים ביותר, אבל המשמעויות שלהם, אני רוצה לשמוע את הדברים.

אבישי ברוורמן: יש ניואנסים וכולנו כאן שבט אחד עם אוסף של שבטים שמתגרים אחד בשני וחיים באותו מקום.

אבישי ברוורמן: כמה תארי כבוד מקבלים כאן בכל המקומות וכל האוניברסיטאות עושות מחזור של אותם אנשים כולל שלא היו צריכים לקבל לא חברי כנסת ולא שרים.

אבישי ברוורמן: ההאשמה הייתה חמורה מאוד ואני מבקש התייחסות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: הנקודה עליה אני רוצה לדבר ואני מפנה אותה למשרד המשפטים, להראל גולדברג ולסגן פרקליט המדינה, עורך דין שפר, וגם לבית המשפט העליון.

יצחק וקנין: הוויכוח כרגע לא אם צריך למנות רב כזה או אחר, קונסרבטיבי או רפורמי במועצה אזורית כזו או אחרת.

יצחק וקנין: זאת לא הבעיה.

יצחק וקנין: הבעיה היא שבית המשפט אמר - ואני אומר באחריות שעמדת הפרקליטות הייתה - שכן אפשר לעצור את ההליך הזה של מינוי הרבנים עד שתוכרע העתירה בבג"ץ.

יצחק וקנין: עם כל הכבוד לבית המשפט העליון, אי אפשר לקחת מערכת שעובדת יום יום ולומר שיש רב מושב, נפטר, יצא לפנסיה, אף אחד לא ייכנס במקומו אלא היישוב יישאר כפי שהוא.

יצחק וקנין: אני אתן לכם דוגמה.

יצחק וקנין: נפטרים אנשים בישוב ואין מי שיגיד עליהם דבר תורה.

יצחק וקנין: ישובים מסורתיים, שומרי מסורת, הם לא אורתודוכסים, 98 אחוזים מהמושבים הם בכלל רחוקים מהאורתודוכסים.

יצחק וקנין: הישוב בו אני גר הוא לא ישוב אורתודוכסי כפי שחושבת חברת הכנסת זוארץ שהם חרדים.

יצחק וקנין: לא, כיפות סרוגים, חילוניים, נוסעים בשבת וכולי.

אורית זוארץ: אמרתי חרדים.

יצחק וקנין: אני אומר לך שאת לא מבינה את החיסרון כי את לא חיה בישוב כזה.

משה גפני: אורית, אני לא מסכים לזה.

יצחק וקנין: אל תפריעי לי.

יצחק וקנין: אני נותן לך דוגמה.

יצחק וקנין: את אמרת דברים קשים בהם את בכלל לא מבינה, ותסלחי לי.

יצחק וקנין: את לא מבינה בהם כי את לא חיה את זה.

אורית זוארץ: כל הידע והסמכות בנושא הדת בידך?

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, אל תפנה אליה.

משה גפני: אורית, אני לא מסכים לזה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, אל תפנה לאף אחד אלא תאמר את דבריך.

יצחק וקנין: אני אומר את הדברים.

יצחק וקנין: במועצה בה אני גר 22 ישובים, מתוכם יש היום כשבעה-שמונה תקנים.

יצחק וקנין: תגידו לי, יש ישובים שלמים שאין רב בכלל, ומי ממלא את התפקיד הזה?

יצחק וקנין: נפטר הרב, יצא לפנסיה, אין מישהו במקומו.

יצחק וקנין: ברוב המקרים הרבנים המשיכו והמשיכו והגיעו לגיל כזה שהוא כבר לא מסוגל לתפקד גם אם הוא רוצה.

יצחק וקנין: איפה היינו עושים את זה בכל מערכת אחרת?

יצחק וקנין: האם הפרקליטות או משרד המשפטים או בית המשפט העליון היה מוכן שלא נמנה שופט בבית המשפט העליון?

יצחק וקנין: חסרים שלושים עובדים במשרד הבריאות, רופאים, לא נמנה אותם?

