הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 75, 2011-01-25 12:00

ציפי חוטובלי: שלום, צהריים טובים לכולם, אני שמחה לפתוח את דיון הוועדה לקידום מעמד האישה ביום הפריפריה, יום שמייחדים אותו לדיון בסוגיות שנוגעות לבעיות של הנגב והגליל.

ציפי חוטובלי: אנחנו ממתינים עדיין למנכ"לית משרד הנגב והגליל, שתיקח חלק בישיבה הזאת.

ציפי חוטובלי: ונפתח בעצם שמצגת שמציגה נתונים.

ציפי חוטובלי: הנושא של הישיבה הוא, כמובן, תעסוקת נשים ופערי שכר בפריפריה.

ציפי חוטובלי: והכינה לנו אורלי כאן מצגת של נתונים, אז בבקשה, בואי, תני תמונת תעסוקה, ואחר כך נשמח לקבל עוד פרטים מהמנכ"לית.

ציפי חוטובלי: כן, רק נכבה את האור.

אורלי לוטן: הגרף הראשון, כל הגרפים שמופיעים במצגת מופיעים גם במסמך שאנחנו גם נעלה לאתר, אז אפשר יהיה להוריד אותו משם.

אורלי לוטן: מה שבעצם ניסיתי לעשות במסמך, זה לקחת נתוני תעסוקה שנוגעים לגברים ונשים, ולבחון מרכז מול פריפריה.

אורלי לוטן: כשמרכז, ברוב המקרים, לקחתי פשוט את מחוז מרכז לפי ההגדרה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בחלק מהמקרים גם את מחוז תל אביב - הנתונים לרוב די דומים בין מחוז מרכז ומחוז תל אביב, אל מול מחוז צפון ואל מול מחוז דרום, כדי לנסות לראות את ההבדלים.

אורלי לוטן: הטבלה הראשונה, אני לא רוצה להיכנס, זה רק נותן איזשהם נתונים כלליים לגבי תעסוקה של גברים ונשים בכל המחוזות.

אורלי לוטן: הטבלה הזאת מראה את שיעור ההשתתפות בכוח העבודה, כשהכוונה היא לאנשים בפועל או מחפשים עבודה באופן פעיל, במחוז מרכז, צפון ומחוז דרום.

אורלי לוטן: מה שאפשר לראות כאן שבשלושת המחוזרות האלה, גם במרכז וגם במחוזות שהגדרנו כפריפריה, שיעור ההשתתפות בכוח העבודה של גברים גבוה מזה של הנשים, כאשר במחוז מרכז הפער בין גברים לנשים הוא קטן יותר מאשר בשני המחוזות האחרים.

אורלי לוטן: ואילו במחוז צפון הפער בין שיעור ההשתתפות של גברים וזה של נשים הוא הגדול ביותר, עשרים ואחת אחוז, שיעור ההשתתפות של גברים הוא שישים ושלושה אחוז, ושל נשים הוא ארבעים ושניים אחוז.

אורלי לוטן: כשבודקים את הפער, שזה בשתי העמודות מצד שמאל, ממחוז המרכז, מה שניסיתי לעשות פה בעצם זה לראות באיזשהו מקום, על איזה מהמינים השפעת הפריפריה, נקרא לזה כך, יותר חזקה.

אורלי לוטן: אז בדקתי את הפער ממחוז מרכז בשיעור התעסוקה של הגברים לעומת זה של הנשים, ורואים מכאן שהשפעת הפריפריה יותר חזקה על נשים.

אורלי לוטן: במחוז צפון יש פער של שבע עשרה אחוז בשיעור ההשתתפות של הנשים, צפון לעומת מרכז.

אורלי לוטן: במחוז דרום לעומת מרכז הפער הוא אחד עשר אחוז, בעוד שאצל הגברים הפערים יותר קטנים, שלושה אחוז ביון מחוז צפון למחוז מרכז, ושבעה אחוז בין מחוז דרום למחוז מרכז.

ציפי חוטובלי: זה כולל אוכלוסייה יהודית וערבית, נכון?

אורלי לוטן: כאשר מסתכלים בנפרד על אוכלוסייה יהודית ואוכלוסייה ערבית, מה שעשיתי בעצם כאן, לא נתתי גרף נפרד לאוכלוסייה הערבית, אבל הסתכלתי רק על האוכלוסייה היהודית, אז ניתן לראות בכל מה שנוגע לשיעור ההשתתפות בכוח העבודה, הפערים מצטמצמים בעיקר במחוז הצפון, לעומת מה שהיה קודם בקרב כללה האוכלוסייה.

ציפי חוטובלי: ועדיין בצפון הפערים הכי גדולים.

אורלי לוטן: כן, עדיין במחוז צפון.

אורלי לוטן: לא, כאן דווקא, אם את מסתכלת, אז הפער במחוז דרום אצל נשים ומחוז מרכז הוא יותר גדול, כשאת מסתכלת רק על האוכלוסייה היהודית.

אורלי לוטן: כלומר, ההשפעה של האוכלוסייה הערבית יותר חזקה במחוז צפון שזה הגיוני, כי האוכלוסייה הערבית מהווה אחוז יותר גדול מכלל האוכלוסייה במחוז צפון.

אורלי לוטן: כשבודקים את שיעור האבטלה אפשר לראות, שוב, שיקוף של מה שראינו קודם, בכל המחוזות שיעור האבטלה בקרב נשים, כשאבטלה זה מי שמחפש עבודה באופן פעיל ולא מוצא עבודה, כלומר כאן אנחנו לא מדברים על אוכלוסייה שלא רוצה לעבוד, אלא רק על מי שרוצה לעבוד.

אורלי לוטן: שיעור האבטלה של נשים גבוה מזה של גברים, כשגם כאן בפער בין פריפריה לבין מרכז, פערים בשיעור האבטלה גדולים יותר אצל נשים מאשר בקרב גברים.

אורלי לוטן: כלומר, גם בכל מה שנוגע לאבטלה, פריפריאלית משפיעה יותר על נשים מאשר על גברים.

אורלי לוטן: כשבודקים את זה כאן, שוב לקחתי רק את האוכלוסייה היהודית, הפער בין נשים לגברים קצת מצטמצם במחוז צפון, וקצת גדל במחוז דרום.

אורלי לוטן: אבל גם כאן, פה גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי, ההשפעה של הפריפריה יותר חזקה על נשים מאשר על גברים.

אורלי לוטן: אבל אפשר ללמוד מהטבלאות קודם, מהנושא של כלל האוכלוסייה לעומת אוכלוסייה יהודית בלבד, כשאנחנו מסתכלים בעצם על הפריפריה, זה יגידו אחרים בטח, אפשר להסתכל גם על כל מה שנוגע לזה שמדובר על שטח מאוד גדול לעומת מחוז המרכז, שיכול מאוד להקשות על נשים שבדרך כלל מתמרנות בין כמה תפקידים, גם משפחה וגם עבודה.

אורלי לוטן: כשמגדילים את השטח כל התמרון הזה הופך להיות יותר קשה.

אורלי לוטן: אז דבר אחד זה שטח, הדבר השני זה רמת הפיתוח, שיש מחקר של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, נדמה לי, מלפני שנתיים, שמצביע על נושא הפיתוח הכלכלי, משפיע מאוד מרכזי על התעסוקה או על קשיי התעסוקה בפריפריה.

אורלי לוטן: הדבר השלישי זה הרכב האוכלוסייה, שחלק מההבדלים בנתוני התעסוקה נובעים בעצם, נקרא לזה, מהמקום, וחלק נובעים מהתמהיל השונה של האוכלוסייה במחוז מרכז, במחוז דרום ובמחוז צפון.

אורלי לוטן: בחרתי להציג נתוני השכלה, אנחנו מכירים ממחקרים שככל רמת ההשכלה עולה, כך הסיכוי להשתלב בשוק העבודה בעצם גדל, ומה שהגרף הזה מראה זה את השיעור ההשתתפות בכוח העבודה בכל רמת השכלה בשלושת המחוזות, מרכז, צפון ודרום.

אורלי לוטן: אפשר לראות שם בגרף, הצבע הכחול זה מחוז מרכז, שבכל רמות ההשכלה במחוז מרכז שיעורי ההשתתפות בכוח העבודה של נשים יותר גבוהים מאשר מחוז צפון ומאשר במחוז דרום.

אורלי לוטן: אבל שאנחנו מגיעים לרמת השכלה של שש עשרה פלוס, שזאת רמה השכלה אקדמית, הפערים, אפשר לראות ששלושת הנקודות במד ימין כמעט ומתלכדות, כלומר רמת ההשכלה הגבוהה היא כן איזשהו מפתח להשתלבות בשוק העבודה, שלא בדקתי פה איזו עבודה, כלומר זה רק שיעור השתתפות בכוח העבודה, בלי לראות מקצוע וקשר שלו ללימודים.

אורלי לוטן: שזה בעצם אומר שכשאנחנו בודקים את ההבדלים בין המחוזות בכל מה שנוגע לתעסוקה, כדאי לחשוב גם מה רמת ההשכלה של האנשים במחוזות, לאור ההשפעה של ההשכלה.

אורלי לוטן: אפשר לראות גם מהגרף הזה וגם מהגרף הבא, הגרף הזה זה תעודה, התפלגות אנשים לפי תעודה אחרונה שקיבלו, שרמת ההשכלה של האנשים במחוז מרכז היום, למרות פתיחת המכללות, למרות כל השינויים בכל מה שנוגע להשכלה, היא עדיין גבוהה יותר מאשר מחוז צפון ומחוז דרום.

אורלי לוטן: לכן כשבונים תוכניות לעידוד תעסוקה, בעיקר של נשים, כדאי אולי לחשוב גם על הכיוון של להקנות השכלה, ובפרט השכלה שהיא רלוונטית להשתלבות בשוק העבודה.

אורלי לוטן: מאפייני התעסוקה, אני לא כל כך רוצה להיכנס לזה רק הסתכלנו על עצמאיים שכירים, היקפי משרה, לא ראינו כאן איזשהם פערים דרמטיים בין המחוזות.

אורלי לוטן: אותו דבר במשלח היד.

ציפי חוטובלי: מה זאת אומרת אותו דבר במשלח היד?

אורלי לוטן: משלח היד, גם, לא ראינו משהו דרמטי, הבדלים בין מחוזות, בהתפלגות של אנשים בין משלחי היד השונים.

אורלי לוטן: חבל לי להלאות אתכם.

אורלי לוטן: השקף שאין פה, כי הוספתי אותו אחרי שהמצגת כבר נעשתה, זה בעמוד 12 במסמך, יש טבלה עם נתוני שכר.

אורלי לוטן: שזה שכר, כאן לקחתי במחוז מרכז ומחוז תל אביב לעומת מחוז צפון ומחוז דרום, ובעצם יש כאן את התפלגות הנשים לפי רמת ההכנסה שלהן לחודש, הכנסה חודשית.

אורלי לוטן: אפשר לראות מהטבלה שבמחוז מרכז רמת ההכנסה של נשים גבוהה מזו של נשים במחוז צפון ובדרום.

אורלי לוטן: במחוז צפון ודרום כמעט חצי מהנשים מרוויחות עד ארבעת אלפים שקלים חדשים בחודש, לעומת עשרים ותשעה אחוז מהנשים בתל אביב והמרכז.

אורלי לוטן: אם אנחנו הולכים לחלק העליון של רף ההכנסה, אז ארבע עשרה אחוז בערך מהמועסקות בתל אביב ובמרכז מרוויחות יותר מעשרת אלפים שקלים חדשים לחודש, לעומת שבעה אחוז במחוז צפון ותשעה אחוז במחוז דרום.

אורלי לוטן: בכל המחוזות שנבדקו רמת ההכנסה של הגברים גבוהה מזו של הנשים, אבל זה אנחנו מכירים גם מדברים קודמים.

אורלי לוטן: הניידות, אני לא מאוד רוצה להיכנס לפרטים, מה שהסתכלתי פה זה על כמה דברים.

אורלי לוטן: קודם כל, מי עובד בתוך המחוז ומי עובד מחוץ למחוז, קצת על השימוש בתחבורה ציבורית אל מול רכב פרטי.

אורלי לוטן: אני חושבת אבל שאני אסיים פה.

ציפי חוטובלי: כמה עובדים בתוך המחוז וכמה מחוץ למחוז?

אורלי לוטן: במחוז, זה הטבלה שיש כאן כרגע, במחוז מרכז ותל אביב, אם מסתכלים על הנשים, תשעים וחמש אחוז מהנשים עובדות בתוך המחוז, ואילו במחוז צפון ודרום יותר נשים צריכות לצאת לעבוד מחוז למחוז, כשאין כאן כל כך הבדל בין כלל הנשים לבין נשים יהודיות.

