ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 747, 2011-05-16 00:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

משה גפני: אני מברך את כולם שחזרו מהפגרה, אגב שבוועדת הכספים לא היתה פגרה; ניסיתי בשבוע של יום העצמאות שלא לעשות ישיבה, גם לא הצלחתי, אז חוץ מחול המועד עשינו כל הזמן, ולא היה חופש, אבל בסדר.

משה גפני: יש לנו שלושה סעיפים על סדר היום, אני מבקש להפוך אותם לדיון משולב.

משה גפני: יש סעיף ראשון, הצעת חוק ממשלתית, שהיא מבקשת להקפיא את הפחתת המס הישיר, או יותר נכון לדחות את יישום הרפורמה במסים הישירים בשנה, דהיינו ההפחתה שאמורה להיות ב-1.12 תידחה, ואז הרפורמה תסתיים במקום ב-2016, ב-2017.

משה גפני: זו ההצעה שההממשלה מבקשת.

מגלי והבה: ראש הממשלה מסכים לזה?

משה גפני: לא יודע.

מגלי והבה: כל התעמולה שלו לבחירות- - -

מירי רגב: מה זה משנה?

מגלי והבה: צריך להעיף אותו מהשלטון.

ציון פיניאן: תחליף אותו בציפי?

ציון פיניאן: זה אסון.

ציון פיניאן: אוי ואבוי, ציפי.

יואל חסון: אם לא שמת לב, האסונות במזרח התיכון באים בתקופת נתניהו.

ציון פיניאן: היו אסונות יותר קשים בתקופת ציפי לבני ובתקופת אהוד אולמרט.

ציון פיניאן: אלה האסונות הכי קשים שהיו למדינה.

שי חרמש: אפשר לדון על המסים?

יואל חסון: יש לי הערה – הרי אם הממשלה באה ומבקשת היום לעכב או לא לייצר את ההורדה הזאת במסים הישירים, אצלי בוועדה לביקורת המדינה אמר מנכ"ל משרד האוצר, שהסיבה שיש עלייה במסים העקיפים, זה בגלל שהיתה ירידה במסים הישירים, והיה צריך להשלים את זה באיזשהו מקום, אז אם עכשיו מבטלים את המסים הישירים, ואין את ההורדות, אז שגם יטפלו בעקיפים.

משה גפני: אגב, יש הבדל עצום בין הוועדה לביקורת המדינה לבין ועדת הכספים.

יואל חסון: אצלי צריך להגיד אמת.

משה גפני: לא.

משה גפני: אמת צריך להגיד בכל מקום, ולא תמיד אומרים בכל מקום.

משה גפני: ההבדל הוא שבוועדה לביקורת המדינה היושב-ראש הוא מקדימה, ובוועדת הכספים היושב-ראש הוא מיהדות התורה, ולכן לא הבנתי מה היה פתאום הקשר לראש הממשלה.

יואל חסון: אדוני, לכן אין צורך להעלות את המסים העקיפים יותר.

יואל חסון: צריך להחזיר אותם לרמה שהיו קודם.

משה גפני: אני מדבר על הדיון המשולב.

משה גפני: הנושא הראשון, שהוא הקפאת ההפחתה או דחייתה בשנה, הנושא השני הוא העלאה במחירי הדלק, והנושא השלישי הוא שתי הפחתות רוחביות, שנמצאות על סדר היום, כלומר שניים ל-2011 ושניים ל-2012.

משה גפני: אני רוצה להסביר לחברי הוועדה מה הדיון המשולב בעניין הזה, ואומר מה אני חושב להציע בסוף הדיון המשולב, אבקש גם שתתקיימנה הצבעות על זה.

משה גפני: אנחנו קיימנו כמה דיונים לגבי מדיניות המס.

משה גפני: במציאות הזאת שבה מפחיתים, ואמר את זה יואל חסון יפה, אנחנו פה מדברים על זה הרבה, בוועדה לביקורת המדינה עוסקים בהרבה דברים, אבל אנחנו עוסקים פה בכסף, בעיקר במדיניות המס.

משה גפני: אנחנו דיברנו על המצב הזה, שבו המסים הישירים, שהם מסים פרוגרסיביים, הם פוחתים כל הזמן – גם המס על יחידים וגם על חברות.

משה גפני: לעומתם, המסים העקיפים, שהם מסים רגרסיביים, הם לא מתחשבים בהכנסתו של האדם, במצבו הכלכלי, המסים העקיפים עולים.

משה גפני: אנחנו הצטרפנו, וזה שמחה גדולה שהצטרפנו, למדינות ב-OECD.

משה גפני: בדקנו במהלך דיונים כאן בוועדה, מה המצב של מדינת ישראל לעומת מדינות ה-OECD בכל מה שקשור למדיניות המס.

משה גפני: מתברר, ואני לא רוצה לומר באופן מדעי, אבל אגיד באופן כללי - אנחנו נמצאים במקום נמוך במסים הישירים, במס החברות, ואנחנו נמצאים במקום גבוה מאוד במסים העקיפים.

משה גפני: כלומר זאת מדיניות, שלדעתי ולדעת הוועדה כאן, יש בה הגיון כלכלי, אבל אין בה לחלוטין היגיון חברתי.

משה גפני: אנחנו תמיד צריכים למצוא את האיזון בין הנושא הכלכלי לבין הנושא החברתי.

משה גפני: יש בה היגיון כלכלי, כי טענתו של ראש הממשלה ושר האוצר, בשיחות שאני קיימתי אתם, וגם הם אומרים את זה, אני חושב, גם בדברים שהם אומרים לציבור, בעצם העובדה שמדיניות המס היא נמוכה – גם מס החברות וגם מס הכנסה, מעודד הקמת מפעלים, מעודד אנשים לבוא לכאן עם תעסוקה לאנשים, ולכן המציאות הזאת של הפחתת המס היא מדיניות נכונה כלכלית.

משה גפני: אני סבור, ואמרתי להם את זה, ואני אומר את זה גם כאן – הגזמנו בתהליך הזה.

משה גפני: בהפחתת המס אנחנו כבר לא מתחרים עם מדיניות אחרות, כי מדיניות המס פה היא מדיניות נכונה, המציאות שהמצב הכלכלי של מדינת ישראל, ברוך השם, המצב הכלכלי הוא איתן וחזק, ואנחנו מקווים שכך יימשך.

משה גפני: אין שום סיבה שהאזרחים יסבלו כתוצאה מהעלאת המסים העקיפים.

משה גפני: מתי שהממשלה החליטה על העלאת מחירי הדלק, מחירי הדלק היו יחסית נמוכים.

שלמה מולה: לא בישראל.

משה גפני: גם בישראל.

שלמה מולה: עד מתי?

משה גפני: ניכנס לדיון ואומר, אני רק רוצה לומר את הכותרות.

משה גפני: מחירי הדלק התחילו לעלות באופן חמור בעולם, ואז מחירי הבלו והמע"מ שהיתוסף על מחירי הדלק הפכו להיות בלתי נסבלים.

מגלי והבה: הקביעה הזאת לא מדויקת.

מגלי והבה: הקביעה שמחירי הדלק בעולם האמירו – מחיר חבית הנפט, פי יותר- - -

משה גפני: אתה טוען שאין קשר בין העלאת מחירי הדלק לבין המסים שמיתוספים על מחירי הדלק, אבל כשמחירי הדלק בעולם עולים, זאת עובדה.

יואל חסון: אדוני, הוא אומר בצורה פשוטה: זה לא קדאפי, זה ביבי, וזאת האמת, וצריך להגיד את זה בצורה ברורה.

יואל חסון: חבית דלק, 147 דולרים- - -

משה גפני: יש לך ישיבה ב-11:00 על מירון, ואני רוצה לאפשר לך לדבר לפני מירון.

משה גפני: ולכן אנחנו נמצאים גם בסעיף הזה של העלאת מחירי הדלק, אנחנו מקיימים את הדיון הזה, תכף אומר לוועדה מה אציע בסוף הדיון.

משה גפני: והדבר האחרון, שגם הוא קשור לזה - דרשנו בוועדה גם את הנושא של הכיבוי, הנושא של מה שהיה בעקבות השריפה בכרמל, המציאות שהכיבוי נתפש כאן באותה תקופה כמי שכמעט ואין לו תקציבים לצורך העניין, ואני דרשתי מראש הממשלה גם הפחתה במחירי התחבורה הציבורית.

משה גפני: ראש הממשלה אז קיים מסיבת עיתונאים בעקבות דיונים שהתקיימו בין חברים, חלק מחברי הוועדה, עם ראש הממשלה ועם שר האוצר.

משה גפני: הופחתו מחירי התחבורה הציבורית, ואז דובר על הפחתה רוחבית כדי לממן את זה.

משה גפני: לי היו כמה דיונים עם שר האוצר ועם אנשי משרד האוצר, ואמרתי: אני לא אביא הפחתה רוחבית כל כך גדולה לוועדה- - -

יעקב אדרי: אמרתם את זה בקול רם.

משה גפני: נכון.

משה גפני: ואז, לאחר דיונים שהתקיימו, הוחלט שחצי מהתקציב להנחות בתחבורה הציבורית ולכיבוי, מה שנלווה לזה, חצי יבוא מתקציב עתידי של משרדי הממשלה, בעיקר משרד התחבורה, ששם יש סדרי גודל עצומים של תקציבים לתשתיות, וזה יידחה, זה גם לא יפגע בתשתיות בסופו של דבר, וחצי יבוא מהפחתה רוחבית שתהיה מאוד בשוליים, משרד החינוך כמעט לא ייפגע, המשרדים החברתיים כמעט לא ייפגעו, ואת זה תכף נראה בהפחתה הרוחבית.

משה גפני: אני פותח את הדיון לעניין הזה, אבל מה שאני מתכוון להציע, שנדע איפה אנחנו עומדים.

משה גפני: אנחנו במחירי הדלק נמצאים במצב שבו הממשלה העלתה את מחירי הבלו על הדלק ב-20 אגורות ב-2011 וב-40 אגורות ב-2012.

אייל אפשטיין: ה-40 אגורות זה ביחס ל-2010.

קריאה: זה רק על הסולר, לא על הבנזין.

קריאה: הבנזין – הפחיתו.

משה גפני: ב-1.1.12 הנהג ישלם עוד 40 אגורות למחירי הדלק.

משה גפני: מה שקרה, בעקבות דיונים שהתקיימו כאן בוועדה, וכנראה גם לחץ ציבורי, הוחלט שאת ה-20 אגורות של 2011 מבטלים, ולא העלו את ה-20 אגורות ב-2011.

משה גפני: מחירי הדלק עומדים לרדת בגלל הירידה של מחירי הדלק בעולם, ובינואר 2012 צפויה להיות העלאה משמעותית של 40 אגורות, ביחס ל-2010.

משה גפני: אם אתה ממלא דלק בדצמבר 2011, תשלם פחות 40 אגורות ממה שתשלם בינואר 2012, לפי המתווה הקיים.

משה גפני: ולכן אני אבקש – נקיים את הדיון, מגיעים לפה אנשים חשובים כמו יהודה נסרדישי, למשל, מנהל רשות המסים, בוקר טוב, אדוני.

יהודה נסרדישי: פתיחה טובה לוועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו תכננו אותה.

משה גפני: רציתי לעשות את זה בפגרה, אבל אמרתי: בפגרה אתה עסוק, וזה.

משה גפני: רציתי שזה יהיה בתחילת כנס הקיץ.

יהודה נסרדישי: שיהיה כנס מוצלח, ותעביר הרבה חוקים.

משה גפני: אנחנו נדבר עם אנשי משרד האוצר, עם אנשי רשות המסים, עם הממשלה, אבל אני אבקש בסופו של דבר להצביע על כך, שאנחנו נדחה את המס על היחידים בשנה, כלומר בינואר 2012 תידחה ההפחתה של האחוז אחד, כפי שהממשלה מבקשת, הרפורמה תידחה ל-2017, שזה בערך 700-800 מיליון שקל.

משה גפני: אנחנו נוסיף גם דחיית ההפחתה במס על חברות, שזה עוד אחוז, שזה נותן עוד 700-800 מיליון שקל, ואני אבקש לדחות את ההעלאה של מחירי הדלק גם בשנה, שזה בסביבות מיליארד וחצי שקל, כלומר ההעלאה של 2011 בוטלה, וההעלאה של 2012 תידחה בשנה עד סיום התקציב הדו-שנתי, ונראה מה שקורה בהמשך, האם מחירי הדלק בעולם עולים, האם הם יורדים.

מירי רגב: אבל זה לא קשור למחירי הדלק בעולם אלא לבלו.

מגלי והבה: צודקת.

משה גפני: אני רוצה להשלים.

משה גפני: אני רוצה להסביר לחברים את מה שאני מציע.

משה גפני: אנחנו צריכים לאשר חוק.

משה גפני: זה הסעיף הראשון בסדר היום, ואנחנו צריכים להביא אותו בקריאה שנייה ושלישית למליאת הכנסת, דהיינו דחיית הפחתת המס הישיר.

משה גפני: אני מבקש לחוק הזה להוסיף דחיית הפחתת מס החברות.

משה גפני: לא לבטל שום דבר- -

יעקב אדרי: לא מופיע בחוק.

משה גפני: אני מבקש להוסיף דחיית ההפחתה במס החברות.

משה גפני: אני מאוד מכבד את הממשלה, אבל אני לא עובד אצלם.

משה גפני: נוסיף את זה.

משה גפני: החוק הזה, שיובא לקריאה שנייה ושלישית, אם הוועדה תאשר אותו, נותן בסביבות מיליארד ו-400 או מיליארד ו-500 מיליון שקל, ואז נדרוש משר האוצר להוציא צו על דחיית העלאת הבלו על הדלק בינואר 2012.