יצחק וקנין: מה הייתה עושה הפרקליטות במקרה כזה?

יצחק וקנין: מה היה עושה הראל גולדברג?

יצחק וקנין: אני שואל אותו.

יצחק וקנין: אני ישבתי אתו במספר ישיבות לגבי השאלה איך נמלא את התכנים האלה ובאיזו צורה נמלא אותם.

יצחק וקנין: לצערי הרב זאת שערורייה ממדרגה ראשונה, כל ההתנהלות של משרד המשפטים.

יצחק וקנין: זאת הייתה מגמה מכוונת שלא יתמנה אף רב.

יצחק וקנין: המגמה הייתה לא למנות רב אלא להרוג את כל העסק.

יצחק וקנין: אני אומר עוד משהו לגבי האוצר.

יצחק וקנין: האוצר עמד כמוצא שלל רב.

יצחק וקנין: כל רב כזה, צריך לשלם את הכסף שלו, ואז הוא רוצה כמה שפחות לשלם, אבל הם לא עשו את זה כמגמה.

יצחק וקנין: אם הדבר הזה היה נגמר, אני מאמין שאולי היינו גומרים את הפרשה, אבל מי שגרם את הנזק הגדול ביותר זה בית המשפט העליון שנתן צו ביניים כזה גדול כאורך הגלות.

יצחק וקנין: דבר כזה לא קרה במדינת ישראל שעצרו מערכת שלמה ולא נתנו לה להמשיך לתפקד.

יצחק וקנין: לא קרה דבר כזה במדינת ישראל.

יצחק וקנין: תראו לי עוד דוגמה ששבע שנים לא מתמנים.

יצחק וקנין: מעל שבעים רבנים נפטרו ובמקומם לא מינו רבנים אחרים.

יצחק וקנין: שבעים רבנים נפטרו ואף אחד לא מינה רבנים במקומם.

יצחק וקנין: רבותיי, היה תקן, הרב נפטר.

יצחק וקנין: לגבי ישובים חדשים, הייתי מקבל את החלטת הבג"ץ.

שלמה מולה: למה לא לקצוב את זה?

יצחק וקנין: אני מסכים אתך.

משה גפני: אל תענה לו.

משה גפני: כבר עברנו את הזמן.

יצחק וקנין: אני מסכים שנאמר שנקצוב את זה.

יצחק וקנין: זה משהו אחר לגמרי.

יצחק וקנין: זה מקום אחר.

יצחק וקנין: אני אומר שאם נפטר רב בישוב, צריך למנות.

יצחק וקנין: אם הפרקליטות הייתה אומרת שכל הישובים החדשים שצריך למנות להם רבנים, היא עוצרת את זה, אבל רב שמכהן ונפטר או יצא לפנסיה, גם את זה הם עוצרים?

יצחק וקנין: זאת צביעות ומגמה מכוונת ומרושעת, הייתי אומר.

יצחק וקנין: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רוצה לסכם את הדיון.

<יהודה שפר: האם אפשר להגיב לדברים?

<גלעד קריב: הנוגעים בדבר לא יכולים להתייחס?

משה גפני: אני לא מסיים את הדיון.

<גלעד קריב: הנוגעים בדבר לא יכולים להתייחס?

משה גפני: אני מבקש לא לדבר בלי רשות.

משה גפני: נרשמת?

משה גפני: תכף נראה מה אני עושה עם זה.

<גלעד קריב: נרשמנו.

<יהודה שפר: כבוד היושב ראש, אני מבקש להגיב לדברים.

משה גפני: בבקשה, אבל בקצרה.

<יהודה שפר: טלגרפית.

<יהודה שפר: הפרקליטות היא ודאי לא צד לעניין והסיבה המרכזית שהיועץ המשפטי לממשלה החליט כפי שהחליט היא כדי לשחרר את הברז, כדי לאפשר פשרה שתאפשר מינויים.

<יהודה שפר: הפשרה הוסכמה על הכול אלא הניסוח של המילה "רב", זה מה שהקפיץ את כל העניין.