אורלי לוטן: שזה חוזר בעצם לשני דברים, גם למקומות תעסוקה מספיקים בפריפריה, שבעצם מחייב נשים לצאת מחוץ למחוז שלהן כדי לעבוד.

אורלי לוטן: וכשאנחנו מחברים את זה, שוב, לצורך שלהם לשלב בין כמה תפקידים, אז עוד פעם רואים את הקושי הרב שמוטל על נשים לעומת גברים.

שלמה מולה: איפה הטבלה שכוללת את הערבים?

אורלי לוטן: הטבלה הזאת כוללת את הערבים, מה שכתוב בתוך סוגריים זה רק יהודים.

חנין זועבי: זאת אומרת, אנחנו צריכים לעשות חישובים בשביל לדעת.

אורלי לוטן: אבל אין כאן כמעט הבדלים.

אורלי לוטן: בטבלה הזאת ספציפית כמעט ואין הבדלים.

חנין זועבי: שאר הטבלאות.

ציפי חוטובלי: אורלי, אחד הנתונים באמת החשובים פה, אני חושבת זה בעניין של שיעור השתכרות.

ציפי חוטובלי: זה בעצם נתון מאוד מדאיג לגבי הפער בין נשים לגברים בעניין הזה.

ציפי חוטובלי: חנין זועבי: אבל למה בצורת ההצגה הזאת?

ציפי חוטובלי: אני באמת צריכה לעשות חישובים בשאר הטבלאות על מנת להוציא את האחוז גם בערבים?

אורלי לוטן: אני יכולה לענות אל זה?

אורלי לוטן: זו הצגה טכנית, חברת הכנסת חנין.

חנין זועבי: סיבה טכנית.

אורלי לוטן: לא, הפעם הסיבה היא טכנית.

אורלי לוטן: אני לא בוחרת להתעלם מנתונים של האוכלוסייה הערבית.

אורלי לוטן: המסמך פה נכתב כמסמך כללי, ולכן אם על טבלה אני לוקחת ובונה גם משיקולי נוחות עם עשר עמודות, פשוט קשה לקרוא את זה.

ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאות עם המנכ"לית של משרד הנגב והגליל, אורנה.

חנין זועבי: זה נושא חשוב, שגם אנחנו נדע.

ציפי חוטובלי: אורנה, אז קודם כל זה מאוד חשוב שאת נמצאת איתנו כאן.

חנין זועבי: את פה מחזקת גישה- - -

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת חנין זועבי, אנחנו רוצים לשמוע את המנכ"לית, היא נמצאת כאן כדי להציג.

חנין זועבי: אני קצת מופתעת, זהו, מאוד מופתעת.

ציפי חוטובלי: כן, אז בואי תתני לנו את עיקרי הדברים.

אורנה האוזמן בכור: צהריים טובים לכולן.

אורנה האוזמן בכור: קודם כל אני מברכת את יושבת ראש הוועדה על עצם הדיון בנושא קידום נשים בפריפריה, קידום נשים בכלל.

אורנה האוזמן בכור: אני מברכת את חברי הכנסת שבאו, שמתעניינים בנושא נשים.

אורנה האוזמן בכור: הבוס שלי, סילבן שלום, הוא היה חבר שנים ארוכות בוועדה לקידום מעמד האישה, מקדם נשים.

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להגיד שבכלל, אנחנו רק שתי נשים מנכ"ליות, זה אומר הכל אני חושבת.

אורנה האוזמן בכור: בדיוק שאלתי את יושבת ראש הוועדה כמה נשים יש בכנסת בקדנציה הזאת, אז המספר הוא מדהים, עשרים ושלוש נשים.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שזה מספר שיא מכל הזמנים.

אורנה האוזמן בכור: בכנסת, זה מספר שיא, אני יכולה להגיד לכם אני הרבה שנים בכנסת, אף פעם לא היו.

חנין זועבי: זה שיא בכל התחומים.

אורנה האוזמן בכור: שיא בכל התחומים.

אורנה האוזמן בכור: אין ספק שנשים, בלי לפגוע בכם הגברים, יש להן יכולות אחרות.

אורנה האוזמן בכור: יושבת מולי ראש עיריית ערד, אז קודם כל, אני שמחה שהגעת לדיון.

אורנה האוזמן בכור: סך הכל ראשי ערים, נשים, יש רק חמש נשים שהן ראשי ערים, אני חושבת שזה מספר שגם אומר.

אורנה האוזמן בכור: חבר'ה, נשים לא מגיעות למגזר הציבורי, ואני רוצה להתייחס למחקר.

קריאה: לא לתפקידים הבכירים.

אורנה האוזמן בכור: אני אתייחס לזה.

טלי פלוסקוב: לא עוזרים להם.

אורנה האוזמן בכור: אני רוצה לדבר על זה עכשיו, טלי.

אורנה האוזמן בכור: טלי, עכשיו אני רואה אותך.

טלי פלוסקוב: זו דעתי, ואני יודעת שלא עוזרים מספיק.

אורנה האוזמן בכור: אז בואו נראה מה אנחנו יכולים לעזור, בואו לא נהיה נגטיביים, נראה מה אפשר כן לעזור.

אורנה האוזמן בכור: קודם כל, כמו שאמרתי, אני מתעסקת בפריפריה, ורק בפריפריה יש שלוש נשים שהן ראשי ערים, שאני חושבת שזה, מתוך החמש, זה הישג אדיר.

ציפי חוטובלי: יש לנו את ערד ו- - -

אורנה האוזמן בכור: ערד, מצפה וסיגל מורן מבני שמעון.

אורנה האוזמן בכור: ובאמת זה נשים שדוחפות ועושות ואסרטיביות, וטלי, אני חושבת שהיא ראש עיר רק חצי שנה, כמה זמן את?

טלי פלוסקוב: שמונה חודשים.

אורנה האוזמן בכור: שמונה חודשים כבר, הזמן טס, ואי אפשר לחשוד שיש לנו איזה זיקה פוליטית, כי אני ממש לא מהכיוון שלה, ואתה רואה בשטח.

אורנה האוזמן בכור: אנחנו מסתובבים ואתה רואה, והיא כל הזמן דוחפת והיא וממתגת את ערד עכשיו, כעיר אומנים, כעיר צעירים, היא עכשיו עובדת על להביא את בצלאל, שלוחה של בצלאל שתגיע לערד.

אורנה האוזמן בכור: ואתה רואה שזה יוזמה וכריזמה והיא לא נבהלת מחומות, איפה שזורקים אותה מהדלת, היא נכנסת מהחלון.

אורנה האוזמן בכור: זה כיף לעבוד עם נשים שיש להן את העוצמה הזאת ואין להן את האגו, אין את האינטריגות, הן ענייניות.

אורנה האוזמן בכור: ואני קוראת מכאן, ליותר ויותר נשים להגיע לתפקידים בכירים במגזר הציבורי.

אורנה האוזמן בכור: יושבת מולי ורד סוויד, שאני מכירה אותה גם לא הרבה שנים, וגם היא זכתה לתפקידים, והנה היא הגיעה, כי עם נחישות והתמדה מגיעים.

אורנה האוזמן בכור: ורד היא היום יושבת ראש הרשות לקידום מעמד האישה במשרד ראש הממשלה, אני רואה את הפעילות שהיא עושה, עם כל העניין של הדירקטוריות עכשיו, היא מבלבלת לנו את המוח, ואני אומרת מבלבלת בכיוון החיובי.

אורנה האוזמן בכור: תנו לי עוד נשים, אני עושה מאגר, אני רוצה להכניס אתכן.

אורנה האוזמן בכור: אתה רואה שמי שבאמת רוצה, אני לא חושבת, יש חסמים, אני לא אומרת.

אורנה האוזמן בכור: והתפקיד שלנו, כממשלה, והתפקיד שלי במשרד, להסיר את החסמים בפריפריה.

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להגיד שאצלי ארבע נשים הן ראשי אגפים בכירים.

אורנה האוזמן בכור: תמיד אמרתי שלוש, בוועדה הקודמת אמרתי שלוש, אבל לאחרונה מיניתי עוד ראש אגף אצלי לדוברות והסברה, שהיא גם כן אישה.

אורנה האוזמן בכור: אז ארבע נשים מתוך שישה אגפים, זה משרד קטן, אבל זה מרשים.

אורנה האוזמן בכור: אני מאמינה בכוח הנשי, אני חושבת שאפשר לעשות.

אורנה האוזמן בכור: אני רוצה להתייחס למחקר של המשנה לנגיד בנק ישראל, שהתפרסם רק לפני כחודש, ואני כתבתי על זה גם מאמר.

אורנה האוזמן בכור: רואים פחות נשים במגזר הציבורי, שלא נותנים להן את ההזדמנות.

אורנה האוזמן בכור: תראו, בפריפריה במיוחד יש את הבעיה שצריכים להגיע הביתה עד שעה מסוימת, נוסעים בתחבורה ציבורית, כל זה נכון.

אורנה האוזמן בכור: אני תמיד אומרת, אלי, אחת מהראשי אגפים הבכירות, מגיעה מהגליל, ממושב מנות, כל יום, שעתיים וחצי כל כיוון.

אורנה האוזמן בכור: אני טוענת שזה לא תמיד מסתכם בשעות העבודה.

אורנה האוזמן בכור: כי היום כולנו יודעים, גם כשהולכים הביתה, אפשר לעבוד דרך האינטרנט, ודרך מיילים והטלפונים וה"אס אם אס", העבודה לא נגמרת.

אורנה האוזמן בכור: זה הכל תלוי בנחישות.

אורנה האוזמן בכור: ואנחנו כאן בשביל לשחרר חסמים, להפנות עוד יותר משרות לנשים.

אורנה האוזמן בכור: אבל זה לא דווקא נשים, בגלל שיש להן ילדים קטנים.

אורנה האוזמן בכור: אני לא מסתכלת על זה, אני בכלל לא שואלת, שבאה אלי מועמדת, אני לא שואלת אותה: יש לך ילדים?

אורנה האוזמן בכור: אין לך ילדים?

אורנה האוזמן בכור: ילדים קטנים?

אורנה האוזמן בכור: אני בודקת את היכולות שלה, אם יש לה את היכולות, היא יכולה לתת את המענה לתפקיד כזה או אחר, ואני בכוונה רוצה לדבר על תפקידים בכירים, כי פה בעצם הפערים הגדולים, זה לא רלוונטי מבחינתי אם היא הולכת בארבע הביתה או הולכת בשש.

אורנה האוזמן בכור: אני צריכה שלעבודה תהיה תפוקה ויהיה מענה.

אורנה האוזמן בכור: וזה תלוי רק בנו, אסור לנו להסתכל על עצמנו ממקום של מסכנות, ממקום של קיפוח.

אורנה האוזמן בכור: אני תמיד אומרת את זה גם בפריפריה, אין כאן מסכנות ואין כאן קיפוח, נדע להוביל את זה ממקום של העצמה.

אורנה האוזמן בכור: שוב אני חוזרת לטלי, אני מסתכלת עליה, אני אומרת, היא באה עם פרויקטים ממקום מאוד בינוני ומטה, אבל היא יודעת לדחוף את זה, היא מאמינה במה שהיא עושה, היא יודעת לדחוף את זה.

אורנה האוזמן בכור: לא פשוט.

אורנה האוזמן בכור: יש קואליציה שהיא לא פשוטה ברשות עיר, יש אופוזיציה שכל היום מטרטרת בעיתונים, ומה שאתה לא עושה אתה כל היום חוטף.

קריאה: יש אופוזיציה?

קריאה: לא יכול להיות.

טלי פלוסקוב: יש קואליציה שלוש עשרה מתוך חמש עשרה.

טלי פלוסקוב: זה גם, רק אישה יכולה לעשות, בלי לפגוע בכם.

אורנה האוזמן בכור: כן, כי אין אגו, רוצים להגיע תכלס ואז, אתה יודע, לחתוך.

ציפי חוטובלי: אורנה, אני רוצה בבקשה, הדברים שאת אומרת לגבי שילוב נשים בהנהגה הבכירה, כיושבת ראש הוועדה, זה דברים שאני עומדת מאחוריהם ואני מאוד משבחת אותך על הפעילות החשובה שלך.

ציפי חוטובלי: בכל זאת, הנושא המרכזי שלנו היום הוא קידום נשים בפריפריה.

ציפי חוטובלי: והנתונים שאנחנו רואים, גם אם הם לא נתונים שמעידים על פערים תהומיים, עדיין מצביעים על פערים במחוז צפון, מחוז דרום.

ציפי חוטובלי: רציתי לשמוע ממך דווקא, מהם הכיוונים, הרי המשרד שלך, זה עיקר העיסוק שלו.

ציפי חוטובלי: היום דיבר השר על הנושא של פתיחת בית ספר לרפואה בצפת כמינוף ליצירת חמשת אלפים עובדים ישירים.

ציפי חוטובלי: הייתי שמחה לשמוע ממך שני דברים.