מירי רגב: לא נשאר את החוק עד שנדע שזה קיים.

משה גפני: נדחה אותו ל-2013, ונראה אז- - -

מירי רגב: - -

משה גפני: חברת הכנסת רגב, הגמרא אומרת:

משה גפני: הכול יודעים כלה למה נכנסת לחופה, לא על הכול מדברים.

משה גפני: את לא צריך להגיד מה אעשה אם לא יהיה הצו.

משה גפני: ואז אנחנו נצטרך לקבל החלטה.

משה גפני: אני לא מאיים, ובזה אני מסיים את הדברים שלי – כדי לאשר את החוק צריך את מליאת הכנסת, שאני אביא את זה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: כדי לאשר את הצו לא צריך שום דבר.

משה גפני: שר האוצר צריך לחתום על הצו.

משה גפני: נמתין בסבלנות, לראות אם הוא חתם או לא.

משה גפני: לא צריך לדבר יותר מדי.

משה גפני: אתחיל בדיון על מחירי הדלק, ותכף אעבור לרפורמה במס.

משה גפני: בנושא של מחירי הדלק, שתדעו רק שיואל חסון צריך לנהל ישיבה, ואאפשר לו לדבר לפני 11:00.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

מירי רגב: קודם כל, תודה רבה, ושיהיה לנו מושב מוצלח - לנו, לעם ולאזור כולו.

מירי רגב: אני מודה לך שעשית היום את הדיון הזה בנושא מחירי הדלק.

מירי רגב: כידוע לכם, אתמול ועדת השרים לענייני חקיקה הפילה את הצעת החוק שלי בנושא פיקוח על הדלק, קרי שמחיר הבלו יגיע לוועדת הכספים לאישור מראש ולא בדיעבד על-ידי שר האוצר.

מירי רגב: כידוע, היום שר האוצר יכול להעלות את הבלו על הדלק, והוא לא מקבל על זה אישור ועדת כספים, אלא אנחנו בעצם חותמת גומי של שר האוצר.

מירי רגב: בואו נעמיד דברים על דיוקם: במשך עשור הבלו לא עלה יותר משני שקלים – בממשלת אולמרט, כששר האוצר היה רוני בר-און, כשכל השרים היו ממפלגות אחרות.

מירי רגב: מעולם לא עלה הבלו יותר משני שקלים.

מירי רגב: מחיר הדלק עלה וירד לפי מחיר הנפט בעולם, קרי מחיר הנפט עלה, חבית עלה, המחיר עלה; מחיר חבית ירד, המחיר ירד.

מירי רגב: הנתח של הממשלה ממחיר הדלק היה קבוע – שני שקלים.

מירי רגב: מאז ששטייניץ נכנס להיות שר אוצר, הוא החליט לאמץ את כל הגחמות של רשות המסים ושל פקידי האוצר הנכבדים, החליט לאמץ את כל הגחמות האפשריות, ולהעלות באופן שיטתי את הבלו למצב שהיום המחיר שלו - 2.86 שקלים.

מירי רגב: זה דבר שלא ייעשה, ולכן טוב אתה עושה שאתה מתנה את הפחתת המסים הישירים בכך שמחיר הבלו לא ימשיך לעלות.

מירי רגב: זה צעד ראשון מצוין, הוא חשוב, אבל ממש לא מספיק.

מירי רגב: אנחנו צריכים להוריד את הבלו למחיר הקבוע שלו למשך עשר שנים לשני שקלים.

מירי רגב: שלא יספרו לנו סיפורים על מחיר בעולם ומה שקורה בעולם.

מירי רגב: אנחנו יודעים הכול לא פחות ולא יותר טוב ממך.

מירי רגב: אנחנו רוצים שמחיר הבלו יישאר שני שקלים, כפי שהיה בעשור.

מירי רגב: בעשור הזה היתה מלחמת לבנון הראשונה והשנייה ומבצעים נוספים, ולא קרה כלום, לא העלו את הבלו.

מירי רגב: זה לא הפרה החולבת של האוצר, מחיר הדלק.

מירי רגב: אין מה לעשות.

מירי רגב: תחזירו את מחיר הבלו לשני שקלים, שיפסיקו כאן כל גחמה שיש לאיזה פקיד באוצר לאמץ, ו-וועדת כספים- - -

מגלי והבה: זה הממשלה שלך.

מגלי והבה: זה שר האוצר.

מירי רגב: אני מבקשת שאנחנו נפעל לכך ששר האוצר לא יוכל להעלות את הבלו על הדלק ללא אישור מקדים של ועדת הכספים.

מירי רגב: לא יכול להיות שהוא יעשה מה שעולה על דעתו, יפיל פה חוקים, יעלה את מחיר הדלק, ולנו כוועדה אין מה לעשות.

מירי רגב: לכן זה בסדר להתנות את זה שהמסים הישירים לא ימשיכו לרדת, אבל הבלו חייב לחזור לשני שקלים, ואז 82 אגורות יורד במחיר הבלו, זה אנחת רווחה גדולה מאוד לאזרחי המדינה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: כבוד היושב-ראש, אני מרגיש שהציבור מרגיש מרומה, וגם אנחנו, חלק מחברי הכנסת.

אורי מקלב: אנחנו באמת חשבנו שעליית מחירי הדלק נובע מהמצב של הדלק בעולם, ולכן המחירים עולים.

אורי מקלב: נתנו לזה עטיפה כזו או אחרת.

אורי מקלב: מסתבר שהצעירים באוצר החכמים חשבו, איזה דבר מכניס הכי הרבה כסף למדינה, מכל עליות מחירים אחרות – ניקח עלייה אחת, שהיא כוללת מאוד, שכל עלייה של 10 אגורות, שם המשמעות היא מאוד גדולה, ונעלה את הדלק.

אורי מקלב: אבל כמו שהמשמעות היא בהכנסות, כך באותה משמעות יש בה פגיעה – כשאנחנו מעלים דלק, ההשלכות של זה, בסופו של דבר זה מרכיב שמרכיב את מצרכי המזון, תחבורה ציבורית, ומי שמשלם את זה שוב, זה ציבור רחב מאוד, ושוב אנשים קשי היום- - -

מירי רגב: גם מעמד הביניים.

מירי רגב: כל מי שנכנס היום לתחנת דלק, מקלל את הממשלה שלנו.

מירי רגב: על מה?

מירי רגב: על מאות שקלים שהוא מוציא על דלק.

מירי רגב: בוא נחזיר את הבלו לשני שקלים.

מירי רגב: כי הוא לא נבחר.

מירי רגב: הם באים לעשות לנו מהפכות פה במדינה, ויש מי שמאמץ את זה.

אורי מקלב: אני רוצה לשים דגש לא רק על מחירי הדלק למכוניות.

אורי מקלב: זה גם חשוב.

אורי מקלב: משקיעים מיליארדים בתשתיות לתחבורה ציבורית, בגשרים, במנהרות, בכבישים חדשים, אחרי זה ברכבים, ואנשים קובעים את עתידם בכך שיש להם רכב, הם יכולים לנסוע בכבישים חדשים – גם מקום מגורים, גם מקום עבודה, ואחר כך מתברר שהם לא יכולים לעמוד במחיר הדלק, וכאן עומד הנציב ואחרים, והם באמת מודאגים מהעלאה של כמה מאות שקלים, 200 שקלים או 80 שקלים במשכנתאות, ולא חושבים שגם הדלק מכביד על ההוצאה של אנשים, גם מעמד הביניים.

אורי מקלב: אבל ההשפעה היא הרבה יותר גדולה רק מאלה שממלאים דלק, לא רק על גבי מכוניות; ההשפעה בדלק היא השפעה הרבה יותר רחבה, במיוחד על מוצרי המזון והתחבורה הציבורית, שהמשמעות היא באמת רוחבי הרבה יותר, והנזק שיש לזה הרבה יותר - עכשיו כשהורידו, ואם נדבר רק על הדלק, הורידו את הדלק למכוניות.

אורי מקלב: השאירו באותו מחיר את הסולר, והוא לא ירד גם כשמנעו את ההעלאה, ואמרו שלא יעלה, וכאילו הורידו את הדלק – את הסולר לא הורידו.

אורי מקלב: המשמעות אז היתה הרבה יותר רחבה.

אורי מקלב: זה גם תחבורה ציבורית, וכל מוצרי המזון וכל המשק שחי על הסולר, המשיך להיות יקר.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שלא נתפתה להסכים לכך אולי שהדלק לא יעלה, הורדה כזאת.

אורי מקלב: זה לא רק דלק למכוניות; אנחנו מדברים על כל מוצרי הדלק, במיוחד על דברים אחרים.

אורי מקלב: מחיר הדלק זה לא מוצר מסוים.

אורי מקלב: כשמדברים על העלאה במחיר הדלק, אפילו באופן קטן, המשמעות היא הרבה יותר גדולה - כל מוצרי היסוד, כל מוצרי המזון, כל התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: ההשלכות הרבה יותר גדולות.

אורי מקלב: על עלייה כזאת אנחנו מדברים.

אורי מקלב: שקודם כל יידעו.

שי חרמש: מה אתה מציע?

שי חרמש: אנחנו בעדך.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להביא את זה לפה כדי או לתמוך בחוק, שלא יעלה את זה, או בצורה אחרת.

יעקב אדרי: איך עושים את זה, שזה יהיה באישור ועדת הכספים?

מירי רגב: גפני מאמץ את הצעת החוק כהצעת חוק של ועדת הכספים.

מירי רגב: הוא יודע לעשות את הדברים האלה.

שי חרמש: למען הגילוי הנאות, אתם בדו-שנתי הצבעתם על ה-20 אגורות של 11- - -

אורי מקלב: אמרתי: אני מרגיש עצמי מרומה, שלא ידעתי.

מגלי והבה: מירי, את הצבעת בעד.

מגלי והבה: למי את בוכה?

אורי מקלב: עשינו מאבק על מע"מ לפירות וירקות.

אורי מקלב: לא הייתי מודע לזה.

יעקב אדרי: מגלי, יש הלכה: מודה ועוזב - ירוחם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אני רוצה לפתוח ולומר, שאני שמח מאוד לשמוע גם את חבר הכנסת מקלב וגם את חברת הכנסת רגב, שבאים באומץ ואומרים היום: המהלך שתמכנו בו היה מהלך מוטעה, קשה, לא הגיוני, מהלך שהטיל על הציבור עול, שהציבור אינו יכול לעמוד בו.

יואל חסון: ואני רוצה להגיד לכל מי שיושב כאן מחברי הכנסת – ראוי שהמאבק הזה, שאנחנו עכשיו בכנס הזה צריכים להכריע אותו, יהיה מאבק ללא קשר לאופוזיציה וקואליציה, כי כל מי שמתדלק הוא ליכודניק, הוא קדימה – מפלגת העבדה הוא לא, כי לא כל כך יש, אבל מפלגת ישראל ביתנו, אפילו מדגל התורה והאיחוד הלאומי ומכל מקום.

יואל חסון: אזרחי מדינת ישראל כולם, הם לא משויכים.

יואל חסון: הם כולם לא עומדים בנטל הזה.

יואל חסון: אני רוצה להעלות לתשומת לבה של הוועדה - אחד הטיעונים המרתקים ששמעתי בימים האחרונים, למה הממשלה רוצה ללכת לכיוון הזה.

יואל חסון: כי אומרים שר האוצר, אומרים אנשיו, אומר ראש הממשלה – אמנם את זה הוא לא אמר בעצמו – אבל אומרים: אנחנו מתמודדים עם קושי לגבות מסים ישירים, כי יש התחמקויות ממסים ישירים, ולכן ממסים עקיפים לא ניתן להתחמק, ולכן המס הוא יותר יעיל.

יואל חסון: אתה מבין מה אמרו כאן?

יואל חסון: שערורייה.

משה גפני: אני לא שמעצתי.

יואל חסון: אני שמעתי, אני יכול להביא לך את הציטוטים מהאוצר, שאמרו פקידי אוצר- - -

משה גפני: לי לא אמרו את זה.

יואל חסון: שמסים ישירים נגבים, כמובן, אבל יש עלייה גדולה בהעלמות המס ובכל הדברים האלה, ולכן מסים עקיפים- - -

יהודה נסרדישי: מי אמר - הפקידים הצעירים או המבוגרים?

יואל חסון: אני לא מסתכל על הגילאים.

יואל חסון: בכלל, גיל צעיר זה יתרון יחסי חולף.

יואל חסון: לכן אני אומר, המדיניות הזו שאומרת: נלך למסלול של מסים עקיפים, אלה מסים שנגבים תמיד באופן מלא, לא ניתן להתחמק מהם, במקום להתמודד עם בעיה של הפחתה או של ירידה באחוז הגבייה של המסים הישירים, זו שערורייה שזה הטיעון, ושערורייה שזה מצטרף לחלק מהעניין, ואמרה את זה חברת הכנסת רגב, שכבר עשר שנים אף ממשלה – לא ממשלת הליכוד הקודמת-הקודמת ולא ממשלת קדימה, ואף אחד, עד שנתניהו ושטייניץ הפכו להיות מי שמנהלים את המשק במדינת ישראל, עד אז אף אחד לא חשב להשתמש בדלק ככלי לגייס בו כסף מהציבור.

יואל חסון: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, אמרת דבר חשוב, ואם תלך אתו, נתמוך בך בו, ואני שמח שאתה מרגיש מגויס לעניין.