<יהודה שפר: הפשרה הוסכמה והפשרה היא פרגמטית.

יצחק וקנין: אבל שבע-שמונה שנים לא ממנים?

<יהודה שפר: שבע שנים לא ידוע לי על בקשה אחת של מישהו לבטל את צו הביניים למעט השנה האחרונה עת השר פנה.

ציון פיניאן: בקשה שנדחתה.

<יהודה שפר: היא לא נדחתה אלא במסגרת המשא ומתן הגיעו לפשרה פרגמטית שהוצגה לבית המשפט ונפתרה הבעיה.

<יהודה שפר: לכן הפרקליטות היא ודאי לא צד שיש לו עניין כזה או אחר.

יצחק וקנין: איפה שאתם לא רוצים, אתם לא רוצים.

<יהודה שפר: אין זה תפקידי להתעמת אתך.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין שאל האם היה יכול להיות דבר כזה בכל מערכת אחרת.

<יהודה שפר: כן, התשובה היא כן.

<יהודה שפר: מעשה שגרה.

יצחק וקנין: בן אדם נפטר, יש תקנים ולא מקבלים במקומו.

יצחק וקנין: שופט הלך לעולמו, מקבלים שופט אחר או לא?

<יהודה שפר: מעשה שגרה הוא שכאשר יש טענות לפגיעה בשוויון, נותנים צו ביניים ומקפיאים את המצב.

משה גפני: עורך דין שפר, סיימת?

<יהודה שפר: מעשה שגרה הוא.

יצחק וקנין: אני אומר את האמת והאמת כואבת.

<יהודה שפר: מעשה שגרה הוא בין אם העותרים הם אורתודוכסים ובין אם הם אחרים.

משה גפני: מעשה שגרה.

משה גפני: אני לא מכיר את השגרה הזאת, אבל בסדר.

<יהודה שפר: אדוני לא מכיר את השגרה של צווי ביניים של בית המשפט?

משה גפני: אני מכיר צווי ביניים אבל אני לא מכיר מעשה שגרה ששבע שנים לא ימנו עובדים סוציאליים בגלל שמישהו עתר לבג"ץ.

<יהודה שפר: למיטב ידיעתי אלה שפרשו לגמלאות, נשארו בתפקידם.

משה גפני: עורך דין שפר, אתה השתלבת בעבודת חברי הכנסת לא רע.

<יהודה שפר: אני לא בטוח שזאת מחמאה, כבוד היושב ראש.

יצחק וקנין: הרב של המושב שלי יצא לפנסיה.

יצחק וקנין: על מה אתה מדבר?

יצחק וקנין: למה אתה מספר סיפורים?

יצחק וקנין: הרב של המושב שלי, מושב יערה.

יצחק וקנין: תבדוק את זה.

<הראל גולדברג: הייתה ועדה להארכת תקופת כהונה של רבנים.

משה גפני: אני עוצר את הדיון.

משה גפני: אני רוצה להתייחס רק במשפט אחד לדבריו של חבר הכנסת ברוורמן, כי הוא גם חבר טוב שלי והוא גם נתן לי את ראשות ועדת הכספים.

משה גפני: אמר לי חכמים היזהרו בדבריכם ולכן אני רוצה לומר לך בארבע עיניים.

משה גפני: אני רוצה לומר לך שאני יושב ומדבר ומנהל דיאלוג עם האנטי דתיים הכי גדולים.

משה גפני: אני מופיע, אני מדבר ומנסה להגיע להסכמות.

משה גפני: יש דבר שאני לא יכול לנהל אתו דיאלוג.

משה גפני: אם מישהו בא, לוקח את התורה הקדושה – שאצלי זה הדבר הכי חשוב בעולם – וקורע אותו.

משה גפני: אני לא יכול.

משה גפני: אני לא רוצה להביא דוגמאות.

משה גפני: אני לא יכול.

משה גפני: אני יכול לשבת עם אנטי דתיים ואני יושב.

אבישי ברוורמן: אני מבין כל מילה שלך.