ציפי חוטובלי: קודם כל, מהן הבעיות המרכזיות של מחוז דרום ומחוז צפון.

ציפי חוטובלי: דבר שני, מה באמת נעשה כדי לפתור את הבעיות.

אורנה האוזמן בכור: אז אני אחזור על העניין, שאנחנו, כמשרד מתכלל, שיש לנו את היכולת לראות את כל התמונה בכל התחומים.

אורנה האוזמן בכור: אני יוצאת רגע מהעניין של נשים ואני אגיד מה אנחנו עושים ואיך נשים משתלבות.

אורנה האוזמן בכור: אני עושה ותומכת בפרויקטים שהם פרויקטים לנשים.

אורנה האוזמן בכור: אבל אני לא מאמינה בזה רק, אני לא חושבת שזו הפלטפורמה שתביא לקפיצת המדרגה.

אורנה האוזמן בכור: מה שיביא לקפיצת המדרגה זה הפרויקטים הגדולים, אותם פרויקטים מחוללי שינוי שנשים יכולות להשתלב באותם פרויקטים, שזה יביא את השינוי האמיתי.

ציפי חוטובלי: למה את מתכוונת?

אורנה האוזמן בכור: אני אתן דוגמא, אני אחלק את זה לנגב וגליל.

אורנה האוזמן בכור: בגליל אנחנו מדברים על הקמת בית הספר לרפואה, שכבר השנה יפתח את שעריו, וזו באמת בשורה, כי רק בימים האחרונים נתבשרנו על כך, שמאה עשרים סטודנטים יכולים ללמוד כבר באוקטובר 2011.

אורנה האוזמן בכור: אותם סטודנטים לרפואה שירשמו, כבר יש הרשמה.

ציפי חוטובלי: מתי יפתח בית הספר?

אורנה האוזמן בכור: באוקטובר 2011, כבר השנה.

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להגיד שפתחנו את זה בשני מסלולים, גם לאלו שחוזרים מחוץ לארץ, שיש להם כרגע חמישים מקומות, נרשמו שלוש מאוד.

אורנה האוזמן בכור: בסוף השבוע, ביום חמישי, תפתח ההרשמה לתלמידים מהארץ, שלהם יהיו שבעים מקומות.

אורנה האוזמן בכור: כמובן שזו רק תחילת הדרך, לנשים ולגברים.

ציפי חוטובלי: ולכמה תלמידים?

אורנה האוזמן בכור: סך הכל יהיה, בשנה הראשונה, מאה ועשרים סטודנטים.

אורנה האוזמן בכור: כמובן שאנחנו רוצים, בשאיפה, להגדיל את זה למאה ארבעים.

אורנה האוזמן בכור: אבל, איך תמיד השר אומר, צריך להכניס את הרגל בדלת ולהתחיל להניע.

חמד עמאר: לכמה תצליחי להגיע בסופו של דבר?

אורנה האוזמן בכור: הצפי הוא להגיע בסוף לאלף סטודנטים ללימוד כל מקצועות הבריאות.

אורנה האוזמן בכור: זו בעצם תהיה פקולטה לרפואה שתיתן מענה רחב.

אורנה האוזמן בכור: אבל כשאנחנו אומרים פקולטה לרפואה, אנחנו לוקחים בחשבון כבר את שילובן של אותן נשים, ואני יכולה להגיד שגם בעניין של ההרשמה, כשבר אילן תפעיל את זה, אנחנו נותנים דגש לעניין של נשים, רוצים לראות נשים רופאות.

אורנה האוזמן בכור: ותמיד אומרים לנו: אבל הן לא יכולות, משמרות, אין כזה דבר, נשים רופאות עובדות במשמרות ולילות ושישי ושבת.

אורנה האוזמן בכור: אני נפגשתי רק לאחרונה עם מנהל בית החולים סורוקה, הוא אמר לי: הבת שלי רופאה, מיילדת, את לא רוצה לדעת, שישי-שבת, בשביל איזו משכורת היא עובדת.

אורנה האוזמן בכור: אין מה לעשות.

אורנה האוזמן בכור: רוצים להגיע לתפקידים בכירים?

אורנה האוזמן בכור: צריכים להשקיע.

אורנה האוזמן בכור: אני תמיד, יש לי מנטרה כזאת, שאמרו לי את זה ביום שנכנסתי לשירות הציבורי, מי שמשקיע מגיע ומי שמגיע משפיע.

אורנה האוזמן בכור: אין קיצורי דרך, צריך להשקיע ולהתמיד.

אורנה האוזמן בכור: ויותר נשים - רוצים לראות אותם בכל מיני פרויקטים.

אורנה האוזמן בכור: ואני חושבת שפרויקט של בית ספר לרפואה יהיה באמת פרויקט מחולל שינוי כי הוא ייצר סביבו חמש אלפים מקומות עבודה בשלב הראשוני, ובשלב המאוחר יותר יגיע לעשרת אלפים מקומות עבודה.

אורנה האוזמן בכור: מה זאת אומרת עשרת אלפים מקומות עבודה?

אורנה האוזמן בכור: אני רוצה לסבר לכם את האוזן, סביב כל התעשייה הזאת, סביב הפקולטה, בתי חולים, יקום אזור תעשייה ביו-רפואי, שזה בעצם ייתן מענה מאוד רחב.

ציפי חוטובלי: למתי זה מיועד?

אורנה האוזמן בכור: אנחנו מדברים עכשיו על 2011 שכבר חמשת האלפים מקומות העבודה יהיו, לפי דעתי, בחמש שנים הקרובות.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שאלו מספרים שהם לא בשמיים ושניתן לעשות את זה.

אורנה האוזמן בכור: יש פשוט תוכניות, זה לא משהו שאת יודעת, אני אומרת לא צריך להמציא את הגלגל, צריך לקחת תוכניות, לאמץ אותן, ולרוץ איתן קדימה.

אורנה האוזמן בכור: וזה מה שהמשרד עושה, בכל תחום אפשרי.

אורנה האוזמן בכור: אנחנו, דרך הרשות לפיתוח הנגב והרשות לפיתוח הגליל, תומכים בהמון מיזמים שקשורים לנשים.

אורנה האוזמן בכור: אם זה מיזם שנקרא "בעצמי" ו"נשים מובילות שינוי".

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להגיד לכם שלקראת 2011 קיבלתי, אני חושבת, הכי הרבה הצעות מאי פעם שקיבל המשרד בנושא נשים, העצמת נשים, קורסים למנהיגות נשים, נשים מובילות שינוי, נשים סוכנות מובילות שינוי.

אורנה האוזמן בכור: אני חשובת שכל הארגונים פנו אלי, נעמ"ת, ויצ"ו, שדולת הנשים, עמותת כן.

אורנה האוזמן בכור: אין, אני חושבת, גוף שלא פנה אלי, כי הוא זיהה שהמשרד הזה עושה המון תוכניות למען נשים.

אורנה האוזמן בכור: ואני אומרת לך כבר, שכבר תקצבנו את זה ב - 2011-2012, אתן התוכניות האלה, כן בתוכנית העבודה שלנו לקידום נשים.

ציפי חוטובלי: איפה עובדות התוכניות האלו?

אורנה האוזמן בכור: התוכניות האלו עובדות בנגב ובגליל.

ציפי חוטובלי: לא, אבל מה קבוצת היעד?

שלמה מולה: איפה בנגב ואיפה בגליל?

שלמה מולה: יישובים.

אורנה האוזמן בכור: בכל היישובים, זה דרך "קול קורא".

אורנה האוזמן בכור: כל רשות מקומית שרוצה לשלוח את השנים שלה, אם זה יועצות למעמד האישה, אם זה נשים מנהיגות, אם זה הדור הבא, בכל ורסיה אפשרית זה באמצעות "קול קורא" ברשות לפיתוח הנגב וברשות לפיתוח הגליל.

אורנה האוזמן בכור: אין שום בעיה, אנחנו נותנים מימון, הרשות נותנת מימון, וכמובן, חלק קטן נותנת גם המועמדת.

אורנה האוזמן בכור: בנוסף, אנחנו מקיימים, במשרד לפיתוח הנגב והגליל, שולחנות עגולים, אני חושבת שאת אפילו השתתפת אצלנו באחד מהשולחנות.

אורנה האוזמן בכור: ואנחנו כל שבוע מקיימים שולחן עגול בנושא אחר.

אורנה האוזמן בכור: נושא נשים הוא נושא מאוד מפותח.

אורנה האוזמן בכור: יושבת כאן תמר שחורי, שהיא מובילה את נושא "נשים מובילות שינוי", אני מאמינה שאחר כך היא תדבר ותספר קצת על הפעילות של שולחן כזה, ומה קורה בפעילות חוץ מהדיבורים והישיבות, לאן זה מוביל, לאן זה מתפתח ולאן זה נרקם, כי יש נושאים שמגיעים עד כדי חקיקה.

אורנה האוזמן בכור: אני אשמח לשמוע את הגברות הנכבדות ויושבות כאן, זה כבר פעם שנייה שאני כאן נמצאת בחודשיים האחרונים, הייתי גם ב"שדולת נשים" בפריפריה לפני כחודשיים, גם דיברתי על זה.

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להגיד לך שאחרי זה הייתה לי הצפה, התקשרו אליי ואמרו לי: אנחנו לא ידענו, אנחנו לא היינו מודעות מה המשרד עושה.

אורנה האוזמן בכור: עם כל מי שפנתה אליי נפגשתי.

אורנה האוזמן בכור: ואת יודעת את הסדר יום, אבל אני תמיד שמחה להרחיב את המעגלים לעוד ועוד נשים, עוד ועוד ארגונים, עוד ועוד עסקים, שרוצים להיכנס ולתת את המענה הרחב.

אורנה האוזמן בכור: ושוב, אני מברכת על הדיון.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, ומשהו לגבי הנגב.

אורנה האוזמן בכור: הנגב, לא אמרתי, אני לא מקפחת אף פעם את הנגב.

אורנה האוזמן בכור: הנגב, הפרויקט הגדול של המשרד זה כל הנושא של מעבר צה"ל דרומה.

אורנה האוזמן בכור: מעבר צה"ל דרומה, אני לא מדברת- - -

ציפי חוטובלי: מכונה עיר הבה"דים.

אורנה האוזמן בכור: לא, אני ממש לא מדברת על עיר הבה"דים, ממש לא.

אורנה האוזמן בכור: עיר הבה"דים זה פרויקט באמת גדול, שיקרה בסוף 2013, שזה אותם שלוש עשרה אלף חיילים סדירים שלהם מתווספות 500-600 משפחות קבע.

אורנה האוזמן בכור: אני מדברת על מעבר משפחות הקבע, אותן משפחות של אגף מודיעין ותקשוב, ששת אלפים משפחות שאמורות לעבור ב-2017.

ציפי חוטובלי: 2017?

אורנה האוזמן בכור: כן, אבל אלו תוכניות שעובדים עליהן עכשיו, בזה הרגע מנסים להגיע להכרעה בוועדת חוץ וביטחון בעניין של התקציב כי האוצר משיל את זה על משרד הביטחון ומשרד הביטחון משיל על האוצר.

אורנה האוזמן בכור: בגלל זה, זה לא מתקדם, אז הם ממש בזה הרגע מתקוטטים על מנת להגיע להחלטה.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שזה, בעצם, ייתן מענה רחב לנגב, למקומות כמו ערד, דימונה, באר שבע, זה יחזק מאוד.

אורנה האוזמן בכור: ששת אלפים משפחות חדשות שאמורות להיקלט, אלו משפחות מאוד חזקות שמגיעות ממרכז הארץ, מישובים מאוד חזקים, שרוצות לעבור לנגב, אבל מחפשות את החבילה, את המענה הרחב.

אורנה האוזמן בכור: ולנשים כאן, יש חשיבות מאוד גדולה.

אורנה האוזמן בכור: אני תמיד אומרת שאם משרת הקבע הוא גבר, אני בכוונה מסייגת את זה, לנשים יש פה השפעה מאוד גדולה.

אורנה האוזמן בכור: הנשים הן אלו שיחליטו אם המעבר יהיה מוצלח או לא יהיה מוצלח.

אורנה האוזמן בכור: דיברתי על זה גם איתך, טלי, שאמרתי שאנחנו צריכים לעשות תוכנית מיוחדת לאותן נשים.

אורנה האוזמן בכור: עכשיו, שאני אומרת, מה זה המעבר, אם הוא יהיה מוצלח או לא מוצלח, אני רוצה להסביר לכם בעצם למה אנחנו מתכוונים.

אורנה האוזמן בכור: אותה משפחה שגרה, בלי לפגוע בשום יישוב, ברמת השרון, בהרצליה, בכפר שמריהו ובהוד השרון, משפחות חזקות שאומרים להם לעבור לנגב.

אורנה האוזמן בכור: זה נראה להן משהו הזוי.