יואל חסון: אמרת נכון, ואני לא צריך ללמד אותך – אתה יכול ללמד אותי שיעורים שייקח לי עוד המון שנים ללמוד – אתה והוועדה צריכה בהחלט להתנות את קידום הבקשה של הממשלה- - -

משה גפני: לא אמרתי את זה.

משה גפני: אני לא נוהג לאיים.

יואל חסון: אני מציע, להתנות את האישור לביטול ההפחתה המיועדת של המסים הישירים בחתימה או בביטול של צו של שר האוצר לגבי העלאת המס של הדלק ב-2012.

מירי רגב: או באישור מקדים שלנו.

יואל חסון: כלומר לא יהיה תהליך אם שר האומר לא עושה את זה.

יואל חסון: זו צריכה להיות אמירה של הכנסת, חד-משמעית, כי כשאנחנו נגיע למצב שהדלק ימשיך לעלות – אגב, שמעתי גם שבכלל האוצר רוצה היום, ואני עכשיו לא קובע עמדה, אם זה נכון או לא נכון, אבל זה טיעון מעניין, שכדאי שחברי הכנסת יהיו מודעים לו כבר עכשיו, שמתכוונים לטפל והורו כבר למשרד התשתיות וביקשו ממשרד התשתיות להתחיל לטפל במרווחי השיווק של חברות הדלק כדי להביא להפחתה בדרכים האלו – כך להפחית את מחיר הדלק- - -

משה גפני: גם זה צריך לטפל.

מירי רגב: שלא יתחילו למצוא לנו פה באוצר- - -

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ילכו פה לכל מיני מסלולים, ויעשו פה כל מיני דברים חוץ מלהוריד את המס, ואני אומר לך שיעלו עוד את המס, אם אנחנו לא נעשה אמירה.

יואל חסון: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, ומבקש מוועדת הכספים, שאני לא חבר בה, ללכת למתווה הזה של לא לאשר את ההקפאה הזאת של ההפחתה עד שלא יטפלו במסים העקיפים ולא יבטלו את ההעלאה הצפויה, ובנוסף, לומר אמירה ברורה וחד-משמעית, וכדאי שהציבור יידע ויבין אותה, ואני אומר את זה שוב בצורה הכי ברורה: זה לא קדאפי, זה ביבי.

יואל חסון: כ-60 אחוז מעלות המס היום זה מס.

יואל חסון: העלאות המחירים, אגב, של העולם מביאות גם להכנסות גבוהות יותר של המדינה ממסים בסופו של דבר, ולכן צרי להביא להפחתה מיידית של המס על הדלק, והוועדה היא היחידה שיכולה לכפות את זה על הממשלה, יחד עם הצעות החוק של מירי רגב, שלמה מולה ואחרים, שאני מקווה, אגב, שכן יעלו ביום רביעי.

יואל חסון: אני מקווה שזה חוצה קואליציה-אופוזיציה, יעבור בטרומית\

יואל חסון: ויהיה מנוף נגד הממשלה בעניינים האלה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת שלמה מולה, אחרון המציעים להצעה לסדר.

שלמה מולה: כשדובר מ-2008 וגם בשנה הזאת, סיפרו לנו שמחירי הדלק יתייקרו בין היתר גם בגלל הדולר, אבל אני מציע שנפריך את הסיפור של הדולר.

שלמה מולה: קודם כל, ב-2008 מחיר חבית הדלק כמעט הגיע ל-147 דולר, עדיין לא העלו את מחירי הדלק, כלומר לא העלו את הבלו, שילמנו 6.20 אגורות.

שלמה מולה: ב-2007, הדולר היה גבוה מאוד יחסית.

שלמה מולה: השקל התחזק.

שלמה מולה: אם המטבע היהודי התחזק, ההיגיון אומר: אתה לא מעלה את מחיר הדלק אלא מוריד.

שלמה מולה: ב-2008 חבית הדלק נעה, פחות או יותר, במאה דולר, אז תעשו מאה דולר, מה השווי בשקלים.

שלמה מולה: אז למרות שגם חבית הדלק, שוויה בשקל הרבה פחות, ועדיין ממשיכים להעלות את מחיר הדלק.

שלמה מולה: איני מבין את ההיגיון הכלכלי, למה עושים את זה.

שלמה מולה: אני יודע רק להגיד דבר אחד ברור: אני מסתכל על ציון פיניאן, שגר בטבריה.

שלמה מולה: הוא נוסע מטבריה לכאן.

שלמה מולה: הייתי רוצה לשמוע ממנו, הלוך ושוב, כמה זה עולה לו.

שלמה מולה: זה שהוא לא משלם – השכן שלו משלם, אשתו משלמת, הילדים משלמים.

שלמה מולה: בנוסף, הממשלה הזאת, אם ממשלה שמתעמרת באזרחיה, אני מסתכל במיוחד על נהגים מקצועיים.

שלמה מולה: בסבירות גבוהה אני יכול לחשוב, דווקא הנהגים המקצועיים האלה, לא כאלה שמרוויחים הרבה מאוד כסף; כאלה שגם משלמים מס הכנסה, הולכים, אזרחים טובים, משלמים מס על מס על מס - קודם כל משלמים מס רגיל, אחר כך משלמים מע"מ בתוך הדלק, אחר כך משלמים בלו.

שלמה מולה: כלומר אם אתה לוקח את האנשים המקצועיים האלה, שמתפרנסים במיוחד מהדלק, אתה יודע שהאזרחים האלה, החברות האלה משלמים שלוש פעמים מס למדינה.

שלמה מולה: איפה ההיגיון?

שלמה מולה: איפה מקלים עליהם?

שלמה מולה: אני לא יודע.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, נכון יגידו, זה בסופו של דבר פוליטי או לא פוליטי.

שלמה מולה: מי שיש לו כסף, לא משנה כמה אתה מעלה את מחיר הדלק, הוא ישלם.

שלמה מולה: אבל האזרח הפשוט, שאין לו, אותו אדם שעולה לאוטובוס, או אותו אזרח שהולך למכולת, הוא יודע – הדברים שתלויים בדלק, מתייקרים, הוא משלם.

שלמה מולה: והממשלה הזאת, כולנו כל כך מופתעים מהשלומיאליות שלה, מהאכזריות שבה, שזה נכון, יגידו לנו – אני שומע את מירי רגב, ידידתנו הטובה, זה בסדר גמור, אבל הקול שפוי היחיד שיש בליכוד זה מירי רגב.

שלמה מולה: איפה האחרים?

שלמה מולה: אפילו בדיון שקיימנו בשבוע שעבר במליאת הכנסת אף אחד לא נכח במליאה.

שלמה מולה: יכולתם להשמיע גם את דעתכם.

שלמה מולה: היחידה שהיתה זו ציפי חוטובלי, גם היא לא בגלל הדלק; היא באה כדי לקיים דיון בנושאים המדיניים.

שלמה מולה: נושא הדלק כאילו עובר לידה.

שלמה מולה: אני חושב שזה שערורייה.

שלמה מולה: יש עיתון, ביביתון – ישראל היום.

שלמה מולה: הוא אומר: יש עודף גבייה של 7 מיליארד שקל.

שלמה מולה: אם כך, למה אתם לא מפחיתים את הבלו?

שלמה מולה: אני מוכן לקנות את הספינים של ראש הממשלה, מוריד מחירים, אבל בצד אחד מעלים, מספרים לנו: יש עודף גבייה דווקא מהדלק, אז לאן הולך הכסף?

שלמה מולה: למה האזרחים לא יכולים ליהנות מזה?

שלמה מולה: למישהו קשה?

שלמה מולה: רע לו? כשראש הממשלה לחוץ הוא יודע לאתר מסיבת עיתונאים, לייצר לנו ספינים, ודקה אחר כך בטח שטייניץ כבר חתם על הצווים להתייקרויות.

יהודה נסרדישי: באיזה עיתון היה כתוב?

שלמה מולה: בישראל היום.

יואל חסון: זאת הכתבה שביבי שלח לעיתון שלו.

שלמה מולה: יכול להיות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסכם: או שהממשלה הזאת תתפכח, או שאתם, חברי הקואליציה – לנו יגידו: אתם האופוזיציה.

שלמה מולה: לכם יש אחריות הרבה יותר גדולה מאתנו, האופוזיציה.

שלמה מולה: לא תוכלו להתחבא ולומר: לא שמענו, צעקנו, אבל נשארנו חבוקים באותה קואליציה.

שלמה מולה: לא תוכל להימלט, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: לכן, אם אתם רוצים שלא תהיה חותמת גומי של שר האוצר – אגב, אני מאלה שחושבים, שלא צריך לתקוף את פקידי האוצר.

שלמה מולה: הם לא הכתובת, הם לא עשו שום דבר, הם לא הבעיה.

שלמה מולה: הבעיה זה הממשלה, ראש הממשלה, שר האוצר, ובמיוחד חברי הקואליציה בוועדת כספים בכנסת הזאת.

שלמה מולה: לכן אני מציע שהכנסת תאמר את דבריה בצורה ברורה, בלי להתחבא, לומר: עד כאן.

שלמה מולה: הממשלה הזאת פשוט מתדלקת על חשבון הציבור.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אפשרתי למציעי ההצעות לסדר להציג את הדברים.

משה גפני: אנחנו לא מתפזרים לשום מקום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש לנו הצעת חוק שרציתי לדבר עליה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מסכים עם הדברים שנאמרו כאן, באמת יש פגיעה בנושאים החברתיים, אבל אסור לשכוח – בתקופה הזאת המשק הישראלי הוא משק חזק.

משה גפני: המצב הכלכלי הוא מצב מצוין.

שלמה מולה: דווקא בגלל זה צריך להקל על הקבוצות החלשות.

ציון פיניאן: יחד עם הדברים הרעים תזכירו את הדברים הטובים.

מגלי והבה: תלך לבני ברק, תראה – בפח אשמה מחפשים את הלחם.

משה גפני: אני חוזר בי.

משה גפני: בבני ברק לא מחפשים בפח האשפה אוכל.

מגלי והבה: אתם לא מסתכלים.

משה גפני: חזרתי בי.

מגלי והבה: לך לאופקים.

משה גפני: הייתי שם במוצאי שבת והסתכלתי.

מגלי והבה: כולם מקבלים משכורות, כולם מבסוטים?

משה גפני: הממשלה עושה רק דברים רעים.

משה גפני: נרגעתם?

משה גפני: היות שאני נוהג לומר את האמת, אני אומר: בצד הביקורת צריך להגיד גם את האמת, שהיא חיובית.

משה גפני: אתם לא רוצים?

משה גפני: אין צורך.

משה גפני: מה זה משנה?

שלמה מולה: הכלכלה טובה, כי היתה ממשלה ב-2008 יותר טובה.

ציון פיניאן: עם תחזית של 40 מיליארד שקל, 2009, היתה ממשלה טובה?

שלמה מולה: היתה ממשלה מצוינת.

ציון פיניאן: במה?

יואל חסון: לפחות הדלק היה יותר זול.

משה גפני: מה זה בכלל משנה?

משה גפני: יואל, אתה יודע את זה.

משה גפני: אתה יכול להעביר ביקורת כמה שאתה רוצה, אתה יכול להגיד שפגעו באופקים ובנתיבות ובמעלות.

משה גפני: בסוף מצביעים ליכוד.

יואל חסון: לדעתי, בבחירות הבאות זה ישתנה.

משה גפני: פרידה ישראלי, בבקשה, הממונה על הכנסות המדינה.

פרידה ישראלי: תודה.

פרידה ישראלי: המטרה היא לתת קצת מסגרת של עובדות על מערכת המסים בישראל, שתשמש מצע נכון לדיון כולל, גם בנושא של מסים ישירים ונושא של מסים עקיפים.

פרידה ישראלי: נטל המס בישראל מורכב משלושה פרמטרים: נטל מס ממשלתי, נטל מסי ביטוח לאומי ורשויות מקומיות.

פרידה ישראלי: שלושת אלה מרכיבים את נטל המס הציבורי, כאשר אנו רואים את הנתח הגדול, הוא נטל המס הממשלתי, והוא זה שסופג תנודות במהלך השנים, כאשר ביטוח לאומי ומסי הרשויות המקומיות שומרות על אחוז קבוע יחד עם מחזור עסקים.

פרידה ישראלי: לנטל המס יש נטייה לרדת בזמן משבר, לעלות בזמן גאות כלכלית.

פרידה ישראלי: אפשר לראות פה את מה שקרה לנו במשבר הכלכלי האחרון, שהדיון שאנחנו מקיימים פה היום גם קשור להשלכות של אותו משבר.

פרידה ישראלי: ב-2007 כלכלת ישראל, מחזור עסקים בשיא, נטל המס עמד על מעל 36 אחוז מסך התוצר – נטל המס נמדד כסך המסים כאחוז מהתוצר.

פרידה ישראלי: בשנת 2009, בשיא המשבר, נטל המס עומד על 31.4 – צניחה של 5 אחוז בנטל מס, 5 אחוז תוצר.

פרידה ישראלי: זה אחוז גבוה מאוד.

פרידה ישראלי: המדינות היחידות ב-OECD שנטל המס צנח בהן באחוז כל כך משמעותי היו ספרד ואיסלנד.

פרידה ישראלי: אפילו ביוון או אירלנד, מדינות שידועות שנפגעו קשות מהמשבר, המסים צנחו פחות.

פרידה ישראלי: 5 אחוז הירידה הורכבה מ-4 אחוז עקב מחזור עסקים ואחוז אחד עקב תוכנית מסים, כי מה מוריד את נטל המס – או שינויי חקיקה, שמפחיתים מסים, או הנושא של מחזור עסקים בזמן גאות, עולים תשלומי המסים מעל העלייה בתוצר.