משה גפני: אני יכול להיות יושב ראש ועדה, ואני מנסה להיות ממלכתי ואני רוצה להביא לכאן לידי ביטוי את הדעה של כולם ואני רוצה גם לסייע לכולם, ואני גם נוהג כך.

משה גפני: יש דבר שאני לא יכול לאבד וזאת התשתית האידיאולוגית עליה אני חי.

משה גפני: זה בכלל לא קשור לשום דבר אחר.

משה גפני: כשאתה אמרת על ארצות הברית, בארצות הברית יש מיליונים אבל הם לא רפורמים.

משה גפני: המיליונים האלה הם מיליונים שרחוקים מהיהדות והם גם היו מרוחקים ממדינת ישראל.

משה גפני: צריך לקרב אותם וצריך להביא אותם כי ההתבוללות שם מגיעה לממדים בלתי סבירים ובלתי מתקבלים על הדעת.

אבישי ברוורמן: אני אנסה להסביר לך למה התכוונתי.

אבישי ברוורמן: אתה יכול לחיות באמונתך.

משה גפני: אני לא הולך לוותר עליה.

אבישי ברוורמן: ניסיתי לומר לך רק דבר אחד עת אמרתי לך חכמים היזהרו בדבריכם.

אבישי ברוורמן: הציבור הזה נותן את התמיכה הכי גדולה לישראל גם בלובי וגם בכסף והוא רוב העם היהודי היום בארצות הברית.

אבישי ברוורמן: כשאומר יושב ראש ועדת הכספים את המילה ליצנים, אתה לא מבין כי הרבה מהאנשים האלה אומרים.

משה גפני: הם שלחו לומר לי שכמה שאני אומר יותר, הם עושים על הגב שלי הרבה כסף.

משה גפני: זה לא אתה.

משה גפני: זאת מדינת ישראל.

משה גפני: הבנת אותי?

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני מקווה שגם הבנת אותי.

משה גפני: אני מבקש, עם כל הכבוד, לדעת לגבי הנושא הזה של ההחלטה שעורך דין שפר אמר שהוא לא יודע עליה.

משה גפני: לגבי הנושא הזה, אני מבקש לדעת מי יזם את העובדה הזאת.

משה גפני: אני לא מסיים את הדיון אלא אני אמשיך אותו.

משה גפני: מי יזם את ההחלטה הזאת?

משה גפני: אני רוצה לקיים על זה דיון.

משה גפני: לוקחים סקטור במדינת ישראל, כפי שהציג את זה חבר הכנסת וקנין ואנחנו מכירים את זה, ששבע שנים לא ממנים רבנים.

משה גפני: בסדר, אפשר לקבל החלטה.

משה גפני: הראל, לא עכשיו.

משה גפני: אני אזמין אותך גם לדיון הבא.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה צריך שתהיה לך גם סבלנות, אתה כאן הרי אורח כבוד.

משה גפני: אריאל יוצר, אני רוצה את הדיון ואני רוצה לדעת כמה כסף, מה לוחות הזמנים בהשוואה לדברים האחרים, האם גם אני יכול לבקש תמיכה כזאת כי לתמיכות יש קריטריונים.

משה גפני: לקראת הדיון הבא אני רוצה את כל הפרטים האלה.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם גם אני יכול להגיש בקשה לתמיכה.

משה גפני: בדיון הבא אני אתחיל את הדיון עם הדברים שאמר השר.

משה גפני: אני לא עובר על זה לסדר היום.

משה גפני: זה לא עובר לידי.

משה גפני: הציע חבר הכנסת ציון פיניאן לברר את העניין, האם אכן מדובר בהחלטה של בית המשפט שהיא נגועה בחוסר תום לב או בנגיעה.

משה גפני: לכאורה יש חשד.

משה גפני: יושב שר במדינת ישראל ואומר דברים.

שלמה מולה: אתה לא יכול לברר את זה כאן.

משה גפני: אני יכול ועוד איך.

משה גפני: גם אתה צריך לבקש את זה.

שלמה מולה: אם אתה רוצה להגיע לחקר האמת.