אורנה האוזמן בכור: אבל בשביל להראות להן שזה לא משהו הזוי, שזה משהו אמיתי, שזה משהו שיכול לקרות, המשרד לפיתוח הנגב והגליל עובד על חבילה רחבה באיגום עם כלל משרדי הממשלה.

אורנה האוזמן בכור: מה זאת אומרת חבילה רחבה?

אורנה האוזמן בכור: חבילה רחבה לאותה משפחה, היא רוצה לדעת מה קורה בתחום החינוך, כי הילדים שלה גרים במקומות האלה, והחינוך שם מאוד טוב.

אורנה האוזמן בכור: היא רוצה לדעת מה קורה מבחינת מגורים, "איזה שטח אני אקבל?", כבר לא מסתפקים רק בשטח.

אורנה האוזמן בכור: אז אנחנו מובילים את כל העניין של סבסוד קרקעות, לתת להם סיוע בשכר דירה לשנתיים, שיבואו ויקלטו ויראו מה קורה שם, ואחרי זה, זה ישאיר אותם.

אורנה האוזמן בכור: כל העניין של תרבות הפנאי, שזה מאוד חזק ומאוד רלוונטי לאותן משפחות.

אורנה האוזמן בכור: הם גרים במקומות שהזכרתי, שיש להם חמישים בתי קולנוע באזור, מאה מסעדות, עשרים מכוני כושר, זה לא אומר שכל יום הם הולכים ולסרט, והם הולכים למסעדה ולמכון כושר.

אורנה האוזמן בכור: אבל זה שיש להם את האפשרות בראש, הם רוצים למצוא את זה גם באותם מקומות בנגב.

אורנה האוזמן בכור: אז כל נושא תרבות הפנאי, אני חייבת להגיד, שאחרי חינוך ותעסוקה, הוא השלישי בסדר העדיפויות.

אורנה האוזמן בכור: זה אחד הדברים המאוד חשובים.

אורנה האוזמן בכור: כל נושא הבריאות, הייתי עכשיו בוועדת הבריאות, בגלל זה איחרתי, שמדברים על שדרוג הבריאות בפריפריה, על כל הפערים שקיימים.

אורנה האוזמן בכור: כמובן בנגב יש בית חולים אחד, בית החולים סורוקה שמשרת אוכלוסייה של מיליון איש.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שגם פה יצטרכו לעשות חשיבה ולראות.

אורנה האוזמן בכור: אותה משפחה שרוצה להזמין תור לרופא מקצועי, לוקח חודש וחצי לחכות לתור לרופא מקצועי.

ציפי חוטובלי: זה ידוע.

אורנה האוזמן בכור: ידוע.

אורנה האוזמן בכור: אז אתה אומר: אני צריך לתת את המענה.

אורנה האוזמן בכור: ואותה אישה, שהיא מעצם העוגן במשפחה, שהיא עוברת לאותו מקום, ויש לה את המענה הרחב, ויש לה את האפשרות לקבל בכל התחומים, אני חושבת שהיא הקטליזטור להישארות אותן משפחות, ולהשפעה שהמעבר הזה יצליח.

חנין זועבי: נתקלתי בבעיה בדרום, בנגב, של סבסוד שכר דירה למורים שבנגב, שמתקשים, מורים מהצפון.

אורנה האוזמן בכור: אני רוצה להגיד שבעניין של תמריצים למורים, דווקא בדרום, באילת, יש תמרוץ למורים שמגיעים.

חנין זועבי: זה חמש מאוד שקל בחודש, נכון?

חנין זועבי: שהם ביקשו אלפיים.

אורנה האוזמן בכור: אני לא רוצה להגיד לך את המספר, אני תכף אוכל לבדוק את זה ולהגיד לך בדיוק את הנתון, אני לא רוצה להגיד לך את זה ב"שלוף".

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להגיד לך שאחד המקומות היחידים בנגב שזה קיים זה באילת.

חנין זועבי: גם בנגב, לא רק באילת, ברהט ובכפרים הבדואים, שמורים מהצפון מגיעים, ומסבסדים בחמש מאוד שקל, והם ביקשו לסבסד באלפיים שקל.

אורנה האוזמן בכור: אני לא יודעת לגבי הסכומים המדויקים, אני יכולה להגיד לך שאנחנו, בתוכניות העבודה שלנו, מובילים עכשיו גם את העניין של תמרוץ למורים, לעובדים סוציאליים, לפסיכולוגים שחסרים במקומות האלה, לעובדי רווחה.

חנין זועבי: אפשר- - -

אורנה האוזמן בכור: בוודאי, בשמחה, כל נושא שאפשר להעלות אותו ולהציף אותו, אנחנו נשמח לקדם.

אורנה האוזמן בכור: יש פרויקטים שדורשים את המקצועות האלה, ואנחנו על סמך זה נוכל לקדם את זה.

חנין זועבי: ועוד שאלה, את דיברת על חסמים, מה לגבי ייצור מקומות העבודה?

חנין זועבי: אתם גם בנושא של ייצור, או רק לגבי מקומות העבודה הקיימים אתם מתייחסים?

אורנה האוזמן בכור: אני רוצה להגיד על הסיפור של מעבר צה"ל דרומה לנגב, ירידת צה"ל דרומה, מעבר צה"ל דרומה, עליית צה"ל לנגב, אני לא יודעת איך כבר לקרוא לזה.

טלי פלוסקוב: זה ממש לא יאה לך.

אורנה האוזמן בכור: עלייה, צה"ל קורא לזה ירידה.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שהפרויקט הזה ייתן מענה רחב בכל המקצועות, כי אנחנו עומדים על כך שבכל המכרזים שמשרד הביטחון מוציא, יהיה מענה לתושבי הפריפריה, דהיינו, לתושבי הנגב.

אורנה האוזמן בכור: עובדים יבואו מהנגב ולא יבואו מתל אביב.

שלמה מולה: שונה חוק המכרזים?

שלמה מולה: לא.

אורנה האוזמן בכור: עכשיו מכניסים את התיקונים.

שלמה מולה: אנחנו נאבקנו על זה.

אורנה האוזמן בכור: שלושים אחוז שיהיו עובדים מהנגב, גם דרך חברות קבלן, וגם מנהלים - עשרה אחוז יהיו מהנגב ולא יבואו רק מתל אביב או מהמרכז.

אורנה האוזמן בכור: על זה אנחנו נאבקים, כי זה בעצם ייתן אתה מענה הרחב לתעסוקה.

שרון צ'רקסקי: אבל במה הנשים יעסקו?

קריאה: הן הולכות אחרי הבן זוג.

אורנה האוזמן בכור: אני אענה.

חנין זועבי: רק שלא ענית על השאלה, ביצירת מקומות עבודה חדשים, יש לכם פריטים של יצירת מקומות חדשים?

אורנה האוזמן בכור: לגמרי, אנחנו מפתחים- - -

קריאה: אזור תעשייה ביו-רפואי שיקום ליד בית החולים?

אורנה האוזמן בכור: אז אני רוצה רגע להגיד, גם אזור תעשייה ביו רפואי וגם בכלל, אני אכנס קצת יותר לתוכניות שאני אגיד.

אורנה האוזמן בכור: תראו, אנחנו עשינו, למשל, עם משרד התמ"ת, נותנים את כל העניין של שדרוג אזור התעשייה.

אורנה האוזמן בכור: כשאתה אומר שדרוג אזור התעשייה, שלא שדרגו אותה משנות החמישים בערך, ונראים על הפנים, זה בעצם מאפשר לך להביא מפעלים חדשים לאותם מקומות.

אורנה האוזמן בכור: מפעלים חדשים יוכלו להיכנס, עסקים קטנים יוכלו להיכנס, וזה בעצם מה שמתחיל לייצר את מעגל העבודה, להניע קדימה.

אורנה האוזמן בכור: אני לא נכנסת למגזרים כאלו או אחרים, אני יכולה להגיד שאפילו נקודתית, שפונות אלינו נשים של משפחות הקבע, גם בסיפור של נבטים, שכבר זה הצליח וכבר זה עבר, פונים אלינו מכל מיני מקצועות חופשיים ואנחנו משתדלים לעשות את החיבור.

אורנה האוזמן בכור: דבר נוסף שלא אמרתי, שהוא דבר מאוד חשוב, אנחנו מקימים מרכז מידע, מרכז הסברה, שייתן מענה כולל.

אורנה האוזמן בכור: אנחנו עושים את זה בשיתוף עם משרד הביטחון.

אורנה האוזמן בכור: הקצנו לזה שמונה עשרה מיליון שקל, שזה סכום מאוד גדול, שייתן מענה כולל למשפחה שרוצה לעבור.

אורנה האוזמן בכור: זאת אומרת שמשפחה היום, שגרה במרכז, מתקשרת לאותו מרכז הסברה.

אורנה האוזמן בכור: תקשיבי, זה מאוד חשוב.

חנין זועבי: אני מקשיבה.

אורנה האוזמן בכור: בעלי משרת קבע, אני עובדת היי-טק, אני עוזבת את המרכז, יש מפעל היי-טק?

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להשתלב באמדוקס?

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להשתלב באינטל?

אורנה האוזמן בכור: איפה אני יכולה להשתלב?

אורנה האוזמן בכור: מה החינוך לילדים שלי?

אורנה האוזמן בכור: הבן שלי הוא, למשל, בבית ספר לטבע.

אורנה האוזמן בכור: יש בית ספר לטבע?

אורנה האוזמן בכור: יש בית ספר למדעים?

אורנה האוזמן בכור: יש בית ספר לאומניות?

אורנה האוזמן בכור: זה בתחום החינוך.

אורנה האוזמן בכור: מה קורה בתחום הרווחה?

אורנה האוזמן בכור: מה קורה בתחום תרבות הפנאי?

אורנה האוזמן בכור: מה קורה בתחום הדיור?

אורנה האוזמן בכור: איזה מגרשים?

אורנה האוזמן בכור: על כל זה יענה מרכז ההסברה, שייתן מענה כולל בכל התחומים.

ציפי חוטובלי: אבל בסוף הדבר המרכזי הוא תעסוקה.

ציפי חוטובלי: ואני יכולה להגיד לך שכשאני מבקרת בצפון ובדרום, בדרך כלל זו הטענה המרכזית.

ציפי חוטובלי: אין לנו מקומות תעסוקה.

שלמה מולה: אני רוצה לשאול אותך קצת.

שלמה מולה: ברור לגמרי שזה בעיקר בנגב ובגליל, אוכלוסיות שצריכות הרבה יותר דחיפה זו האוכלוסייה הערבית והעולים, בעיקר.

שלמה מולה: אני לא אומר שזה גם העולים הוותיקים, זאת אומרת האזרחים הוותיקים, אלו האוכלוסיות בעיקר שדורשות מאמץ מסוים.

שלמה מולה: גם אנחנו יודעים שהמדינה מתהדרת עכשיו בזה שאנחנו חברים ב"או אי סי די" וכן הלאה.

שלמה מולה: יש שם דו"ח מפורט, מאוד ברור, שאם אנחנו לא נקדם את הנשים והחרדים, לא נביא אותם למעגל העבודה, זאת אומרת, יכול להיות שבאיזשהו שלב יגידו לנו "ביי" מה-"או אי סי די", ולא נוכל להתהדר בזה.

שלמה מולה: אבל בלי קשר ל-"או אי סי די" היום, השאלה היא מה המשרד שלכם מייצר?

שלמה מולה: יכול להביא לי את התוכנית שלכם עד 2017, זה בסדר גמור.

אורנה האוזמן בכור: לא, אני אענה לך על העולים, יש לי המון, וגם על אוכלוסיית המיעוטים יש לי הרבה מה להגיד.

שלמה מולה: השאלה היא, האם את יכולה לבוא ולהגיד לנו שיש לכם גם מדדים, לא רק להגיד שיש תוכניות, מדדי הצלחה.

אורנה האוזמן בכור: יש.

שלמה מולה: לכן, אם יש לך תשובות, אני אשמח לקבל.

אורנה האוזמן בכור: אז בבקשה.

אורנה האוזמן בכור: נגעת, דבר ראשון, בעניין של העולים, אני אצא רגע מהעניין של הנשים, כי עולים זה...

שלמה מולה: עולות, לצורך העניין.

אורנה האוזמן בכור: אני רוצה לדבר על זה יותר בגדול, לא מגדרי.

אורנה האוזמן בכור: המשרד שלנו מקדם בשנה האחרונה ארבעה פרויקטים בתחומי העולים.

אורנה האוזמן בכור: אנחנו מקדמים מיזם עם "נפש בנפש", כשנתנו לזה שני מיליון שקל השנה.

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להגיד לך שמאתיים משפחות הגיעו לגליל בשנה האחרונה, משום מה לעולים מארצות הברית יש איזושהי יותר העדפה לגליל.