שי חרמש: - - -

פרידה ישראלי: כן.

פרידה ישראלי: אם אתה זוכר, היתה תחזית הכנסות ממסים של 202 מיליארד שקל.

פרידה ישראלי: בפועל היו כ-170, 30 ומשהו מיליארד שקל לעומת התחזית המקורית, לפני המשבר.

פרידה ישראלי: זה חור שמדינת ישראל היתה צריכה למלא.

פרידה ישראלי: כעת, אחרי אותה ירידה, כבר ב-2010 מתחילים לחוש בעלייה בנטל המס, עם התחלת הצמיחה.

פרידה ישראלי: נטל המס ב-2010 – 32.6.

פרידה ישראלי: מתחיל שוב תהליך, אבל צריך לזכור שמבחינת מערכת המס, היה צריך לפצות על המסים שירדו, ועוד דבר - אם בדקנו איזה סוג מסים, מה היתה הירידה הגדולה – במסי חברות.

פרידה ישראלי: ב-2007 31 מיליארד שקל מסי חברות גבינו, ב-2009 – 21.

פרידה ישראלי: זו ירידה אדירה.

פרידה ישראלי: אלה מסים שמאוד רגישים לשינויים בתוצר.

פרידה ישראלי: אחרי מסים ישירים, מסים עקיפים פחות רגישים לתוצר, ושומרים על יציבות, עם כל הבעיות של רגרסיביות, סוגיות שהעליתם, אבל צריך לזכור שהם סוגרים על יציבות של גבייה, ולפחות 15 מדינות באיחוד האירופי, למשל, העלו שיעורי מע"מ עקב המשבר, העלו מסים על בנזין, בלו.

פרידה ישראלי: היו העלאות מסים.

פרידה ישראלי: גם אנחנו נאלצנו להתמודד, ועומדים פה נושאים כבדי משקל לדיון.

שי חרמש: מישהו הוריד מסים ישירים?

פרידה ישראלי: היו מדינות שהורידו מסים ישירים.

פרידה ישראלי: תהליכים של מסי חברות ממשיכים לרדת בעוצמה קצת יותר נמוכה אולי מאשר ישראל, גם מסים על יחידים.

פרידה ישראלי: אם אנחנו משווים את נטל המס בישראל יחסית למדינות ה-OECD, אנחנו נמצאים בתחתית המחצית ב-OECD.

יואל חסון: דנמרק נמצאת שם הכי גבוהה, אבל תשווי, למשל, את השירותים הממשלתיים או הציבוריים שדנמרק נותנת- - -

משה גפני: עם כל הכבוד, אני לא אסכים לזה.

משה גפני: עם כל הכבוד, היא אשה מקצועית, היא אומרת את הדברים, ואני סומך על הדברים שלה.

משה גפני: היא מביאה את הדברים המקצועיים.

משה גפני: את ההחלטות אנחנו צריכים לקבל, אבל לפחות שנדע על מה אנחנו מדברים.

משה גפני: לא צריך להיות רק פופוליסטיים.

משה גפני: אם יש נתון שלא מסתדר עם התזה שלנו, אי-אפשר שלא לשמוע את זה.

משה גפני: בבקשה.

פרידה ישראלי: בשנת 2009 ראינו נטל מס בישראל דומה מאוד ל-OECD, 31.4.

פרידה ישראלי: בזה נסגר פער של עשרות שנים, שבהן נטל המס בישראל היה גבוה יותר.

פרידה ישראלי: בעשור האחרון פער של כ-4 אחוז בנטל המס.

פרידה ישראלי: יש גם הדברים שהעליתם שצריך להציג – נטל המס הישיר בישראל, 17.5 אחוז מהתוצר, מהנמוכים ביותר- - -

משה גפני: מס הכנסה ומס חברות.

פרידה ישראלי: לא.

פרידה ישראלי: הגורם המרכזי, כשעושים השוואה לאותם גורמים שמרכיבים את נטל המס הישיר, כ-3-4 אחוזי תוצר נטל המס הישיר בישראל נמוך יותר בגלל ביטוח לאומי על מעבידים, הוא נמוך מאוד.

פרידה ישראלי: הגורם הבא בתור זה מיסוי על יחידים - בסביבות אחוז וחצי פחות מהממוצע.

פרידה ישראלי: במסי חברות אנחנו בשנת ההשוואה ב-2008 אפילו היינו קצת יותר גבוהים מהממוצע.

פרידה ישראלי: עיקר הסיפור זה ביטוח לאומי על מעבידים.

פרידה ישראלי: נטל המס העקיף, אכן אנחנו במיקום גבוה ביחס לעולם; מעט מדינות מקדימות אותנו.

מירי רגב: איפה אנחנו בעולם?

מירי רגב: תגידי את זה בקול.

מירי רגב: אני רוצה לשמוע את הנתונים מהאשה המקצועית.

מירי רגב: כל נתון, תגידי כמו שהוא.

יואל חסון: בפרוטוקול לא רואים מצגות.

מירי רגב: אני רוצה שהיא תגיד שאנחנו במקום הרביעי.

שי חרמש: אני אומר.

מירי רגב: אתה פופוליסט, היא מקצועית.

שי חרמש: אני פופוליסט?

מירי רגב: זה מה שאומר גפני.

מירי רגב: אז שהמקצוענים יגידו את האמת, שנדע מה קורה עם המס העקיף.

פרידה ישראלי: אנחנו במקום חמישי ב-OECD בנטל מס עקיף.

פרידה ישראלי: אם אנחנו רוצים להסתכל על משקל המסים העקיפים בישראל ביחס לכלל גביית המסים, כשאני כותבת פה "מסים", זה מסים של הסקטור הציבורי, כולל רשויות מקומיות וכו', כפי שמקובל למדוד ב-OECD – לא רק המסים שרשות המסים, שיהודה נסרדישי גובה, אז אנחנו רואים שמשקל המסים העקיפים אכן עלה בשנתיים האחרונות, הוא מתקרב ל-50 אחוז, אבל באמצע שנות ה-90 היינו באחוז לא רחוק, כלומר בהחלט יש עלייה, אבל היינו באחוזים דומים בעבר.

פרידה ישראלי: שיעור מס חברות: אנחנו נמצאים, נאמר, בגוש המרכזי של ה-OECD מבחינת שיעור מס חברות ב-2010.

פרידה ישראלי: גם ב-OECD ממשיך תהליך הפחתה של מסי חברות.

פרידה ישראלי: ב-2010, נאמר, היינו כמו ב-OECD.

פרידה ישראלי: ב-2011, כששיעור מס החברות בישראל הוא 24 אחוז, ב-OECD 25 אחוז – אנחנו כבר באחוז יותר נמוך.

פרידה ישראלי: אנחנו רואים שהתהליך ימשיך, הצפוי, ב-OECD, אבל בישראל בעוצמה גבוהה יותר.

פרידה ישראלי: לפי מתווה החקיקה הקיים, אנחנו עתידים להגיע ב-2016 ל-18 אחוז מס.

פרידה ישראלי: לגבי שיעור מס הכנסה עליון על יחידים – מאוד קשה לראות מכאן.

פרידה ישראלי: אנחנו מציגים כאן שני דברים: אחד, מה השיעור השולי הגבוה ביותר בשנת 2010; בישראל 45 אחוז – אנחנו די במרכז הטבלה.

פרידה ישראלי: אנחנו מראים באיזה יחס מהשכר הממוצע מגיעים בכל מדינה לשיעור המס הגבוה.

פרידה ישראלי: מדינות כמו שבדיה או בלגיה, למשל, גם השיעור העליון הוא מעל 50 אחוז, וגם מגיעים לשיעור העליון כבר בשכר שהוא פעם וחצי שכר ממוצע, בשכר נמוך יחסית.

פרידה ישראלי: בישראל אנחנו מגיעים לשיעור מס ההכנסה העליון בחמש פעמים השכר הממוצע.

פרידה ישראלי: מדינות שמקדימות אותנו כאן זה גרמניה, ארצות הברית.

פרידה ישראלי: אנחנו יחסית מגיעים לשיעור המס העליון בשלב מאוחר כיחס מול השכר הממוצע בישראל.

פרידה ישראלי: מה קרה לשיעורי המס ליחידים מ-2002, שהתחילה הרפורמה – אפשר לראות את הפחתות המס.

פרידה ישראלי: הן היו מודגשות בשנים הקודמות, מדרגות הכנסה נמוכות ובינוניות.

פרידה ישראלי: אפשר לראות שב-5,000 שקל ירדנו מ-30 אחוז ל-10 אחוז; ב-8,000 מ-30 אחוז ל-14 אחוז; ב-13 אלף מ-45 ל-23, ועוד עתידים לרדת הלאה ל-18 אחוז - זה רק לצורך הדוגמה.

פרידה ישראלי: יש פה שיעורי המס הקיימים, את המתווה הקיים של הפחתת המס.

פרידה ישראלי: נגיע לנושא האיזון הפיסקלי שהוצע.

פרידה ישראלי: כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, אנחנו כנגד הפחתת הבלו על בנזין ב-20 אגורות, שהיה ב-2011, ביקשנו לעשות מהלך שקול מבחינת עלות, לדחות את הפחתת המס ליחידים רק בשלוש מדרגות המס העליונות, לדחות אותה בשנה, מה שנותן עוד הכנסה של 800 מיליון שקלים.

פרידה ישראלי: אנחנו רואים את דחיית המס באחוז רק בשלוש מדרגות המס העליונות.

פרידה ישראלי: השורה למטה זה המתווה של מס החברות.

פרידה ישראלי: פה יש שקף אחרון ומעניין – התפלגות האוכלוסייה לפי מדרגות המס.

פרידה ישראלי: אנחנו מציעים לדחות את מתווה המס ליחידים רק בשלוש המדרגות העליונות.

פרידה ישראלי: אנחנו מדברים על פלח אוכלוסייה של 16 אחוז מהנישומים.

פרידה ישראלי: 16 אחוז מבעלי ההכנסות מיגיעה אישית – עסק, משכורת וכו' הם מקבלים הכנסות של 14 אלף שקל ומעלה, וההצעה אומרת לדחות רק לפלח הזה, לדחות בשנה.

פרידה ישראלי: האדום מראה שאלה מדרגות המס שהצעת החוק נוגעת בהן.

משה גפני: אבל אמרתם שלושה.

משה גפני: למה ארבעה?

פרידה ישראלי: הכנסנו פה את התקרה של ביטוח לאומי.

פרידה ישראלי: בעצם מדרגת מס הכנסה עליונה מצד ימין היא 45 אחוז.

פרידה ישראלי: מעל 79 – רק רצינו להמחיש את הגיבנת שיש באותה נקודה שבה מפסיקים לשלם.

זהבה גלאון: אתם מציעים להמשיך לסבסד רק את העשירים – שלוש המדרגות העליונות.

פרידה ישראלי: להפך, לעכב.

זהבה גלאון: הרי אתם רוצים להגיע לאותו יעד בסוף ב-2017 – זה מה שאומרת הצעת החוק.

זהבה גלאון: זה שאתם מעכבים את זה עכשיו בשנה, אתם בעוד שנתיים תקפיצו את זה באחוז.

זהבה גלאון: אותם שלושת עשירונים עליונים, ממשיכים לסבסד אותם, הם ממשיכים לקבל את הקצבאות שלהם, ומה ההצעה הזאת - להגיד עכשיו שאתם אומרים: הקפאה, זה הרי בדיחה.

זהבה גלאון: ההקפאה הזאת זה רק שינוי קוסמטי.

יהודה נסרדישי: כל המתווה הוא מוקפא.

יהודה נסרדישי: במקום שייגמר ב-2016, ייגמר ב-2017.

משה גפני: לא, חברת הכנסת גלאון לא מקבלת את המתווה הזה גם.

זהבה גלאון: המתווה שלכם, כולל ההקפאה הזאת, עם שלוש המדרגות האלה, מסבסדת את העשירים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, צריך להתייחס גם להקפאה, אם יש דבר כזה עדיין במדינת ישראל, מעמד הביניים, שהוא גם בעייתי, לדעתי.

משה גפני: מה השאלה?

משה גפני: אתן לך לדבר עוד מעט.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני הייתי סבור, אבל אני לא אעלה את זה עכשיו, שהמדרגה הרביעית, האחרונה, הגבוהה, היה צריך לעשות בה גם שינוי במס.

משה גפני: לא יכול להיות שאדם משתכר סכומים אסטרונומיים, שהם כמעט הזויים, שהמס שלו יהיה שווה למי שמשת

משה גפני: כר סכום הרבה יותר נמוך- - -

יעקב אדרי: מה ההיגיון בגישה הזאת, שמי שמשתכר גבוה, לא משלם?

משה גפני: מה שעולה מדבריך, זה מה שאמרתי בתחילת הישיבה – אנחנו נמצאים במסים הישירים.

משה גפני: אנחנו נמצאים במחצית התחתונה של ה-OECD, נמצאים נמוך, ואנחנו אמורים לרדת באופן דרמטי מול מדינות ה-OECD ב-2016.

משה גפני: במסים העקיפים אנחנו נמצאים מאוד גבוה, ואנחנו עוד עתידים לעלות, אם נמשיך את המדיניות הזאת.

משה גפני: אנחנו נצטרך לקבל עכשיו החלטה, שתהיה מתווה.

זהבה גלאון: אבל מבחינת מס החברות אנחנו עוקפים את ה-OECD בסיבוב.

משה גפני: כן.

שי חרמש: לא עכשיו אבל בעוד כמה שנים.