משה גפני: אני רוצה להגיע לחקר האמת.

משה גפני: זה יהיה בדיון הבא.

משה גפני: אני אבקש לברר את מה שהשר אמר כאן.

משה גפני: שר בממשלת ישראל, במדינת ישראל, נמצא בוועדה מכובדת של הכנסת, מטיל האשמה כזאת חמורה.

שלמה מולה: חמורה מאוד.

משה גפני: צריך לברר אותה ואני מקווה בשביל בית המשפט שיתברר שמה שהשר אמר, לא נכון והוא אמר שהוא יבוא לכאן להתנצל.

שלמה מולה: השאלה שלי.

משה גפני: אין שאלות עכשיו.

משה גפני: אין שאלות.

משה גפני: את זה אני אברר עד תום.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם זה נכון שישב בהרכב שופט שקיבל אות כבוד מהרפורמים.

משה גפני: אני רוצה לדעת.

משה גפני: אם זה נכון, אני רוצה לברר האם מותר לו לשבת בהרכב כזה.

משה גפני: אני רוצה לדעת את מה שהשר אמר, אני רוצה לברר את זה עד תום.

משה גפני: אדוני השר, תאמר משפט לסיום ונסיים את הישיבה.

<גלעד קריב: יושב ראש הוועדה, לאור הדברים שנאמרו על התנועה הרפורמית, האם אפשר לקבל את רשות הדיבור?

משה גפני: לא, בדיון הבא.

<גלעד קריב: זאת מערכת יתד נאמן או ועדה ממלכתית?

משה גפני: תצא החוצה.

<גלעד קריב: אני אצא החוצה.

<גלעד קריב: זאת לא מערכת יתד נאמן.

משה גפני: צא החוצה.

<גלעד קריב: זאת לא מערכת יתד נאמן.

<גלעד קריב: זאת ועדה ממלכתית ולא יתכן שידברו השמצות על התנועה הרפורמית.

משה גפני: צא החוצה.

משה גפני: אני מבקש להוציא אותו.

<גלעד קריב: זאת בושה.

משה גפני: בדיון הבא.

משה גפני: נקבע שנברר את זה.

משה גפני: הוא לא יגיד לי שזאת מערכת יתד נאמן כאן.

משה גפני: השר, משפט ואני מסיים את הישיבה.

יעקב מרגי: ידידי פרופסור ברוורמן.

אבישי ברוורמן: זה לא הגון.

משה גפני: הוא יבוא ויגיד לי שזאת מערכת יתד נאמן?

משה גפני: אמרתי שאני ממשיך את הדיון הזה.

משה גפני: אני ממשיך אותו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ברוורמן, אני חייב להתייחס למה שאמרת.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, משום כבודו של כל גוף וכל שכן בית המשפט העליון, שאם יש ביקורת, שתיאמר.

יעקב מרגי: לא יתכן להפוך כל שאלה וכל תהייה, ואמרתי זאת בכבוד, ותאמינו לי, ביראת כבוד ואפילו בצנעה אמרתי את הדברים.

יעקב מרגי: לכן לא באתי לכאן לפגוע, לא להכניס מלים לפרוטוקול ולא לפגוע אלא אני באתי לשאול.

יעקב מרגי: שאל חבר הכנסת גפני שאלה ואני אומר את זה בתהייה.

יעקב מרגי: מה שמצופה לפחות ממני כשליח ציבור, כאיש ציבור, כשר, הייתי מצפה זאת משופטים.

יעקב מרגי: זאת שאלה שמשום כבודו של בית המשפט צריכה להישאל כי הדברים נאמרו.

יעקב מרגי: אם נאמרו לי ונאמרו למנכ"ל, חזרה שהדברים מתגלגלים במקומות אחרים.

יעקב מרגי: לכן אמרתי זאת דווקא משום כבודו של בית המשפט.

יעקב מרגי: אף אחד כאן לא רצה לפגוע בכבודו של בית המשפט.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך אדוני השר.

משה גפני: אני עושה הפסקה של חמש דקות וממשיך בנושא הבא.