אורנה האוזמן בכור: אנחנו מקדמים מיזם, יחד עם משרד הקליטה, "בית ראשון במולדת", שאנחנו נוסעים לשם ומאתרים את אותן משפחות ונותנים להם את האפשריות נגב, גליל.

אורנה האוזמן בכור: לאיזה רשויות הם רוצים לבוא ולדגום, נותנים להם חומרים, נותנים להם את כל האפשרויות, גם מבחינת תעסוקה, גם מבחינת חינוך לילדים, מגורים, כל דבר נוסף.

אורנה האוזמן בכור: אני יכולה להגיד לך ש"בית ראשון במולדת" הצליח מאוד ובסוף נובמבר 2010 פנתה אלינו שרת הקליטה, שרצתה להרחיב את התוכנית, שניתן עוד מיליון שקל, כי התוכנית הצליחה.

אורנה האוזמן בכור: אז זה אחד הפרויקטים הכי מוצלחים שלנו.

אורנה האוזמן בכור: אני מאמינה בכל העניין של השבת מוחות מחוץ לארץ, של מדענים עולים, זה מתחבר גם לנושא של בית הספר לרפואה, שגם זה בראש סדרי העדיפויות שלנו.

אורנה האוזמן בכור: בכלל אני חושבת שעולים, אני לא רוצה לדבר על פוליטיקה, אבל השר שלי מדבר בכלל על עלייה של עולי הפלשמורה, להעלות אותם לארץ.

אורנה האוזמן בכור: אז כל העניין שלו עולים הוא אחד הנושאים המרכזיים שאנחנו מטפלים בהם.

אורנה האוזמן בכור: בנושא של מגזר בדואי, נשים בדואיות, אנחנו הקמנו, יחד עם משרד התמ"ת, כבר לפני שלוש שנים והשנה זה הסתיים, ובקשו מאתנו להמשיך את זה, מרכזי השמה, מרכזי הכשרות לנשים במגדר הבדואי.

שלמה מולה: בגליל או בדרום?

אורנה האוזמן בכור: זה בנגב.

אלה אייל בר-דוד: בחורה ובשגב שלום.

אורנה האוזמן בכור: בחורה ובשגב שלום, מי אמר את זה?

אלה אייל בר-דוד: אלה ממשרד התמ"ת.

אורנה האוזמן בכור: יפה, הנה אני אומרת, לא ידעתי אפילו שאת כאן, לא שמתי לב.

אורנה האוזמן בכור: בקשו מאתנו עכשיו, בסוף החודש זה עומד להסתיים וצריך תקציב ביניים, ישבנו עם שר התמ"ת היוצא יומיים לפני שהוא סיים את תפקידו, בקשו מאתנו להאריך, וגם כאן המשרד נכנס.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שבכלל כל העניין של פיתוח נשים מובילות במגזר הבדואי, אני חושבת שנשים מובילות במגזר הבדואי הן עוגן כי, אני גם מקדמת עכשיו פרויקט בוואדי עתיר ב-חורה, שמעת על זה?

אורנה האוזמן בכור: המשרד גם מקדם.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שנשים בדואיות שתצאנה לעבודה הן עוגן לכל המשפחה.

אורנה האוזמן בכור: הן עוגן להשכלה הגבוהה, ואני חושבת שבבן גוריון רואים יותר נשים בדואיות.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שבספרים יש, אם אני לא טועה, 600 נשים בדואיות שלומדות בבן גוריון, אני חושבת שזה נתון מדהים, אני חושבת שאם אנחנו נעודד ונדחוף יותר נשים בדואיות להשכלה, זה בעצם הפלטפורמה ליציאה לעבודה.

אורנה האוזמן בכור: נמצאת איתנו גם מקרן אברהם, אני רואה אותה מולי, שלום, גם עם קרן אברהם אנחנו מקדמים עכשיו תוכנית.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שבכל מגזר אפשרי שאפשר לקדם נשים, אנחנו שם.

ציפי חוטובלי: טוב, קודם כל, אני מאוד מודה לך הסקירה, זה נשמע מאוד נמרץ ומלא יוזמות.

ציפי חוטובלי: אני מקווה באמת שבפועל, גם בשנים הקרובות אנחנו נוכל לראות פתיחה של מקומות תעסוקה, כי זה באמת הדבר החשוב מכל.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לפתוח את הדיון, אז יש כמה שנרשמו כבר לזכות דיבור, אז אני אשמח לקבל אם יש עוד מבינכן שרוצות להירשם.

ציפי חוטובלי: טלי פלוסקוב, ראש עיריית ערד, אמרתי נכון את שם המשפחה?

טלי פלוסקוב: פלוסקוב, אני כבר רגילה זה בסדר.

ציפי חוטובלי: איך אומרים?

טלי פלוסקוב: פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: דבר ראשון, אני באמת רוצה לברך את המשרד לפיתוח הנגב והגליל ואת אורנה בפרט, על היוזמה שהם לקחו, וכל היום כל הכנסת מדברת, וזו כבר הוועדה השלישית שאני יושבת בה, ואנחנו מדברים על כל הבעיות.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה?

טלי פלוסקוב: לא בעיות, אני קוראת לזה אתגרים שקיימים בנגב ובגליל.

טלי פלוסקוב: אחרי ששמעתי את אורנה, אני קיבלתי מנת אדרנלין, אני חייבת להגיד לכם, אני באמת מאמינה ביכולת של המשרד הזה לעשות המון דברים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להוסיף כמה דברים כדוגמאות למה שאורנה אמרה, לצורך העניין בערד.

טלי פלוסקוב: משפחה שעוברת לערד יכולה לקבל מגרש של חצי דונם במחיר של שישים אלף שקל, אין דבר כזה במדינה שלנו, וזה יוזמה של משרד הנגב והגליל.

שלמה מולה: הצלחתם לשכנע את מנהל מקרקעי ישראל?

שלמה מולה: מנהל מקרקעי ישראל לא שם לכם רגל?

אורנה האוזמן בכור: בזה כן, בדברים אחרים לא.

טלי פלוסקוב: ולחילופין, משפחה ששוקלת האם כדאי לה לעבור לערד, היא יכולה גם להשכיר בית ולקבל סבסוד של אלף מאתיים שקל בחודש גם לשכירות.

אורנה האוזמן בכור: תגידי מתוך כמה זה, כמה נשאר לה לשלם.

טלי פלוסקוב: נשאר לה לשלם אולי 500-600 שקל, כי המחירים בערד הם עדיין נמוכים.

טלי פלוסקוב: דרך אגב, אני מנצלת את ההזדמנות, ולא סתם אני אומרת עדיין, כי באמת כרגע ישבנו בוועדת הכלכלה ודיברנו על בעיות דיור ובאמת איך משפחה חדשה מקימה את עצמה, אז אני מנצלת את ההזדמנות בכך שיש פה נשים מכל המדינה, היום בערד אפשר לרכוש עדיין מגרש בעלות של 170-200 אלף שקל לחצי דונם, שאני קוראת לזה הזדמנות נדל"נית שלא חוזרת על עצמה, אז לידיעתכן.

טלי פלוסקוב: אני רוצה דקה לגעת במה שנאמר פה לגבי נשים, ובכל מקרה אנחנו יושבים כאן בוועדה למעמד האישה, ופה אני מאוד מחזקת את דבריה של אורנה.

טלי פלוסקוב: בנות, ופה אני פונה לבנות, המון דברים תלויים בנו.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו נחכה עד שיביאו לנו על מגש דברים זה בחיים לא ייקרה.

טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים ליזום, אנחנו חייבים לרצות להתקדם, אנחנו חייבים לשבת במקומות של מקבלי החלטות.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו לא נהיה שם אז אחרים לא יקבלו את ההחלטות שאנחנו חושבות שזה נכון.

טלי פלוסקוב: אני אומרת לכולם וקוראת, ובכל הזדמנות שניתנת לי אני תמיד אומרת: תקומו ותעשו, אל תחכו שמישהו יעשה במקומנו, זה לא יקרה אם אנחנו נמתין.

טלי פלוסקוב: הוועדה הזו זה המקום, לפי דעתי, הכי ראוי להגיד את זה.

טלי פלוסקוב: אני פונה כאן גם ליושבת הראש של הוועדה הזו, תעבירו את הדברים שאנחנו אומרים כאן בכל ועדה, המון דברים תלויים בנו.

טלי פלוסקוב: כמובן אנחנו חייבים תמיכה ועזרה וליווי.

טלי פלוסקוב: דרך אגב, אני אתן לכם דוגמא, יש לנו יזם חדש, אני עוד לא עדכנתי את אורנה, שרוצה להקים אצלנו בערד מוקד מענה טלפוני, זה נקרא "קול סנטר", שהוא מעסיק סדר גודל של מאתיים ארבעים נשים, כאשר חצי מהן נשים חרדיות וחצי חילוניות.

ציפי חוטובלי: מה זה עושה ה"קול סנטר"?

טלי פלוסקוב: הם נותנים מענה טלפוני לדוגמא לחברות סלולאריות, לחברות כרטיסי אשראי.

קריאה: כשאת מתקשרת לכוכבית אלפיים שבע מאות, לקופת חולים לקבוע תור ואתה גרה בתל אביב, זה מגיע לערד.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד איפה המדינה כאן כן עוזרת.

טלי פלוסקוב: על כל איזה שמעסיק כזה מעסיק הוא מקבל תמיכה של אלף מאה שקל בחודש, בשכר שלה.

טלי פלוסקוב: ופה זה המדינה שלנו, אז אי אפשר לסגור את העיניים ולהגיד שלא עושים שום דבר.

טלי פלוסקוב: וזה רק לנשים.

טלי פלוסקוב: אנחנו, כאזור פיתוח אלף מקבלים גם לנשים חילוניות את זה, שזה לא רק לנשים חרדיות.

טלי פלוסקוב: יש דברים שקורים במדינה שלנו, ותמיד אני אומרת בואו נפתח את העיניים ולא רק נעביר ביקורת מה לא נעשה, ובואו נלמד לראות את הדברים שכן נעשים, ונעשים המון דברים, ואנחנו מאוד מעריכים אותם.

טלי פלוסקוב: שוב, ההערכה שלי פה גם למשרד הנגב והגליל, כי אני יודעת שהמון דברים אתם דוחפים ואנחנו נהנים אחר כך מזה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לסכם כי יש פה הרבה עוד אנשים שצריכים לדבר, ואני רוצה להספיק לעוד ועדה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה באמת לברך שוב, גם את יושבת ראש הוועדה, ואת המסר שאני מעבירה, כי עד שהגעתי, באמת, תוך עשרים שנה מעולה חדשה שהגיעה לארץ הזאת והיום בתפקיד מפתח מאוד גבוה.

טלי פלוסקוב: המון דברים תלויים בנו, רק צריך לעשות, להציב מטרה ולהתקדם.

ציפי חוטובלי: אנחנו ממש גאים בך ומאחלים לך הרבה הצלחה.

טלי פלוסקוב: תודה.

ציפי חוטובלי: יש כאן רק את נציג האוצר שצריך תכף לעזוב.

טלי פלוסקוב: גם צריך לרוץ.

רן רידניק: עוד ועדה.

רן רידניק: טוב, אני אדבר ממש בקצרה, בהמשך להערתה של יושבת הראש לגבי החשיבות של תעסוקה, זה הצעד הראשון, טוב שגם אנחנו רואים את החשיבות בכך.

רן רידניק: בכלל בממשלת ישראל, בתוך תקציב המדינה שאושר ב-2011-2012, שמה דגש על עידוד תעסוקה, בעיקר על עידוד תעסוקת קבוצות ברות השתתפות.

רן רידניק: עוד צעדי מאקרו חדשים שבוצעו זה אחד: פריסת מס הכנס שלילי ברחבי הארץ ובעלות תקציבית של כמה מאות מיליונים בשנה, שמשפיע בדיוק על אותם עובדים עם שכר נמוך, זה מתחבר יפה מאוד לפריפריה.

אורנה האוזמן בכור: תגיד אולי רק בכמה מילים מה זה לאנשים שיבינו, שאלו נשים שלא מגיעות לסף המס.

אורנה האוזמן בכור: אתה מסתכל על זה בראיה אוצרית, אבל הנשים לא כל כך מבינות.

רן רידניק: אני חושב שהשר שלך הוא- - -

אורנה האוזמן בכור: נכון, אבל שאנשים יבינו מה זה.

ציפי חוטובלי: רן, באיזה סכום מדובר?

רן רידניק: מס הכנסה שלילי מגיע למענקים שבין שלוש מאות לארבע מאות שקלים בחודש לאדם עובד שמרוויח שכר שנמצא בין שלושת אלפים ארבע מאות לארבעת אלפים שלוש מאות שקלים, תוספת של כעשרה אחוזים למשכורת מהשכר, תוספת מהותית.