משה גפני: בניגוד למה שהממשלה הביאה כאן, את המסים הישירים, ולא הביאה את מס החברות, אני כללתי הכול יחד.

משה גפני: אנחנו נמצאים במתווה מאוד לא חברתי.

משה גפני: את המתווה הזה צריך להתחיל לשנות, למצוא את האיזונים.

משה גפני: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה – חברה חדשה בוועדת הכספים, החליפה את חבר הכנסת חיים אורון.

זהבה גלאון: אדוני, כולם קופצים כאן על ההקפאה הזאת ובעיקר על ה-800 מיליון ₪ שייחסכו כתוצאה מההקפאה הזאת כמוצאי שלל רב, אבל אם אני מסתכלת על הצעת החוק, וגם על-פי מה שהוצע כאן עכשיו, היעד נשאר אותו יעד, המתווה אותו מתווה; ב-2017 מתכוונים להגיע להורדת מסים ישירים בסכומים של מיליארדים.

זהבה גלאון: אני לא יודעת אם בכלל יש נתונים.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, על-פי המתווה שכאן, עד 2017 מס החברות ימשיך לרדת, המסים הישירים ימשיכו לרדת, המדינה תאבד מיליארדים.

זהבה גלאון: קודם כל, השאלה, אם יש הערכה, כמה מיליארדים היא אמורה לאבד.

זהבה גלאון: אמרת כבר בדיון הקודם על הדלק, לו לא היו מאבדים את המיליארדים האלה, לא היו צריכים להעלות את המחיר על הדלק, או כל מיני מחירים אחרים, שאני מניחה שאנחנו צפויים או נהיה צפויים להעלאה שלהם.

זהבה גלאון: אז זה קצת ישראבלוף, מה שעושים עכשיו, אין דרך אחרת להגדיר את זה, כי ברגע שמדברים על אותם שלושה עשירונים עליוניים, בעצם אומרים שאנחנו ממשיכים לתת קצבאות או מסבסדים את העשירים במדינת ישראל.

זהבה גלאון: זה שעכשיו מקפיאים את זה לשנה, יש כאן בטבלה – זה מראה איך זה קופץ.

זהבה גלאון: בסוף מגיעים ליעד שתוכנן.

זהבה גלאון: דוחים את זה בשנה.

זהבה גלאון: אז מה הרווחנו?

זהבה גלאון: או הפריץ ימות או הכלב ימות, בינתיים יהיה כאן שקט תעשייתי.

זהבה גלאון: מה שנשאר כאן זה אותה מדיניות שהיא, בעיניי, מדיניות מעוותת, שרוצים להוריד מסים ישירים לעשירים.

זהבה גלאון: הרעיון הזה הוא רעיון רע.

זהבה גלאון: אני כבר לא מדברת על להעלות, אבל ודאי לא להוריד.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אתמול פורסם שחברות ציבוריות בישראל מתחמקות מתשלום מס חברות – ההערכה היתה של המרכז האקדמי למשפט ועסקים ברמת גן, שמדובר ב-3 מיליארד שקל.

יהודה נסרדישי: המחקר הזה של סטודנטים, הוא טעות ביסודו.

יהודה נסרדישי: תזמיני אותי להרצאה, אסביר לך כמה באגים יש שם.

זהבה גלאון: אדוני, אני ביקשתי מיושב-ראש הוועדה שיזמין אותך לתת הסברים לוועדה.

זהבה גלאון: אבל כל המתווה הזה וכל המהלך הזה, יש רק יעד אחד, בעיניי, וזה הממשלה, וזו מדיניות הממשלה, וממשלה שזו המדיניות שלה להורדת מסים ישירים היא ממשלה עם תפישה ניאו ליברלית – אין דרך אחרת להגדיר את זה.

זהבה גלאון: זה לא צודק, זה לא חברתי.

זהבה גלאון: אני לא יכולה שלא לתמוך בהצעה שלך, לכרוך עכשיו את שני הדברים יחד, אבל אני מתנגדת לעיקרון הזה, אלא אם כן אפשר לפצל את זה, אני מתנגדת לעיקרון שבהצעה הזאת יישאר המצב שב-2017 הכנסת הזאת נותנת יד להורדת מסים ישירים.

זהבה גלאון: זה לא צודק, זה לא חברתי, וזה שוב נותן קצבאות ופרס גם על ההון וגם על העשירים במדינת ישראל.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור לנושא הקודם.

מגלי והבה: נדמה לי שאנחנו לא ערניים מספיק להשלכות העלאות מחיק הדלק על הציבור, וברגע שהעלו את המחירים לרמות כאלה, ולא יודעים שכל מחיר שאתה יכול לחשוב עליו, עלה לאוכלוסיות החלשות, וזה בא לידי ביטוי לאותם אנשים חלשים, כי במקביל לעליית הדלק, ולא תיקנו את מחיר הסולר, ואתה רואה את האוכלוסייה החלשה נופלת תחת הנטל הזה של העלאת מחירי הדלק, וזה מס – אמנם מגדירים אותו מס עקיף, אבל זה מס ישיר על השכבות החלשות בכל תחומי החיים.

מגלי והבה: היו פה חבריי שדיברו, ואני לא רוצה להתייחס לפופוליזם, אבל צריך להגיד את האמת לציבור, שאלה שהצביעו בעד העלאת מחיר הבלו של ה-20 אגורות לדלק, הם טעו ופשעו פעמיים – פעם אחת נגד האוכלוסייה החלשה, שהעלו להם את המחירים, ופעם שנייה שהם באים עכשיו ומנסים להתייפות ולומר לנו שהם רוצים לשנות את המדיניות, ובמה – על-ידי כך שמצד אחד מקפיאים את ה-20 אגורות ודוחים הפחתת המיסוי הישיר לעוד שנה בשלוש המדרגות, כפי שראינו.

משה גפני: אני נגד זה ואני הצבעתי בעד.

משה גפני: אל תדבר על מירי רגב, תדבר עליי.

משה גפני: אני רק רוצה שתדע – אני לא אהבתי את זה, אבל הצבעתי בעד, אבל אני באותו חוק הסדרים גדול לא נתתי לממשלה להפחית בקצבאות, לא נתתי לפגוע בכל הדברים שהיו.

מירי רגב: הלכנו על סבסוד משכנתא.

מירי רגב: הבנתי שהם לא אמרו לי את האמת אחר כך.

מירי רגב: לקח לי זמן להבין את זה.

מגלי והבה: שר השיכון עכשיו מודה שעדיין לא מצליח להבין- - -

משה גפני: מגלי, על מה שאני מצביע, אני אומר שאני מצביע.

משה גפני: יש דברים שאני מצביע מחוסר ברירה, יש דברים שאני מצביע כי אני עושה את סדרי העדיפויות, והנה, אני חוזר בתשובה.

משה גפני: מותר לחזור בתשובה.

מגלי והבה: מותר תמיד לחזור בתשובה.

יהודה נסרדישי: במקום שבעלי תשובה עומדים, אין צדיקים גמורים יכולים לעמוד.

מגלי והבה: בדיונים האלה אותם אזרחים רואים את החומר, ואנחנו לא יכולים כל הזמן לבוא ולהצטדק אחרי שעשינו את הנזק.

מגלי והבה: כשאני אומר לך שהמחירים עלו והמשכורות לא עלו בהתאם- - -

משה גפני: אבל מחירי הדלק לא יעלו.

משה גפני: ב-2011 הורדנו, נציע עכשיו גם להוריד.

מגלי והבה: או לא נשתמש במס הבלו כמס הכנסה ישיר להכנסות המדינה והגדלה במסים.

מגלי והבה: על זה אנחנו צריכים להילחם.

מגלי והבה: הנה, ירדן מדינה מתפתחת, ומצבם - אין אפילו להשוות אותו למדינת ישראל, מחיר הדלק – 3.5 שקלים.

מגלי והבה: ואין להם נפט.

גאלב מג'אדלה: ודלק יותר איכותי.

מגלי והבה: אני לא יודע.

מגלי והבה: למה אזרח מדינת ישראל צריך לשלם את המחירים האלה?

גאלב מג'אדלה: אני מדבר על הרכבים.

משה גפני: אתה מקבל את ההצעה שלי?

משה גפני: כי יש לי מלחמה עם האוצר.

מגלי והבה: וצריך להמשיך להילחם באוצר.

מגלי והבה: בינואר הביאו לנו משרד התחבורה 3.8 מיליארד שקל לפרויקטים שונים, שלא ניצלו אותם.

מגלי והבה: זה מכסה לא רק את ה-800 מיליון שהם מדברים עליהם, אלא יותר.

מגלי והבה: אישרנו תקציב למשרד התחבורה, שהיום אנחנו רואים גם לסוף השנה, לא ינצלו את כל התקציב, אז משם אפשר להעביר את התקציבים האלה, ולא עוד נטל על האזרחים.

מגלי והבה: אני לא בא בטענות לפקידי האוצר אלא לראש ממשלה, שמבסס את הבחירות שלו, שאני הולך להוריד את המסים הישרים.

מגלי והבה: על מי הוא הולך להוריד?

מגלי והבה: ולתת לעשירים להתעשר, ולעניים להיות יותר עניים.

מגלי והבה: תפקידנו – הקואליציה עושה את תפקידה, אבל אנחנו לא יכולים להסתתר מאחורי החלטות, שאם לא תהיה הפרדה בנושא המס על הדלק ומס הכנסה, שיפסיקו את מחיר הבלו הזה, להשתמש בו לכסות את הקופה החסרה של הממשלה הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, הציבור קורס תחת הנטל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: העם בישראל הופך לעם נתון בעבדות מודרנית, בדיוק כפי שהיו שרי המסים בתקופת פרעה, שהטילו על עם ישראל מסים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שקורה היום במדינה.

משה גפני: את קצת נסחפת, לא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ממש לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסתכל, כל הפרעות נגד יהודים, בדרך כלל מה שעושים - מעלים להם את המס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שקורה במדינה יהודית היום, בשנת 2011.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שזו דוגמה מאוד קשה, והגיע הזמן שמישהו שיושב שם באוצר יתחיל להתייחס לזה, כי יש פה שרי מסים שמטילים מס פעם אחר פעם על האזרחים במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני מניחה שאנחנו מחכים שייצאו החוצה, למה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שיהיו לנו הפגנות כמו שהיו הפגנות בעולם הערבי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הציבור במדינת ישראל לא יוצא לא כי הוא לא רוצה לצאת; אל"ף, כי הוא עובד מאוד קשה, הם כולם עבדים מודרניים, ובי"ת, הם איבדו את האמון, אבל באיזשהו יום – אנחנו רואים כבר ניצנים, ראינו את הניצנים של העובדים הסוציאליים ושל, ברוך השם, הרופאים, ולאט-לאט העם ייצא לרחובות, ואז מה יגיד האוצר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חכו-חכו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי הרי כל שביתה כזאת או מחאה כזאת עולה הרבה יותר כסף מהמס שמטילים על האזרחים פעם אחר פעם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, רשות המסים, מר יהודה נסרדישי, אני מאוד מעריכה את הפעילות שלך, אבל מה אחוז הגבייה של המסים במדינת ישראל?

משה גפני: הוא יענה, אבל בתור שלו.

משה גפני: היות שאתה תלמיד חכם, תשיב לה גם מי היה מנהל רשות המסים של פרעה.

משה גפני: יוסף היה שר האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התחושה שלי, שרי המסים זה שר האוצר והיועצים שלו – זה מי שכרגע נמצא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחת הבעיות במאבק במחירי הדלק היו בכך שרוב הזמן כל חבר כנסת שניסה להירתם, היה צריך להסביר מה זה מס בלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקום להגיד לציבור שייצא למחאה, הציבור בכלל לא ידע בעצם שיש דבר כזה, מס בלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פתאום גילו את זה, בחצי השנה האחרונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני כן הציבור לא ידע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני חושבת שאין מנוס מלהעביר הצעת חוק בכנסת הזאת, שהמחיר הסופי לצרכן יהיה כולל את מחירי המסים העקיפים במדינת ישראל, כדי שהציבור יפקח עיניים, וכשקוראים להם למחאות, שייצאו למחאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בטוחה שכשיום יבואו, כשהם יחליטו להצביע עבור הממשלה, הם לא יצביעו ברכב, כי לא יהיה להם דלק, אבל הם יצביעו ברגליים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: כנראה שלא עברת הרבה מערכות בחירות - בסוף הם מצביעים ליכוד, כמו אצלנו.

משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש, בבקשה.

שי חרמש: לא שהיסטוריה עוזרת לנו כרגע, אבל זה בדיוק היה טיב הדיון כשישבנו פה על התקציב הדו-שנתי, וישבו פה כל בכירי אגף תקציבים, ובראשם שר האוצר, ואמרו: דבר אחד חייבים להבטיח, וזה תוואי ארוך טווח – זה נותן את היציבות, זה נותן את הפרספקטיבה, זה נותן למשקיעים את הדרך לדעת איך מתקדמים קדימה, וכשאמרנו: בואו נעצור לרגע את הורדת המס, אמרו: זה משבש את כל המערכת.

שי חרמש: וראה זה פלא מה קרה: התחיל לחץ ציבורי כרגע בנושא הבלו.

שי חרמש: אומרים: את הטרייד אין הזה כרגע - - - אנחנו צריכים היום לספק את ה-20 אגורות.

שי חרמש: איפה מצאנו אותן – בייקור מתווה הורדת המס, שאגב, היתה דרישה פה בוועדה של כולנו לעצור את מתווה המס הזה בדיוק בדיון על התקציב הדו-שנתי.