רן רידניק: והיא באה, כמובן, בנוסף לשכר, בלי קשר, תוספת שכר מהותית.

שלמה מולה: אולי כדאי להוריד את- - -

מאירה בסוק: אני חייבת להתפרץ, שנשים שיוצאות לחופשת לידה, הזמן הזה לא נחשב להן, והרבה נשים שהיו זקוקות לזה לא יקבלו את זה.

רן רידניק: אני אסיים את דברי, לאחר מכן אולי...

שלמה מולה: אולי תורידו את מחירי הדלק, כי הנסיעות לפריפריה זה רחוק מדי.

רן רידניק: צעד ראשון.

רן רידניק: צעד שני זה הגדלה מהותית של תקציב מעונות היום, שגדל למעל כמיליארד שקלים בשנת 2011, גידול מהותי של מעל 300 מיליון שקלים.

רן רידניק: זה גם, שוב, במטרה לסייע לנשים עובדות לצאת לשוק העבודה ולהתפרנס, כהלכה לרווחתן שלהן.

רן רידניק: חוץ מזה יש שלל תוכניות לעידוד תעסוקה, תוכניות מיקרו, שכבר דברו עליהם משרד התמ"ת ופיתוח הנגב והגליל.

רן רידניק: גם במסגרת תוכניות החומש למגזר הערבי, שבע מאות מיליון שקלים, גם תוכניות אחרות, תוכניות שחשוב להכיר אותם.

ציפי חוטובלי: בבקשה חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: אורנה, קודם כל אני מודה לך על הסקירה, וללא ספק הרגישות החברתית של השר שלה היא ידועה, מוכרת, מורגשת, ובאמת על הרצון להביא שינויים.

שלמה מולה: יחד עם זה אני באמת הייתי רוצה לבקש ממך לייצר תוכניות יותר מסיביות בעניין של אוכלוסיות ממוקדות.

שלמה מולה: אני מבין את הרצון לא להתעסק בעניינים של המגדריות, אבל בכל זאת, אם אנחנו רוצים לקדם אוכלוסיות.

אורנה האוזמן בכור: אנחנו מתעסקים, לא רציתי פה להיכנס.

שלמה מולה: אם זה לא פה אז זה בסדר גמור.

שלמה מולה: אני חושב שאלו אוכלוסיות שהן אוכלוסיות מאוד משמעותיות בנגב ובגליל, שגם הנתונים הסטטיסטיים מראים שבעיית התעסוקה בפריפריה היא מאוד בעייתית.

שלמה מולה: על כמה וכמה שמדובר באוכלוסיות מוחלשות, או אוכלוסיות שלא ניתנה להן הזדמנות, אם זה עולים, אם זה ערבים או הדור השני והשלישי של עולים.

שלמה מולה: ולכן אני חושב שצריך להתמקד דווקא באוכלוסיות האלה, לייצר איזשהן תוכניות שמביאים אותם.

שלמה מולה: ללא ספק המפתח הוא השכלה גבוהה, והבעיה היא שזה לא מספיק השכלה גבוהה, צריך לייצר מקומות תעסוקה באותם אזורים.

ציפי חוטובלי: אני יכולה להגיד לך שיש הרבה מאוד נשים משכילות שלא מצליחות.

שלמה מולה: נכון, לכן אני חושב שלייצר מקומות תעסוקה באותם האזורים האלו זה מאוד חשוב.

שלמה מולה: אני בהחלט חרד לתחושה שלך, דווקא, בעניין של המעבר של נשים לאנשי קבע ב-2017.

שלמה מולה: אני חושב שאם כבר יש תוכניות לטווח רחוק כדאי אולי לבנות את זה שיהיו מקומות תעסוקה שמאפשרים להן שהן תוכלנה להשתלב בצורה נאותה ונכונה על פי השכלה או היכולות התעסוקתיות שלהן.

שלמה מולה: אני לא רואה אישה, אני אומר את זה בכוונה, לא רואה אישה שעובדת במשרה מלאה באזור תל אביב או באזור נתניה במשרה מלאה, היא תצטרך לוותר על מקום עבודתה בהיי-טק או משהו כזה כדי לעבור לנגב.

שלמה מולה: אני לא רואה שזה קורה.

שלמה מולה: אבל כדי לבנות את זה בצורה מודולרית, בצורה שהיא מאפשרת, בצורה שהיא מבטיחה תעסוקה, ויותר מזה אני אגיד שלאותן נשים צריך שיהיה להן כדאי לעבור, אם לא כדאי להן לעבור, הציונות חשובה, אני בעד, אבל לא בטוח שאם זה לא כדאי להן שהן תעבורנה.

אורנה האוזמן בכור: על זה התוכניות האלו בדיוק, זה מה שהמשרד עובד ומפתח, על הכדאיות הזאת למשוך את אותן אוכלוסיות ממרכז הארץ.

אורנה האוזמן בכור: אני חייבת להגיד לך, בעניין של התעסוקה, שגם ממפעל אמדוקס בבאר שבע וגם מפעל אינטל וגם מפעל "אי סי איי" שעכשיו עבר לבאר שבע, שאנחנו נתנו תמריצים חברתיים אני אקרא לזה, כי בסוף הוא מקבל ממשרד התמ"ת, תמריצים סביבתיים, חברתיים.

אורנה האוזמן בכור: עוד קצת פעילות חברתית ועוד קצת תרבות פנאי בשביל לתת לאותן משפחות שעברו מפתח תקווה שיהיה להן קצת יותר טוב, למשפחות, למצוא את עצמן בבאר שבע.

אורנה האוזמן בכור: על זה אמון המשרד, אנחנו יחד עם משרד התמ"ת, בשיתוף עם משרד התמ"ת, יושבת כאן גם נציגה של המטה למען הפריפריה.

אורנה האוזמן בכור: את נציגה מפלדמן, נכון?

אורנה האוזמן בכור: אני זוכרת אותך מהישיבה הקודמת.

אורנה האוזמן בכור: שבאמת אנחנו עובדים ביחד על מענה רחב לאותן משפחות, כי זה ברור לנו לגמרי שמי שעוזבת עבודה ממרכז הארץ היא לא תעזוב אם לא היה לה מקום עבודה זהה.

אורנה האוזמן בכור: אני אומרת זהה, היא לא תרד במקום העבודה, זה ברור לנו, אנחנו גם לא רוצים, אני רוצים לעשות אפגרייד יותר לא לעשות לזה דאונגרייד.

אורנה האוזמן בכור: ברור שאותה עורכת דין שעוזבת משרד במרכז הארץ רוצה למצוא את מקום העבודה שלה, ואותה עובדת היי-טק שעובדת במרכז בצ'ק פוינט או בנייס או באמדוקס רוצה למצוא את אותו מקום עבודה.

אורנה האוזמן בכור: ועל זה אנחנו עובדים בשיתוף עם משרד התמ"ת.

אורנה האוזמן בכור: יש מחלקה מיוחדת במשרד התמ"ת, המחלקה למען הפריפריה, שאמונה על זה ביום-יום, לבנות עוד מקומות תעסוקה בנגב ובגליל.

ציפי חוטובלי: אתם לוקחים את זה בחשבון שאתם בונים את התוכניות שלכם?

אורנה האוזמן בכור: לגמרי.

אורנה האוזמן בכור: תעסוקה, חינוך, מגורים.

ציפי חוטובלי: לא, תעסוקת נשים.

אורנה האוזמן בכור: לגמרי, זה מחולק, אנחנו אפילו לוקחים מהצבא את הפילוח, על איזה נשים מדובר, באיזה מקצועות, אנחנו עובדים כאן בשיתוף פעולה מלא עם הצבא.

אורנה האוזמן בכור: אנחנו מקבלים את כל הנתונים.

ציפי חוטובלי: מצוין.

חנין זועבי: מהצבא את לא תקבלי את כל הנתונים.

אורנה האוזמן בכור: לא, אבל איזה מקצועות מדובר.

ציפי חוטובלי: אורית שגיא, את מנהלת את המעבר של צה"ל- - -

חנין זועבי: מהצבא, את תגדירי אנשים מהפריפריה הכפולה.

אורית שגיא: אני שייכת למנהלת מעבר צה"ל לנגב מטעם משרג הביטחון.

אורית שגיא: אני, בתוך המנהלת, אמונה על תחום עסקים ותעסוקה ויש לי, ככה, קצת ניסיון מהשנתיים האחרונות בכל מה שקשור בטיפול תעסוקתי בנשים ובמשפחות שכבר עברו לנגב במסגרת המעבר לבסיס נבטים.

אורית שגיא: אז קודם כל למי שלא מכיר, במשרד הביטחון יש גוף שאמון על המעבר של צה"ל לנגב ביחד עם הצבא ומול כל הגורמים הממשלתיים שמעורבים בעניין.

אורית שגיא: אנחנו מאמינים שמעבר צה"ל לנגב הוא הבשורה הבאה לנגב, ושהנגב צריך להיות ערוך ומוכן לקלוט את המשפחות האלה כשהן יעברו, וגם קודם כדי שאנחנו באמת, תהיה לנו את האפשרות והיכולת לשכנע אותם לעבור לנגב.

אורית שגיא: אני רוצה להגיד שאני שמעתי כאן את כל הנתונים על תעסוקה, אחת הבעיות שאני נתקלתי בהן בנגב זה לאו דווקא תעסוקה בכלל, אלא תעסוקה שהיא איכותית.

אורית שגיא: זאת אומרת, הבעיה הקשה היא באמת דווקא לאותן נשים משכילות שמגיעות ממשרות משמעותיות באזור המרכז.

אורית שגיא: אם זה עורכות דין, אם זה רואות חשבון, כל ניהול הביניים, אלו משרות שמאוד קשה למצוא בנגב, ואחת המשימות שאנחנו רואים כרגע לנגד עיננו זה לפעול בעצם, בשיתוף עם משרד התמ"ת, להעביר עסקים לנגב שהם באמת באים מהתחומים היותר מתקדמים, אם זה תעשיות היי-טק ודברים דומים, כדי בעצם באמת לחזק את התשתית התעסוקתית בנגב, שתגרום למשפחות לרצות לעבור לנגב ובעצם גם תושבי הנגב היום ובכלל יוכלו ליהנות ממנה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: אלה אייל בר-דוד נמצאת כאן?

ציפי חוטובלי: שלום אלה.

ציפי חוטובלי: את ממשרד התמ"ת?

אלה אייל בר-דוד: נכון.

ציפי חוטובלי: אז בואי תתני לנו קצת מהעיסוק שלכם.

אלה אייל בר-דוד: קצת סקירה על מה שאנחנו עושים.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להוסיף נקודה של מעונות, בעצם אני מפנה את השאלה גם אלייך מהמנהלת, האם יש מודעות לזה שיגיעו משפחות צעירות, והקמת מעונות יום, עם כל הסיפור של מעבר צה"ל לנגב.

אלה אייל בר-דוד: את רוצה לענות, או שאני אענה?

אורית שגיא: קודם כל, אנחנו פועלים גם בתחום הזה, זאת אומרת, אני לא הצגתי את כל הפעילות של המנהלת, אבל המנהלת בעצם עוסקת בכל תחומי החיים שעוטפים את המשפחה, אם זה תעסוקה, אם זה חינוך, אם זה מגורים, אם זה תרבות פנאי, ובין היתר אנחנו גם נותנים את הדעת לכל נושא המעונות שיסייעו לאימהות בעצם לצאת לעבודה.

אלה אייל בר-דוד: משרד התמ"ת, כמי שאמון על תעסוקה, אני חייבת להגיד שהוא היחיד ממשרדי הממשלה באמת הקים מטה לפיתוח הפריפריה.

אלה אייל בר-דוד: במסגרת הזאת אנחנו מתעסקים בפיתוח תעסוקה בפריפריה.

אלה אייל בר-דוד: גבולות הגזרה מבחינת אזורים, יוקנעם צפונה - לא כולל חיפה והקריות, ודרומית לאשקלון דרומה, לפי מפת הפריפריה שנקבעה על ידי הממשלה.

אלה אייל בר-דוד: אנחנו שמים דגש מאוד גדול עד שילוב נשים מאוכלוסיית המיעוטים, מכיוון שאם אנחנו סוקרים את שיעור ההשתתפות במשק, אצלם זה השיעור הכי נמוך, נשים דרוזיות, נשים ממגזר המיעוטים, ערביות, צ'רקסיות והבדואיות, הכי נמוך.

אלה אייל בר-דוד: המטרה שלנו היא לתת פתרונות לחסמים, אנחנו עושים עבודה מאוד גדולה של איתור ומיפוי החסמים, מחקר, עבודה עם השטח עם ארגוני מגזר שלישי ועם ראשי הרשויות המקומיות.

אלה אייל בר-דוד: אני עוד רגע אזכור, אני רק רוצה להקדים ולומר שאנחנו בונים כלי סיוע.

ציפי חוטובלי: תדגישי לנו מהם החסמים, כדי שנוכל להבין, וכמובן מהם הפתרונות.

אלה אייל בר-דוד: מבחינת נשים יש חסמי הון, תשתית, חסמים תרבותיים.

ציפי חוטובלי: מה זה חסמי הון?

אלה אייל בר-דוד: מימון, איזה שרוצה לפתוח עסק וכולה, אני כבר אפרט כשנגיע לכלים שאנחנו מפעילים.

אלה אייל בר-דוד: אבל אני כבר אקדים ואומר שממה שאני מכירה, יש למדינה בכלל ולתמ"ת בפרט המון כלי סיוע לתחום הזה, שהדגש שלנו הוא להנגיש אותם פשוט, כי ההרגשה היא שהשטח עוד לא מספיק להשתמש.

אלה אייל בר-דוד: אני אתחיל לפרט את הפעילויות קצת, אחת הבשורות החדשות של התמ"ת הייתה הקמת נציגות שוויון הזדמנויות בעבודה, שהיא אמונה, בפעם הראשונה המדינה נותנת איזושהי עזרה באכיפה אזרחית, לא פלילית, אזרחית לתחום של שוויון ומניעת אפליה בתעסוקה.

ציפי חוטובלי: לחלק מהחקיקה.

אלה אייל בר-דוד: אמת, נכון, אבל התמ"ת מפעיל את זה ומתקצב.

אלה אייל בר-דוד: בפן הזה אנחנו גם פועלים המון בתחום של, לא רק האכיפה העצמה והייצוג בבתי הדין לעבודה, אלא גם בתחום של הסברה, בשביל שבעיקר נשים, שכאילו מוותרות מראש על עמידה על הזכויות שלהן בגלל שהן חוששות שיפוטרו או יופלו עוד יותר.

אלה אייל בר-דוד: יש המון עבודה מול מעסיקים בתחום הזה, לוודא שהם באמת מקיימים את הזכויות.

ציפי חוטובלי: אלה, אני רוצה לחזור לנקודה המרכזית, אנחנו מדברים על מיעוט תעסוקת נשים באזורים האלה, מהם החסמים, חוץ מהבעיה של הון שציינת.

אלה אייל בר-דוד: הון, תשתית, תחבורה, תשתיות וחסמים תרבותיים, זה מאוד משתנה.

ציפי חוטובלי: ומה נעשה באמת?

אלה אייל בר-דוד: אני אתן חסם תרבותי, היציאה מחוץ ליישוב, בעיקר של נשים מגזר המיעוטים, מהווה בעיה, ולכן אנחנו פועלים להנגיש פעילויות בתוך היישוב, אם זה הקמת אזורי תעשייה, דרך אגב כמעט אין אזורי תעשיה במגזר המיעוטים.

חנין זועבי: חסר, המחסום העיקרי הוא מחסור במקומות העבודה, לזה קוראים מחסור במקומות העבודה.

אורנה האוזמן בכור: למה, אבל אזור התעשייה המשותף, תסיימי את זה עכשיו שהקמנו, של עידן הנגב לרשויות ערביות.

אלה אייל בר-דוד: אני אגיע, יש לי סקירה מסודרת.

אורנה האוזמן בכור: לא, היא שואלת אותך על מיעוטים, את צריכה להיות יותר ממוקדת, תגידי מה אנחנו עושים, שישמעו.

חנין זועבי: שישמעו, אנחנו לא חיים שם.

אלה אייל בר-דוד: משרד האוצר ציין את התוכנית של מגזר המיעוטים, של ה-800 מיליון, מול משרד ראש הממשלה, מול אימן סייף, הרשות לפיתוח כלכלי במגזר המיעוטים, ובמסגרת הזאת מוקמים ומפותחים אזורי תעשייה בשלושה עשר ישובים במגזר המיעוטים השונים.

אלה אייל בר-דוד: ביניהם זה עידן הנגב, שזה אזור תעשייה משותף ראשון מסוגו, בני שמעון, רהט ולהבים.

אלה אייל בר-דוד: בכלל, התמ"ת מפעיל תוכנית למנהלות משותפות בין רשויות יהודיות לערביות.

אורנה האוזמן בכור: סליחה רגע שאני מפריע לך, אני חייבת ככה להתפרץ, לנו זה פרויקט דגל, את מסבירה את זה, זה פרויקט משותף של ארבע רשויות משותפות, שזה נותן להם את ההכנסה הנוספת לאותן רשויות, זה לא בשוטף, בגלל זה מקימים אזורי תעשייה משתופים.

אורנה האוזמן בכור: אנחנו תמיד אומרים, בואו נחשוב מחוץ לקופסא, איך יהיה להם עוד הכנסה מארנונה, עוד הכנס ממיסים מחוץ לשוטף, מה שנותנים.

אורנה האוזמן בכור: כרגע, יש גם כיוון עכשיו ב-2011-2012, להקים אזור תעשייה משותף בשוקת שייתן גם מענה רחב לחורה.

קריאה: ללו-טק.

אורנה האוזמן בכור: כן, יתעסק בלו-טק, אבל ייתן מענה רחב, שוב, לארבע רשויות - שתיים ערביות ושתיים יהודיות, זה בדיוק שיתוף הפעולה בין רשויות ערביות לרשויות יהודיות, וזה רשויות אזוריות, שזה מחוץ למה שיש להם בשוטף, כי בבני שמעון יש כבר אזור תעשייה, זה בנוסף.

אורנה האוזמן בכור: זו החשיבה הנוספת איך לייצר להם מקורות הכנסה נוספים, זו החשיבה מחוץ לקופסא שאנחנו מנסים לפתח.

אורנה האוזמן בכור: סליחה.

ציפי חוטובלי: לא, זה בסדר, זה מאוד תורם לנו.

אלה אייל בר-דוד: אני אמשיך, אגף נוסף אצלנו - אגף לאכיפת חוקי עבודה, אם דיברתי קודם על אכיפה אזרחית, כאן מתבצעת אכיפה פלילית.

אלה אייל בר-דוד: יש שמונה עשר חוקי עבודה שעברה עליהם נחשבת עבירה פלילית, אנחנו מקבלים תלונות על מעסיקים.

קריאה: זה לא קשור לתעסוקה.

שרון צ'רקסקי: מה זה קשור לתעסוקה?

קריאה: מאוד קשור לתעסוקה.

ציפי חוטובלי: אלה, אני מבקשת, באמת, אנחנו רוצים.

אלה אייל בר-דוד: אני אקשר את זה לתעסוקת נשים, אחד הקמפיינים הגדולים שיצאנו בתחום, ביחד עם הרשות לקידום מעמד האישה לפני כשנתיים, היה בתחום של הטרדה מינית בעבודה.

קריאה: זה לא קשור.

אלה אייל בר-דוד: ודאי שזה קשור לתעסוקת נשים.

ציפי חוטובלי: סליחה, אלה, באמת, אני רוצה תעסוקת נשים.

קריאה: לא, זה לא קשור.

אלה אייל בר-דוד: אתם רוצים לשמוע על קלאסיות בעיקר.

קריאה: כמה נשים קיבלו עבודה?

ציפי חוטובלי: אלה, אני רוצה רגע למקד את הדיון, תחשבי רגע, דקה, תמצות של הנושא שלנו, לא להתפזר.

ציפי חוטובלי: הנושא שלנו הוא איך מגבירים מקומות תעסוקה ואיך מייצרים מקומות תעסוקה חדשים לנשים בפריפריה.

ציפי חוטובלי: זה הנושא.

אלה אייל בר-דוד: בכל זאת, אני אגיד.

ציפי חוטובלי: לא, אבל אל תגיעי להטרדה מינית.

אלה אייל בר-דוד: זה חשוב לי להדגיש את זה כי זה כלי סיוע ביננו לקידום נשים ושמירה על מקומות עבודה, נראה לי שזה חשוב.

ציפי חוטובלי: זה בסדר גמור, אבל זה לא מיוחד לפריפריה.

אלה אייל בר-דוד: משרד התמ"ת הקים, עם ג'וינט ישראל, את תב"ת - תנופה בתעסוקה, אנחנו מקימים המון פרויקטים משותפים, ביניהם מרכזי תעסוקה.

אלה אייל בר-דוד: אחד הפרויקטים הגדולים שלנו ,שעכשיו אנחנו קולטים, זה רשות מקדמת תעסוקה, שיש שם ארבע רשויות ערביות וארבע רשויות יהודיות בנגב ובגליל.

אלה אייל בר-דוד: מבחינת תעסוקת נשים המרכזים האלה נותנים, מה שנקרא, ליווי הוליסטי לאישה מרמת העצמה שלה, הקישורים הרכים, ההכשרה ולבסוף השמה בעבודה.

אלה אייל בר-דוד: בין הפרויקטים הנוספים זה מרכזי התעסוקה לבדואים.

אלה אייל בר-דוד: מבחינת האגף למעונות יום, שציין האוצר, האגף מתעסק לא רק במעונות יום אלא גם במשפחתונים וצהרונים, על ידי סבסוד לא על ידי בנייה והקמה, סבסוד של רשויות מקומיות, מוסדות ציבור וגופים אחרים.

אלה אייל בר-דוד: בכלל, אנחנו רואים בתחום הזה של מענים ליציאה לעבודה של נשים, זאת אומרת - זה הקטליזטור, ברגע שיש מסגרת לילדים מבחינתו נשים יוצאות לעבודה.

מאירה בסוק: כמה מפעלים הקימו בשנה האחרונה וכמה מקימים בשנה הבאה?

מאירה בסוק: כמה מעונות הקימו השנה וכמה יקימו שנה הבאה?

אלה אייל בר-דוד: אני מצטערת, אני לא התבקשתי להביא את הנתונים האלה.

ציפי חוטובלי: אלה בסדר, אנחנו לא מתכוונים להביך אותך, פשוט זה לא מה שאנחנו רוצים לשמוע.

אלה אייל בר-דוד: לא, אני פשוט, זה עבודה שוטפת שלנו, אין לי בעיה להביא את הנתונים פשוט לא התבקשתי.

ציפי חוטובלי: בסדר, אני עוצרת אותך כי פשוט יש עוד הרבה.

אלה אייל בר-דוד: אבל זה חשוב, באמת לי חשוב באמת להגיד.

ציפי חוטובלי: יש לנו הרבה דוברים, אני חושבת שקיבלת.

אלה אייל בר-דוד: אני אקצר בנקודות.

אלה אייל בר-דוד: מבחינת הכשרה מקצועית וטכנולוגית אנחנו נותנים מענים מבחינת פיתוח יזמות וקידום עסקים קטנים ובינוניים, כמו שאמרתי, קרן הלוואות לעסקים קטנים, מרכזי עסקים וחממה לנשים, אזורי תעשייה, תמריצים למעסיקים, בשכר עובדים ובהסעות עובדים בפריפריה, זה נקרא מסלול תעסוקה.

אלה אייל בר-דוד: סיוע לאימהות חד הורית ליציאה לעבודה, יש לנו תוכנית כוללת.

אלה אייל בר-דוד: בתחום של עולים, שנשאל קודם, יש לנו תכונית כוללת לקידום יוצאים ועולים מאתיופיה, כי את הפנים האחרים משלים משרד הקליטה.

אלה אייל בר-דוד: והדבר האחרון, אנחנו יצאנו בצורה והתגשמות אחרת של מיזמים משותפים עם גורמי מגזר שלישי לפרויקטים מיוחדים, ביניהם צופן - קידום היי-טק במגזר הערבי, ארגון "בעצמי" ומרכז לתעסוקת נשים דרוזיות.

אלה אייל בר-דוד: כולם כרגע בשלבי חתימת הסכמים.

ציפי חוטובלי: טוב, אני מודה לך מאוד.

ציפי חוטובלי: תמר שחורי בבקשה.

תמר שחורי: תודה, אז נעים מאוד, אני תמר, סגנית נשיא בקונגרס היהודי העולמי, ובמסגרת המשרד לפיתוח הנגב והגליל אז אני יושבת ראש השולחן "צעירות משנות מציאות בישראל".

תמר שחורי: בהזדמנות הזאת אני רוצה לומר תודה לאורנה ולשר כי זה בהחלט לא ברור מאליו להקדיש לנושא הזה.

תמר שחורי: השר התחיל לפתח את כל נושא הצעירים באופן כללי וביוזמה שלו ושל אורנה גם החליטו לקדם את הנושא של נשים ושוויון בין המינים, אז אנחנו מאוד מעריכים את הפלטפורמה לעשייה.

תמר שחורי: אני חייבת לומר, הייתה פה קודם ראש עיריית ערד, היא כבר לא כאן, אבל הנושא של השיח מאוד חשוב, ולקרוא לנו בנות זה נראה לי, כן חשוב לומר את זה.