שי חרמש: ואין לי בררה אלא לומר, זה מזכיר לי בדיחה ישנה, כשהיינו בצבא, כשהמ"כ אמר: יש לי ידיעה טובה וידיעה רעה: הטובה היא שמחליפים גרביים, והרעה היא – אחד עם השני.

שי חרמש: לקחו פה את מעמד הביניים, שהוא גם משלם את המס במדרגות האלה וגם משלם את הדלק, ואומרים: במקום לשלם את זה בדלק, תשלם את זה כרגע במס.

שי חרמש: זה משחק סכום אפס.

משה גפני: איזה מעמד ביניים?

שי חרמש: מעמד הביניים זה האלה של ה-8,000 עד 14 אלף.

משה גפני: אותם אבקש להוריד מההפחתה.

משה גפני: טוב שאמרת, כי התכוונתי להציע את זה.

משה גפני: אתם לא מבינים אותו – 8 עד 14 הוא מדבר על הנטו.

משה גפני: אלה לא נמצאים אפילו בהצעה הממשלתית.

משה גפני: קיבלנו את עמדתך.

משה גפני: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: כבוד היושב-ראש, לא נדון היום במדיניות האוצר הכוללת, כי יהיו לנו עוד הזדמנויות, אבל אני מעיין כאן בדף של איגוד לשכות המסחר.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שהדרישה שלהם לגבי מדרגות המס השלישית והרביעית היא מאוד הגיונית.

גאלב מג'אדלה: אבל לגבי המדרגה האחרונה, אני שואל עכשיו שאלה, לא של כלכלה – למה אזרח שמרוויח 18 אלף, 251, צריך לשלם כמו אזרח שכמעט כפול – 39 אלף, 45 אחוז?

גאלב מג'אדלה: מה ההיגיון בזה?

גאלב מג'אדלה: מה ההיגיון בזה שמי שמרוויח 90 אלף, 100 אלף, 140 אלף, 150 אלף, מיליון שקל, ישלם 47 אחוז כמו מי שמרוויח 39 אלף?

אייל אפשטיין: זה רק בשולי.

גאלב מג'אדלה: ומה התשובה שלך לגבי מדרגות 3 ו-4, של הצעת לשכת המסחר?

ערן יעקב: שצריך להסתכל על המס הממוצע ולא על השולי.

משה גפני: אתם יכולים להסביר עד מחר, אבל הוא צודק.

משה גפני: יש פערים.

משה גפני: יש אדם שמרוויח הון תועפות, והוא משלם אותו דבר.

משה גפני: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: בוא נדבר בשפת הפלאחים.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה שהאזרח ירגיש טוב יותר.

גאלב מג'אדלה: זה שהמדינה עשירה והאזרח עני – את זה אנחנו יודעים.

גאלב מג'אדלה: איך אנחנו ממזערים את הנזקים האלה?

גאלב מג'אדלה: אתם חבר'ה צעירים, באוצר.

גאלב מג'אדלה: יש פה לשכה - אני רוצה שתתווכחו אתה - היא מנוסה, משומנת, דואגת לאנשים שהם חלק מהחברה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אהוד פלג, המועצה הישראלית לצרכנות, בבקשה.

אהוד פלג: תודה, כבוד היושב-ראש.

אהוד פלג: הציבור נאנק כיום תחת מחירי הדלק, ואין אלטרנטיבות זולות ויעילות בדמות של תחבורה ציבורית, ולכן מדובר בשירות בסיסי ולא בשירות לעשירים בלבד.

אהוד פלג: הצרכנים משלמים היום 320 מיליון שקל לחודש יותר מהממוצע החודשי בשנים 2008 ו-2010.

אהוד פלג: מתוך זה 100 מיליון שקל מיסוי יותר לחודש, וזה רק ההתייקרות הישירה.

אהוד פלג: ההתייקרות העקיפה זה כל ההתייקרויות בעקבות ייקור מחירי הדלק.

אהוד פלג: ואז נשאלת השאלה, מה תפקיד הממשלה כלפי הציבור בזמנים של מצוקה עולמית והתייקרות הדלקים בעולם?

אהוד פלג: האם הממשלה צריכה להעיק עוד יותר על הציבור, שגם כך קשה לו, ולהוסיף גם את רכיב המיסוי להתייקרויות הבלתי נמנעות, או תפקיד הממשלה להקל על הציבור ברכיב שתלוי לגמרי בה?

אהוד פלג: ומדובר עוד בדברים שהם מעבר לצפי הכנסות, כי לא ניתן היה לתכנן את המיסוי הזה אלא על התייקרויות קיימות, לא על התייקרויות עתידיות.

אהוד פלג: לכן אנחנו מבקשים לעשות שני דברים: אחד, לנתק את הזיקה בין ייקור מחירי הדלקים בעולם לבין המיסוי של הדלק בארץ, ולקבע רף מקסימלי במונחים שקליים שעליו יחושב המיסוי, ואז תוספת ההתייקרויות בעולם, שאין לנו שליטה עליהם, לא תשפיע על המיסוי הזה.

אהוד פלג: הצעד השני הוא לבטל את כפל הניסוי שבהשתת המע"מ על הבלו.

אהוד פלג: הנושא של כפל מיסוי הוא מדיניות פסולה, בית המשפט העליון כבר התבטא לגבי העניין הזה.

משה גפני: ברור.

משה גפני: מה צריך בית המשפט?

משה גפני: מספיק שאתה אומר.

משה גפני: תודה.

אהוד פלג: נודה לוועדה אם היא תאמץ את המדיניות הזאת, ותקרא לממשלה לאמץ אותה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אברהם פריד, נהגי המוניות, בבקשה.

אברהם פריד: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, אם הייתי בפעם הראשונה פה, הייתי חושב שכולם באו פה לעזור לנו.

אברהם פריד: אנחנו השתתפנו פה בישיבות הקודמות, כשהעלו את הבלו.

אברהם פריד: השתתפנו בעיצומים שיזמו חלק מחברי הכנסת, שלצערי, אינם פה, כאשר פעלו יחד אתנו להוריד את הבלו, כי אמרו שזה לא צודק.

אברהם פריד: אז נכון, המדינה, הממשלה, שר האוצר, ראש הממשלה נענה בקריאה להוריד, אבל מה הוריד – הוריד לאזרח, והשאיר את המקצוענים, ךאה שמתפרנסים ממנו.

אברהם פריד: לא הוריד את הבלו מהסולר; העלה אותו.

אברהם פריד: כאן זה נקרא קיפוח.

אברהם פריד: אז איפה חברי הכנסת האלה, שרוצים שוב ליצור מצב של הפגנה או משהו?

אברהם פריד: אני לא מאמין להם, כי לא זעקו, למה לא הורידו את הכול.

אברהם פריד: לכן אנא ממך, אלה שמתפרנסים רק מזה, נהגי המוניות, טפלו בהם קצת, תורידו את הבלו, ואל תרמו אותם ואל תקפחו אותם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אתם מקבלים החזר, אגב.

אברהם פריד: לא מספיק.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני בעד נהגי המוניות.

אברהם פריד: כי אנחנו צודקים מקבלים החזר.

משה גפני: דן כרמלי, בבקשה.

דן כרמלי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס רק לנקודה אחת שקשורה לנושא המס הישיר על הכנסה של יחידים.

דן כרמלי: קיבלת, אדוני היושב-ראש, וחברי הכנסת את הגרפים שהעברנו לכם, שמתוכם ציטט גם חבר הכנסת הנכבד, ידידי מג'אדלה.

דן כרמלי: אני רוצה שתשימו לב שהמס שקיים כיום על יחידים טומן בחובו שני עיוותים קשים מרכזיים: האחד הוא העיוות במדרגות המס הגבוהות, שנובע כתוצאה מהוראת השעה בנושא הביטוח הלאומי, שגורם לכך שמי שמשתכר בין שכר של 40 אלף שקל ברוטו ל-80 אלף שקל ברוטו, משלם יותר מס ממי שמשתכר 80 אלף שקל ברוטו ומעלה; הוא משלם מס ישיר, שכולל בתוכו את מס ההכנסה, ביטוח לאומי, מס בריאות של 57 אחוז, ולאחר מכן, מי שמשתכר 80 אלף שקלים ומעלה, משלם רק 45 אחוז מס ישיר, דהיינו גם כן, והוא שם כבר משלם מהמדרגה הזאת ומעלה רק מס הכנסה בעקבות תקרת התשלומים לביטוח לאומי.

שי חרמש: האם אתה מציע- - -

משה גפני: סליחה, הוא צריך לסיים את דבריו, בבקשה.

דן כרמלי: העיוות השני שקיים, ניתן לראות אותו, ואדוני וחברי הכנסת יכולים לראות אותו בגרפים- - -

משה גפני: ראינו.

דן כרמלי: רוב אוכלוסיית מדינת ישראל השכירים בעצם נמצאים במדרגות המס השלישית והרביעית.

דן כרמלי: הם משלמים את עיקר המס בישראל, ודווקא הם משלמים יחסית הכי הרבה מס.

דן כרמלי: הצעתנו, לצורך העניין, ותוכלו, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, לעבור לעמוד השני ולראות, לרווח ולשנות את מדרגות המס, כך שנתקן גם את העיוות שקיים במדרגה השישית וגם נרווח את מדרגות המס, כך שאלה שנמצאים בטווח המס שבין כ-8,000 שקלים ל-18 אלף שקלים ישלמו פחות מס הכנסה; נקטין את זה כך שהעלייה תהיה לינארית והגיונית.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

דוד כוכבא: שלום, אני מנכ"ל מועצת המובילים.

דוד כוכבא: אני מבקש מהיושב-ראש, אם מצביעים היום, איזשהו נוסח של הצעה, לכתוב בפירוש: בנזין וסולר.

דוד כוכבא: כשמדברים על דלק, המדינה מבינה בנזין ולא מבינה סולר.

דוד כוכבא: ראינו את זה בינואר 2011, ונפגוש את זה בינואר 2012.

דוד כוכבא: לדעתי, אם הבנתי נכון את המצגת של הממונה על הכנסות המדינה, 760 מיליון שקל שמבטאים הפחתה של 20 אגורות, היא מתייחסת מראש רק לבנזין, כלומר אתה בהגדרה עכשיו מקיים פה דיון רק על הבנזין ולא על הסולר.

דוד כוכבא: כלומר כל החבורה הזאת שעוסקת בהובלה ובהסעה, אנחנו נפגוש עוד 20 אגורות ב-2012.

דוד כוכבא: אם הנתון הזה נכון, של 760 מיליון שקל, אז זה בהגדרה מה שאתה עושה כרגע, ותגיד את זה בפירוש, שנדע, שלא יגידו בשנה הבאה חברי כנסת שהצביעו בעד, שיגידו שלא הבינו את זה.

דוד כוכבא: זה דבר אחד.

דוד כוכבא: דבר שני, לגבי הסובסידיה, האבסורד הכי גדול, להעלות את הבלו על הסולר, לייקר לנו את הפעילות – אני מדבר גם על משאיות וגם על מוניות, ואחר כך להחזיר את זה בתור גמ"חים לקואופרטיב בתחבורה.

דוד כוכבא: אנחנו לא רוצים גמילות חסדים.

דוד כוכבא: אנחנו רוצים להוריד את עלות הנסיעה, את עלות הפעלת הרכב, ואנחנו כבר נדע להוזיל לציבור את עלות הנסיעה.

דוד כוכבא: היום מה שאתה עושה, אתה מעוות את הסדר הרגיל והנורמלי הכלכלה.

דוד כוכבא: אתה לוקח מהכיס שלנו מס ישיר, מחזיר את זה באופן עקיף לקואופרטיב בתחבורה, ודרך זה אנחנו לא מצליחים לתת שירות, ומדובר ב-20 אלף מוניות שמסיעות חצי מיליון אנשים ביום – קח את זה בחשבון.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

יהושע שדה: אני מנכ"ל ארגון חברות ההסעה בישראל.

יהושע שדה: בנושא הדלק יש מצב חמור מאוד, שמערך ההיסעים במדינה הוא כבול במכרזים – 80 אחוז ממנו כבול במכרזים קבועים, והתוצאה היא שאנחנו לא יכולים להעלות מחירים.

יהושע שדה: המשמעות השנייה היא שמערך הדלק עולה, ולעומת זאת, ההתייקרויות שאנחנו אמורים לקבל מהמערך הממשלתי, משדר החינוך וכיוצא בזה, לא מקבלים אותם.

יהושע שדה: משנת 82' המערך הזה סגור בהתייקרויות, יש הקפאה, והתוצאה היא- - -

משה גפני: בוא נכניס את הדברים לפרופורציה נכונה, ושנדע מה מהות הדיון.

משה גפני: הממשלה הביאה לוועדת הכספים הצעת חוק שמדברת על הקפאת ההפחתה במס הכנסה לשנה.

משה גפני: זה הדיון.

משה גפני: אין דיון על הדלק ואין דיון על הבלו.

משה גפני: הממשלה לא ביקשה הפחתה על הדלק.

משה גפני: זאת יוזמה של הוועדה ושל חברי ועדה ושל חברי כנסת.

משה גפני: מה שאני הצעתי – היות שמונחת על שולחן הוועדה בקשת הממשלה להקפאת ההפחתה במסים, שנותן הכנסות למדינה, ביקשתי לדחות במקביל את העלאת הדלק.

דוד כוכבא: בנזין או סולר?

דוד כוכבא: אני רוצה להבין.

משה גפני: שמענו אותך, אין לי טענות אליך.

משה גפני: אני ביקשתי, זה מה שאני מבקש.

משה גפני: גם ההחלטה פה לא מחייבת את הממשלה; זאת לא הצעת חוק.

משה גפני: אם אנחנו מבקשים את זה, שר האוצר יצטרך להכין צו, יצטרך לחתום עליו.

משה גפני: יכול להיות שיש לי סנקציות, מה שהציעו פה חברים, אבל אני לא בעל הבית של העניין, "אני" כלומר ועדת הכספים.

יהושע שדה: אבל לך יש היום- - -

משה גפני: אז אל תדבר אתי עכשיו על מכרזים של משרד החינוך.

יהושע שדה: - - -

דוד כוכבא: למה שאנחנו לא נבין, האם מדובר גם על הסולר?

דוד כוכבא: אנחנו פה שלוש שעות בישיבה.

משה גפני: אתם לא יכולים להבין, כי זה תלוי בשר האוצר.

דוד כוכבא: למה אתה מתכוון?

דוד כוכבא: אתה מציע הצעת חוק, אנחנו זומנו לישיבה, אנחנו זכאים להבין מה קורה בישיבה הזאת.

דוד כוכבא: תגידו לנו את האמת.

משה גפני: יש על-פי צו של שר האוצר, בינואר 2012 מחיר הדלק עומד לעלות ב-40 אגורות.

משה גפני: אנחנו מבקשים משר האוצר לבטל את זה, לדחות את זה בשנה.

משה גפני: זה מה שעומד לדיון.

דוד כוכבא: אבל זה לא תשובה לשאלה.

דוד כוכבא: אני שואל שאלה, ואתה נותן תשובה על שאלה אחרת.

דוד כוכבא: מה, אין פה חברי כנסת שידברו על זה?

דוד כוכבא: מה קורה אתכם?

דוד כוכבא: אתם יושבים פה ומצביעים בעד, ולא מבינים על מה אתם מצביעים בכלל.

דוד כוכבא: אף אחד לא יודע על מה הוא מדבר.

דוד כוכבא: אתם לא יודעים שאתם מדברים רק על בנזין?

דוד כוכבא: אתם כן יודעים?

דוד כוכבא: מה קורה לכם?

דוד כוכבא: מה זה, אין לנו זכות לדבר?

דוד כוכבא: אנחנו בוחרים בכם.

דוד כוכבא: מי ידבר פה, אם לא אנחנו?

דוד כוכבא: אתם תדברו לפנינו?

דוד כוכבא: לא; אנחנו נדבר לפניכם.

דוד כוכבא: אנחנו בחרנו אתכם.

דוד כוכבא: עם כל הבדיחות - יושבים פה, שומעים שעתיים בדיחות – ש"ס, ליכוד.

דוד כוכבא: שאלנו שאלה, אנחנו רוצים עליה תשובה.

דוד כוכבא: יש בנזין, יש סולר, או שאתה עובד עלינו בעיניים, ומדבר רק על הבנזין?

משה גפני: אני אוציא אותך.

דוד כוכבא: חבל שלא הוצאת אותי בהתחלה – הייתי חוסך שעתיים.

משה גפני: אני לא היריב שלך.

משה גפני: אתה מפסיק או שאני מוציא אותך.

משה גפני: ערן, 40 אגורות, אם הם יורדים, יורד גם הסולר?

קריאה: לא.

קריאות: - -

דוד כוכבא: מבינים על מה אני צועק?

ערן יעקב: 40 האגורות כרגע מוטלים גם על הסולר וגם על הבנזין - זה החוק, חוק ההתייעלות.

ערן יעקב: כרגע אנחנו מדברים רק על הבנזין.

ערן יעקב: לעניין הסולר, לא מושתת עליהם לא עלייה, כמו שאתם מבינים; 50 אחוז מהעלייה מוחזרת.

מגלי והבה: לא לכל הסקטורים.

ערן יעקב: למובילים.

ערן יעקב: היום הסקטורים שמקבלים החזרים זה מפעלי תעשייה, שזה 69 אחוזים, ההסעים, שזה אומר אוטובוס ציבורי זעיר מקבל החזר, כמו שאתה יודע, מר שוקי, והובלה מקבלים החזר בשיעור 50 אחוז, קרי אם יש עלייה ב-20 אגורות, הם רואים לפניהם רק 10 אגורות – כ-10 אגורות הם מקבלים כהחזר לחשבון הבנק שלהם ישירות, בצורה מאוד פשוטה.

ערן יעקב: כנ"ל מורי הנהיגה – גם הם זכאים להחזר, והמפעלים, כמו שאמרתי.

ערן יעקב: אלה הקבוצות שזכאים להחזר כרגע.

יהושע שדה: כמה הם מקבלים, אדוני היושב-ראש?

משה גפני: מר נסרדישי, בבקשה.

יהודה נסרדישי: ראשית, כמו שערן פירט, אלה הם שיעורי החזרי מס על הסולר.

יהודה נסרדישי: מעבר לזה, אם, נניח, אתה משלם 100 שקל על סולר, ואתה מקבל 50 אחוז חזרה, אז נשאר לך 50 שקל.

יהודה נסרדישי: בנוסף, ה-50 שקל- - -

משה גפני: מר שדה, לא לעמוד.

יהודה נסרדישי: את המע"מ, במס התשומות שלך אתה מקבל את זה חזרה.

יהודה נסרדישי: את היתרה, אם נשאר לי משהו, אני נותן לך את זה כהוצאה.

יהודה נסרדישי: אני נותן לך מגן מס של עוד 35 אחוז.

יהודה נסרדישי: זה יורד כבר לפרוטות.

יהודה נסרדישי: נושא הבנזין – אתה הולך לתחנת הדלק באוטו הפרטי שלי, אתה שם ליטר ב-7.63 אגורות - זה אופרה אחרת לחלוטין.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אודי ניסן.

אודי ניסן: מילה אחת על ההסטה בין המיסוי.

אודי ניסן: אל"ף, נכון, יש סטייה מהמתווה, ותמיד אתה עושה מתווה ארוך טווח, אתה רוצה להישאר בו.

אודי ניסן: ההחלטה ביולי 2010 להמשיך מתווה מצד אחד, מצד שני להטיל מס- - -

משה גפני: סליחה - אני תכף מצביע.

אודי ניסן: להגביר את המסים העקיפים.

אודי ניסן: עיקר הבלו היתה בסיטואציה מסוימת.

אודי ניסן: היו כאלה שצידדו בדרגים המקצועיים נגד, בעד.

אודי ניסן: היה פה, היה בעיתונים.

אודי ניסן: בשורה התחתונה, הממשלה קיבלה החלטה.

אודי ניסן: בינואר-פברואר 2011 מציאות מחירי הדלק השתנתה לחלוטין.

אודי ניסן: הממשלה קיבלה החלטה, שלאור המציאות, העלייה הבאמת חדה של מחירי הדלק, יש נכונות לדחות את המתווה בשנה, ומצד שני, להוריד את ההעלאה.

אודי ניסן: זה מה שמונח פה לפתחה של הוועדה.

אודי ניסן: כמו שנאמר פה, זה הבנזין.

אודי ניסן: הסטת המיסוי היא לא כפי שנאמר פה; היא למס חברות, כפי שמוצע על-ידי הוועדה, ולמדרגות העליונות, או עשירון עליון או עשירון וחצי, אני מניח שזה בוויכוח, כי אנחנו מדברים על מעל 14, זה 15 אחוז עליונים באוכלוסייה; מעל 20 אלף, זה המדרגה הבאה, הרביעית, זה ה-8 אחוז העליונים באוכלוסייה.

אודי ניסן: זה או זה או זה.

אודי ניסן: אתה לוקח מס עקיף, שמתחלק על פני כל האוכלוסייה, ואתה מעביר אותו- - -

שי חרמש: בבלו על דלק?

שי חרמש: באמת.

משה גפני: שי.

אודי ניסן: ואתה מעביר אותו בחלופה אחת ל-8 אחוז עליונים, חלופה שנייה ל-15 אחוז עליונים ולמס חברות.

אודי ניסן: אני חושב שזה מבחינת אי-שוויון, יש בזה ערך משמעותי של הסטה ושיפור אי-השוויון.

אודי ניסן: זה הצעד שמוצע כאן.

שי חרמש: הערה אחת ליושר העניין: צרכני הדלק שמשלמים את הבלו, הם פחות או יותר אלה שגם משלמים את אותו מס, לכן זה משחק סכום אפס, מבחינתי.

אודי ניסן: אנחנו יודעים שלא.

אודי ניסן: צרכני הדלק הם גם בעשירונים הנמוכים וגם בעשירון החמישי והששי והשביעי, וזה ממש לא חלוקה זהה לחצי עשירון תשיעי ועשירון עשירי ולאותם אלה שמשלמים מס חברות.

אודי ניסן: זה פער משמעותי.

אייל אפשטיין: חבר הכנסת חרמש, ההצעה של יו"ר הוועדה מדברת, תתקיים ההפחתה לשתי המדרגות – המדרגה שבין 8,600 ל-14 אלף, יופחת המס בשני אחוזים, ולמדרגה של 14 אלף עד 21 אלף, זה יהיה מתווה ההפחתה המקורי, הוא יירד מ-30 ל-29 אחוזים, כלומר אנחנו מדברים על אנשים שמשתכרים מעל 21,240 בחודש, לגבי הדחייה.

שי חרמש: אתה קונס אותם במס, מחזיר להם בבלו.

שי חרמש: זה אותם אנשים.

אייל אפשטיין: בדרך כלל לאנשים האלה יש רכבים צמודים, ברמות שכר כאלה גבוהות.

אייל אפשטיין: זה ממש לא אותם אנשים.

אודי ניסן: יש חפיפה חלקית, תמיד יש חפיפה, אבל יושב-ראש הוועדה, אם ההצעה היא על ה-8 אחוז העליונים, אז זה ממש משמעותי; אם זה על ה-15 אחוז, אז יש חפיפה, גם היא רחוקה מהמצב המוצע.

זהבה גלאון: אדוני, לא קיבלתי תשובה לשאלה – אמנם עכשיו מקפיאים בשנה, כפי שמוצע.

זהבה גלאון: מה לגבי המתווה הכללי?

זהבה גלאון: במתווה הכללי ב-2017 יורידו את המסים הישירים.

זהבה גלאון: ואם אפשר לקבל אומדן, כמה מיליארדים המדינה תפסיד כתוצאה מהורדת המסים הישירים, בעיקר שלושת העשירונים שכרגע השארת ולא נגעת בהם?

זהבה גלאון: יוצא שנמשיך לסבסד אותם.

זהבה גלאון: ההקפאה הזאת זה קוסמטיקה.

אודי ניסן: המתווה הכללי הוצג באופן מפורט.

אודי ניסן: השנה, ב-2012, זה עלות של 1.8 מיליארד, ב-2013 זה משהו דומה.

אודי ניסן: הצגנו את זה.

אודי ניסן: זה מגיע למשהו מצטבר של כ-7 מיליארד - הצגנו את זה במפורט בוועדה.

אודי ניסן: אכן יש סימן שאלה, האם ב-2013, 2014, 2015, האם המתווה, המיסוי הזה, איך הוא עומד עם כלל של חוק הפחתת הגירעון וכלל ההוצאה הפיסקלית.

אודי ניסן: מצד אחד, כלל ההוצאה הפיסקלית הגדיל את ההרחבה מ-1.7 אחוז למשהו שהוא בין 2.7 ל-3 אחוז.

אודי ניסן: מצד שני, המקורות בהכנסות המדינה צפויות לגדול בצורה שלא לפי האומדנים הקיימים, ובהנחת צמיחה נמוכה של 3.5 אחוז, כפי שהצגנו בוועדה, תהיה בעיה של הגעה ליעד הגירעון.

אודי ניסן: אמרנו.

אודי ניסן: אם הצמיחה גבוהה יותר, ובשנה שעברה היתה 4.5 אחוז, השנה צפויה להיות יותר מהתחזית - אם נמשיך בשיעור צמיחה גבוהים, יכול להיות שנעמוד ביעדים של יעד הגירעון, ולא נצטרך לעשות תיקון.

אודי ניסן: אם הצמיחה תהיה פחות מהחזוי, אין ספק שבמסגרת הזו תקציב 2013 ואחר כך ב-14 - הנושא הזה של המסים הישירים מול אלטרנטיבות מיסוי אחרות יגיעו כאן לוועדה.

אודי ניסן: הצגנו את הגרפים.

אודי ניסן: לשמחתנו, גם ב-2010 וגם ב-2011 הצמיחה נראית טובה יותר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: זהבה, את מעלה את לבת הדיון של ועדת הכספים בנושא של מדיניות המס.

משה גפני: אנחנו לא נמצאים במצב עכשיו, מבחינת החקיקה, כי אנחנו יכולים לפתור את הבעיה הזאת שאת מעלה, שאני מזדהה אתה.

משה גפני: אנחנו עכשיו פותחים מסלול חדש, מה שלא היה עד היום.

משה גפני: אם הולכים על הכיוון הזה, ושר האוצר גם יחתום על הצו, אז התחלנו פה מתווה בהתאם למה שאת אומרת, שאנחנו בוועדה אומרים את זה כל הזמן.

זהבה גלאון: אבל עדיין השארת את שלושת העשירונים העליונים.

זהבה גלאון: מה הגיוון?

משה גפני: את צודקת, עדיין נשאר, אבל לימדו אותי שלא מתקנים את כל העולם בבת אחת; לאט-לאט.

משה בר: אני יושב-ראש עמותת "נכים למען נכים".

משה בר: אני רוצה לדעת, מה עם המחירים של הסולר והדלק לגבי הנכים, שמשלמים מחיר מלא, ובכל זאת הרכבים זה הרגליים שלהם, ובשום מקום אנחנו לא מופיעים – לא לקבל לא החזרים ולא כלום על הנושא שאנחנו משלמים.

משה בר: מעלים לנו כל חודש את המחירים, לא מעלים לנו בגמלה כלום, ואני זועק את זה כבר הרבה מאוד זמן, אבל אין לאף אחד תשובה בקשר לנכים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

רונית תירוש: לא הייתי בדיון, ואני שואלת- - -

משה גפני: אין לי טענות.

רונית תירוש: היו צעקות, ואני יצאתי.

רונית תירוש: האם ההפחתה על הבלו תהיה גם על הסולר?

יהודה נסרדישי: לא.

משה גפני: זה לא עולה להצבעה.

שי חרמש: אין לו מקור לזה.

משה גפני: הדיון שעכשיו עומד, על-פי בקשת הממשלה, זה בהצעת חוק על הקפאת הפחתה במס על יחידים.

משה גפני: זה מה שעומד לדיון.

רונית תירוש: למה היה פה כל העניין?

משה גפני: העלו חברים את הנושא של הבלו על הדלק, וגם אני העליתי את זה.

משה גפני: לא רציתי לעשות את זה בפגרה, חיכיתי עם הצעת החוק הזאת, ואמרתי: את העלאת הבלו על הדלק – לא חשוב מה זה - ב-2011, בעקבות דיונים כאן, בין היתר – אני לא לוקח את כל הקרדיט, אבל אנחנו קיימנו פה את הדיונים – את ההעלאה של ה-20 אגורות ביטלו.

משה גפני: מה עומד עכשיו על סדר היום – העלאה.

משה גפני: זה לא בידיים שלנו.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לעשות עכשיו שום דבר.

משה גפני: יש צו של שר האוצר שאושר, שבינואר 2012 הבלו על הדלק – לא משנה מחירי הדלק בעולם - עולים ב-40 אגורות.

משה גפני: אני אומר, זה מה שהצעתי בתחילת הדיון וזה מה שאני מציע עכשיו – אני לא נכנס לנושא של הסולר, אני לא נכנס לנושא של הנכים, שזה ראוי לדיון בפני עצמו.

משה גפני: אני אומר: אותן 40 אגורות שעומדים להעלות ללא קשר למה שקורה במחירי הדלק בעולם, אני מבקש לבטל.

משה גפני: יכול לומר שר האוצר: עם כל הכבוד לכם, ועדת הכספים, תצביעו בעד זה - אני לא מוציא צו.

משה גפני: זו זכותו.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להכריח אותו.

משה גפני: הציעו פה חברים, ואני לא מקבל את זה, כי אני לא הולך בשיטת האיומים – הם אמרו - הרי אני צריך את החוק שהממשלה מבקשת להעלות למליאת הכנסת - אל תעלה את זה, אמרו לי, עד שלא יהיה צו.

משה גפני: אז אני לא קושר את זה.

משה גפני: אבל לפעמים אני יכול לנסוע לחופש.

משה גפני: אני לא נוסע.

משה גפני: אז בדיוק כשיצטרכו להעלות את זה, אם לא יהיה צו, אז אולי אני בדיוק אהיה בחופש?

זהבה גלאון: למה רק על הבנזין?

זהבה גלאון: תהיה בחופש על הכול.

משה גפני: זה לא תלוי בנו.

משה גפני: בבקשה, תקריאי את החוק.

שגית אפיק: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010) (תיקון מס' 5), התשע"א–2011.

שגית אפיק: 1.

שגית אפיק: בחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט–2009‏ בסעיף 167 – (1) בכותרת השוליים, במקום "עד 2015" יבוא "עד 2016"; (2) בסעיף קטן (ג), בסעיף 121 המובא בו – (א) בסעיף קטן (א)- - -

משה גפני: זה המדרגה הנמוכה?

משה גפני: את זה אני רוצה להוריד.

משה גפני: אנחנו לא מקפיאים את הפחתת המס במדרגה הנמוכה.

שגית אפיק: כלומר אנחנו עושים את שתי המדרגות העליונות בלבד.

משה גפני: את ההפחתה בשתי המדרגות העליונות דוחים בשנה.

שגית אפיק: בפסקה (2), במקום "32%" יבוא "33%"; בפסקה (3), במקום "44%" יבוא "45%"; בסעיף קטן (ב)(1), בפסקת משנה (ד), במקום "29%" יבוא "30%".

שגית אפיק: למעשה, זה תיקון של הוראת השעה ביחס לשנת 2012.

שגית אפיק: בסעיף קטן (ד), בסעיף 121(א) המובא בו – גם כאן תרד פסקה (1).

שגית אפיק: בפסקה (2), במקום "31%" יבוא "32%"; בפסקה (3), במקום "43%" יבוא "44%".

משה גפני: אני מבקש לחלק את הקיצוץ הרוחבי.

משה גפני: אני את ההצבעות אעשה יחד.

שגית אפיק: גם סעיף קטן (ב) יירד.

שגית אפיק: זה למעשה תיקון המדרגה לשנת 2013.

שגית אפיק: בסעיף קטן (ה), בסעיף 121(א) המובא בו – שוב, פסקה (1) יורדת.

שגית אפיק: בפסקה (2), במקום "30%" יבוא "31%"; בפסקה (3), במקום "42%" יבוא "43%"; סעיף קטן (ב) יורד.

שגית אפיק: זה תיקון לשנת 2014.

שגית אפיק: בסעיף קטן (ו), בסעיף 121(א) המובא בו – שוב, פסקה (1) יורדת.

שגית אפיק: בפסקה (2), במקום "29%" יבוא "30%"; בפסקה (3), במקום "41%" יבוא "42%".

שגית אפיק: סעיף קטן (ב) יורד.

שגית אפיק: זה לשנת 2015.

שגית אפיק: אחרי סעיף קטן (ו) יבוא: "(ז) לגבי שנת המס 2016 יקראו את סעיף 121 לפקודה כך: "שיעור המס ליחיד לגבי שנת המס 2016.

שגית אפיק: (א) המס על הכנסתו החייבת של יחיד בשנת המס 2016 יהיה כלהלן – למעשה, פסקה (1) יורדת.

שגית אפיק: (2) על כל שקל חדש מ-240,001 שקלים חדשים עד 454,680 שקלים חדשים – 29%; על כל שקל חדש נוסף – 41%.

שגית אפיק: על אף האמור בסעיף קטן (א)(1) ובכפוף לאמור בפסקה (2), לגבי הכנסה חייבת בשנת המס מיגיעה אישית ולגבי הכנסה חייבת בשנת המס של יחיד שמלאו לו 60 שנים, יחולו שיעורים אלה:

שגית אפיק: על כל שקל חדש מ-59,520 השקלים החדשים הראשונים – 10%; על כל שקל חדש מ-59,521 שקלים חדשים עד 97,920 שקלים חדשים – 14%; על כל שקל חדש מ-97,921 שקלים חדשים עד 159,000 שקלים חדשים – 18%; על כל שקל חדש מ-159,001 שקלים חדשים עד 240,000 שקלים חדשים – 26%.

שגית אפיק: השיעורים המופחתים הקבועים בפסקה (1) לא יחולו על הכנסה שחייבים לגביה בניהול פנקסי חשבונות ולא נוהלו לגביה פנקסים קבילים".

שגית אפיק: 2.

שגית אפיק: תיקון חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה).

שגית אפיק: בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2011, בסעיף 30(א), במקום "כ' בטבת התשע"ו (1 בינואר 2016)" יבוא "ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017)".

שגית אפיק: למעשה, יש לי רק שאלה אליכם, ליאת - זה תיקון טכני, זה לגבי המדרגה הראשונה.

שגית אפיק: זה יחול רק משנת 2017 – הוראת הקבע תהיה מ-2017, אבל עד 2016 יישאר המצב הקיים.

יהודה נסרדישי: כן.

יהודה נסרדישי: זה לגבי גילאים.

שגית אפיק: אתה רוצה להוסיף- - -

משה גפני: לגבי מס החברות, דחייה בשנה.

שגית אפיק: זה תיקון סעיף 169 לחוק ההתייעלות הכלכלית.

שגית אפיק: בכותרת השוליים, במקום: עד 2015, יבוא: עד 2016.

שגית אפיק: ברישא במקום: עד 2015, יבוא: עד 2016.

שגית אפיק: בפסקה (2) במקום: 23%, יבוא: 24%; בפסקה (3) במקום: 22%, יבוא: 23%; בפסקה (4) במקום: 21%, יבוא: 22%; בפסקה (5) במקום: 20%, יבוא: 21%, ואחריה יבוא: 6, לשנת המס 2016.

שי חרמש: מאיפה אתם מקריאים את זה?

משה גפני: את זה היא מוסיפה.

משה גפני: זה מה שביקשנו.

שגית אפיק: זה מס החברות שהוועדה ביקשה גם אותו לדחות בשנה.

משה גפני: כדי לדחות את הבלו על הדלק.

שגית אפיק: בסעיף 170 לחוק ההתייעלות בסעיף קטן (ח) במקום: כ' בטבת התשע"ו, 1 בינואר 2016, יבוא: ג' בטבת התשע"ז, 1 בינואר 2017.

שגית אפיק: כלומר תום הרפורמה במס החברות תסתיים ב-2017 במקום 2016.

שגית אפיק: סעיף 3 – זה מופיע לכם בהצעה.

שגית אפיק: עדכון סכומים.

שגית אפיק: לעניין סעיף 120ב לפקודת מס הכנסה‏ (להלן – הפקודה) – יראו את הסכומים הנקובים בסעיף 121 לפקודה, כנוסחו בסעיף 1(6) לחוק זה, למעט הסכומים "59,520" ו"59,521" שבסעיף קטן (ב)(1)(א) ו-(ב) שבו, כאילו תואמו לאחרונה ביום ה' בטבת התשס"ט (1 בינואר 2009); יראו את הסכומים "59,520" ו"59,521" שבסעיף 121(ב)(1)(א) ו-(ב) לפקודה, כנוסחו בסעיף 1(6) לחוק זה, כאילו תואמו לאחרונה ביום ט"ו בטבת התש"ע (1 בינואר 2010).

משה גפני: רבותיי, אני מבקש להביא להצבעה כמה דברים: קודם כל, אני מבקש להצביע על הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), שאנחנו עשינו בזה שני שינויים: שינוי אחד, אנחנו מוציאים מהקפאת ההפחתה את המדרגה התחתונה, כלומר אלה שמשתכרים שכר יותר נמוך, עליהם תחול ההפחתה, היא לא תידחה, רק המדרגות העליונות.

משה גפני: אנחנו מוסיפים את הדחייה של ההפחתה במס החברות בשנה, ולכן אצביע על מה שהקריאה היועצת המשפטית של הוועדה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: לאחר מכן אני אקיים הצבעה שהיא בעצם הצבעה ציבורית – היא לא הצבעה שמסורה לסמכות הוועדה.

משה גפני: אני רוצה להצביע על כך שהבלו על הדלק, שלפי הצו של שר האוצר, ב-2012 עולה ב-40 אגורות, אנחנו מבקשים משר האוצר שיוציא צו, שדוחים גם את זה בשנה, כמו שאנחנו דוחים את הנושא של ההפחתה במס בשנה.

משה גפני: ב-2011 ביטלו את ההעלאה של ה-20 אגורות, ביטלו בשנה.

פניה קירשנבאום: דחו, ואז ב-2012 בגלל זה עולה ב-40.

משה גפני: עכשיו אנחנו מצביעים על זה שאנחנו דורשים את זה לדחות גם בשנה.

יעקב אדרי: מי מבטיח לנו שהוא יעשה את זה?

משה גפני: מי בעד אישור הצעת החוק - ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: הצבעה בעד – 7 נגד – 3 נמנעים - 1 הצעת החוק אושרה.

משה גפני: 7 בעד, 3 נגד, 1 נמנעת, הצעת החוק אושרה לקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: מי בעד דחיית העלאת הבלו על הדלק בינואר 2012– לדחות את זה בשנה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

מירי רגב: אני בעד לבטל, אבל ודאי קודם כל לדחות.

מירי רגב: הצבעה בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים – אין ההצעה אושרה.

משה גפני: ההצעה הזאת אושרה.

משה גפני: אני מבקש להגיד לאנשי משרד האוצר, אדוני הממונה על התקציבים, מנהל רשות המסים, רבותיי, אני מאוד קנאי להחלטות של ועדת הכספים.

מירי רגב: רק הם לא מקשיבים, כי הם קיבלו מה שהם צריכים.

משה גפני: חבל שלא הזמנתי אותך להתגוששות אתם, מה שהיה עוד הבוקר.

מירי רגב: לא צריכים להמשיך להוריד את המסים הישירים.

מירי רגב: בכל מקרה זה נכון.

משה גפני: חברת הכנסת רגב, האוצר לא קיבל את מה שהוא רוצה, לא מתחיל בכלל לקבל את מה שהוא רוצה.

משה גפני: היה פה תהליך מאוד ארוך, שמתנהל כבר שבועות ארוכים.

משה גפני: נלחמתי מלחמת עולם על זה.

משה גפני: האוצר קיבל את מה שהוא רוצה?

משה גפני: זה אותו דבר כמו עם מס רכישה.

משה גפני: אנחנו נלחמים על זה פה, נלחמים עם שר האוצר ועם ראש הממשלה, בסוף נותנים פטור ממס רכישה, ובמסיבת העיתונאים אומר ראש הממשלה שזה הישג שלו.

משה גפני: אתם הליכודניקים, לא חשוב.

מירי רגב: אין כמו הליכודניקים.

משה גפני: כמו שעשיתם עם ש"ס, עם הדיור.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.