תמר שחורי: אלף זה עניין של נשים, בית זה קידום שוויון בין המינים ואני כל חושב שיש המון מקום להעצמה וחלק מהדברים שאנחנו עושות זה לקדם נשים.

תמר שחורי: אבל יש פה גם מקום להכרה שיש פה בעיות מבניות, לא הכל תלוי בזה שעכשיו נשים תקומנה ותעשה כי אם אנחנו אומרות את זה, אז אני חושבת שאין פה הבנה אמיתית של הסוגיה.

תמר שחורי: אז היה לי חשוב לומר את זה.

תמר שחורי: בנוסף, אנחנו מכירות בזה שכל נושא של מרכז ופריפריה גם ככה בעייתי, והנושא של נשים זה פשוט מתלווה לזה, ואנחנו ספציפית מתעסקות עם נשים צעירות אז זה משהו שאפילו מודגש עוד יותר.

תמר שחורי: אני אגיד כמה דברים שאנחנו עושות.

תמר שחורי: דבר ראשון, זיהינו שהבעיה המרכזית, כמו שנאמר כאן, זה עניין של תעסוקה והבדלים בשכר וגם הנושא של השכלה.

תמר שחורי: שוב, אנחנו שולחן עגול שמשלב נשים, גם נשות מיעוטים וגם נשים מהפריפריה ומרכז, כמובן, צעירות, כשההגדרה של צעירות, יש טוענים שיכולה ליצור אפליה בפני עצמה, אבל כן אנחנו מזהות איזשהו צורך מסוים לדאוג לנשים, בטח בשלבים של תחילת משפחה, רצון לגיבוש קרירה, השילוב בין השניים ופערים בין גברים לנשים.

תמר שחורי: זה מתעצם עוד יותר בפריפריה שגם יש בעיות של השכלה ונגישות להשכלה.

תמר שחורי: גם בקרב אותן נשים, וצוין פה שנשים שהשתלבו באוניברסיטת בן גוריון וכולה, אנחנו עדיין רואות שיש נשים בדואיות שהולכות ללמוד תנ"ך ולשון עברית, וזה איזושהי הסללה והכוונה למקומות כאלה, אז צריך גם לראות לאן מכווינים את אותן נשים ומה האפשרויות שעומדות בפניהן אחרי זה.

תמר שחורי: נשים חרדיות ,זה גם משהו שלא התייחסו פה לירושלים, שמורידים משמעותית, זה גם סוג של פריפריה.

תמר שחורי: אנחנו רואים שהן סובלות פעמיים כי גם בתוך החברה החרדית, אם עוזרים לצעירים להיכנס להשכלה גבוהה זה רק לצעירים חרדים גברים ולא לנשים.

תמר שחורי: ואנחנו כן מכירות בזה שזו האפשרות להוציא אותן החוצה.

תמר שחורי: אנחנו פועלות, ואורנה אמרה, בנושא של שינוי חקיקה ופה גם יצא לי לדבר עם ורד בזמנו וכן לתמוך בדברים שקיימים.

תמר שחורי: לדוגמא, הגמשת יום העבודה, גם אורנה ציינה את זה, זה משהו שבטח רלוונטי לתקופה שבה אנחנו חיים, לא יכול להיות שזה לא משהו שיסיע לנשים ולשפחה בכלל, אבל ההשפעה המידית תהיה לגבי נשים, זה דבר ראשון.

תמר שחורי: דבר שני, הצעת חוק של "משקפיים מגדריים", כמו שאנחנו קוראים לזה, זה משהו שגם כבר עלה ועוד לא כל כך התקדם.

תמר שחורי: אבל הרצון שכל חקיקה תיבחן ב"משקפיים מגדריים" משמע בהשלכות שיש לזה על פערים בין המינים.

תמר שחורי: תוכנית שאנחנו עושים שנקראת "האחות הגדולה", מין פרפרזה לאח הגדול, עצבן אותנו שיש את האחות הקטנה כתוכנית אז אמרנו שנעשה "האחות הגדולה", שזה בעצם תוכנית התמחות שאנחנו מציעות לנשים צעירות בפריפריה, גם במרכז, אבל בעיקר בפריפריה.

תמר שחורי: שבעצם יתלוו לנשים בכירות בפוליטיקה, ממשל, אקדמיה וכולה, זה יסיע מאוד בנט-וורקינג, זה צורך שעלה מאוד מהנשים ללמוד, להתקדם, לראות איך מגיעים למקומות של קבלת החלטות וכולה.

תמר שחורי: יש לנו עוד הרבה דברים אחרים, אני לא אפרט את זה כאן אבל אנחנו נשמח מאוד להיות שותפות בכל יוזמה כלשהי, ושוב תודה למשרד על הפלטפורמה.

נדיה עיסמאיל: שלום לכם, אני מנהלת את תחום התעסוקה ביוזמות קרן אברהם, תחום תעסוקת נשים ערביות.

נדיה עיסמאיל: כרגע אנחנו נמצאים בגליל ומקווים שאנחנו נוכל להכפיל את מספר היישובים, פותחים גם בנגב.

נדיה עיסמאיל: מה שאני אגיד עכשיו בעצם זה עובדות מהשטח וחשוב מאוד להדגיש את העובדות האלו.

נדיה עיסמאיל: כי כל מה שאני שומעת זה ממש יפה וטוב לדעת שיש הטבות, אבל מה עושים עם ההטבות?

נדיה עיסמאיל: וההטבות האלו שניתנות למעסיקים בכדי שיעסיקו נשים ערביות או גברים ערבים או בני מיעוטים הם באמת משרתים את הכוונה שלהם?

נדיה עיסמאיל: אני יכולה לומר שהם לא בהכרח עושים את זה.

נדיה עיסמאיל: לא צריך רק לתת הטבות אלא גם להפוך את העובדה לקבלת ההטבה הזו כתנאי לשינוי תוך ארגוני.

נדיה עיסמאיל: גם המדינה והממשלה יכולים להיות כמודד, אם אנחנו ניתן הטבה זה כרוך בזה שתוך זמן מסוים אחוז מסוים של עובדים יהיו או ערבים או חרדים, לא חשוב מה.

נדיה עיסמאיל: אבל העיקר שיהיה שינוי בהתנהלות הארגונית.

נדיה עיסמאיל: שתהיה השפעה על הגרעין, על מדיניות בתוך כל ארגון שמקבל הטבות.

נדיה עיסמאיל: הרי המטרה היא שינוי, השינוי הזה לא יבוא מהפיכת בן האדם המועסק לסוג של שלט מהלך, אנחנו רוצים שהאנשים האלו יהיו במקום שמאפשר צמיחה, ולא מותנים בקבלת כספים למשך שלוש שנים.

נדיה עיסמאיל: זה אחד, הדבר השני הוא אכיפת החוקים, נכון שישנם חוקים, אבל מה עושים עם החוקים האלו?

נדיה עיסמאיל: האם הם נאכפים?

נדיה עיסמאיל: אני יודעת שחלק גדול מהנשים הערביות לא יוצאות אפילו לעבודה, אפילו אם הן רוצות הן לא יוצאות כי הן לא מקבלות שכר הוגן.

נדיה עיסמאיל: ועם כל התשתיות החסרות אצלנו זה גם לא כדאי, אם היא מקבל אלפיים שקל בחודש והיא צריכה לשלם למקום לשמירה על הילדים שלה אז כדאי להישאר בבית.

נדיה עיסמאיל: וזה לא רק ככה, ישנם, ואני יודעת את זה ממש בשמות, אבל אני לא יכולה לדבר על זה עכשיו כאן, ישנם גופים שמקבלים הטבות מכל מיני רשויות ומכל מיני משרדים והם עושים אותו דבר, עושקים, לא משלמים ופשוט הכל מוצג יפה ולפי החוק, ובואו תתפסו אותם.

נדיה עיסמאיל: אני לא יודעת אם ישנה בדיקה מעמיקה, אבל זו אחת הבעיות שגם כן חוסמת את האנשים לצאת לעבודה.

נדיה עיסמאיל: אבל, כמו שאמרה חנין, הבעיה הרצינית והחשובה ביותר וממש הבסיס לכל הבעיות, כי חלק מהבעיות התעסוקה הפורענית זה בעצם מחסור במקומות עבודה.

ציפי חוטובלי: זה הדבר המרכזי, כן.

נדיה עיסמאיל: המעסיק היהודי, מכל מיני סיבות, בדרך כלל לא רוצה אישה ערבייה תבוא לעבוד אצלו, מכל מיני, חזות מסורתית, שפה עברית לא בסדר.

נדיה עיסמאיל: באותו ישנה הצפה של נשים שרוצות לעבוד, ואז המעסיק הערבי יכול לנצל את זה, בו זמנית ישנם גם מעסיקים יהודיים שעושים את אותו הדבר, מייצרים את זה, את המספר הגדול של הנשים שרוצות לעבוד ויש מחסור במקומות העבודה.

נדיה עיסמאיל: מה שחשוב לי להדגיש, שעם כל הכבוד למה שאתם עושים וזה באמת חשוב, חשוב גם אולי להתמקד בלעודד השקעות בתוך אזורי התעשייה שלנו, שקרובים לישובים שלנו.

נדיה עיסמאיל: שמלכתחילה הם מודעים שמי שיעבוד אצלם זה נשים ערביות או מהמיעוטים.

נדיה עיסמאיל: שיקבלו מענה למה שהם רוצים, ובו זמנית, לא לתת למעסיקים לקבל את האנשים האלו.

נדיה עיסמאיל: חלק גדול מהנשים אצלנו אין להן הכשרות מקצועיות מתאימות לרוח הזמן.

נדיה עיסמאיל: אז איפה אנחנו בכל זה?

ציפי חוטובלי: הכשרות מקצועיות זה באמת בתמ"ת.

נדיה עיסמאיל: זה פתוח לכולם, אני פשוט זורקת דברים מהשטח שאני כל יום מתעמתת איתם.

נדיה עיסמאיל: וחשוב לנו, אנחנו כערבים, כאנשים וכאזרחים, חשוב לנו להיות חלק פעיל מהחברה הישראלית, אבל גם חשוב לנו שהגופים האלו יסתכלו עלינו כאזרחים.

ציפי חוטובלי: אני מסכימה.

ציפי חוטובלי: נדיה, תודה רבה על הדברים שלך.

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: אני חושבת שבאמת, גם אם הדברים נאמרו, לחזור, הבעיה והמחסום העיקרי ביצירת מקומות עבודה ובהשמה.

חנין זועבי: כל המחסומים האחרים הם התוצאה מהמחסור העיקרי.

חנין זועבי: למה מנצלים עובדות?

חנין זועבי: כי אין מקומות עבודה.

חנין זועבי: אז אני גם כן מסכימה להישאר במקום העבודה שמנצל אותי בגלל שאין מקום עבודה אחר.

חנין זועבי: אם יש מקום עבודה אחר לא הייתי נותנת למעביד לנצל אותי והייתי עוזבת והייתי מחפשת מקום שלא מנצל אותי.

חנין זועבי: אז גם שכר מינימום, גם התנאים, גם שכר מתחת למינימום, גם תנאי העבודה הם תוצאה של מחסור במקומות העבודה.

חנין זועבי: אם אין את ההבנה הזאת אז לא יכולים לעשות את המהפכה, זה הנתון שעושה את המהפכה.

חנין זועבי: נכון, הטרדה מינית, לא מפחיתים מהחשיבות, אבל מה שעושה את המהפכה בעניין התעסוקה זה יצרית מקום עבודה.

חנין זועבי: כאשר מדברים על פיתוח פריפריה לא מדברים על הסעות, כי אם מדברים על הסעות למרכז אנחנו משאירים את הפריפריה במקום שהיא נמצאת ואנחנו נותנים פתרון אינדיבידואלי של תעסוקה במרכז.

חנין זועבי: כאשר אומרים פיתוח הפריפריה, לא פיתוח של אנשים בפריפריה אלא גם כן פיתוח הפריפריה, התעסוקה ככלי לפיתוח הפריפריה.

חנין זועבי: אז מדברים על יצירת מקומות עבודה בפריפריה, לא מדברים על לקחת את האנשים מהפריפריה למרכז, לפתח תשתית של הסעות ציבורית ולקחת אותם למרכז בשביל שיעבדו במרכז.

אורנה האוזמן בכור: סליחה חברת הכנסת, ההסעות הן בישובים בפריפריה לא למרכז, ממש לא.

אורנה האוזמן בכור: אני אגיד לך משהו אחר, זה לא כלכלי לקחת אותם למרכז.

אורנה האוזמן בכור: ההסעות עולות הרבה כסף.

חנין זועבי: בסדר, אני מסכימה, אבל לפתח מקומות עבודה קרובים למקומות המגורים של האנשים.

חנין זועבי: ככה את גם כן לא יוצרת פתרון אינדיבידואלי למובטל, אלא מפתחת את הישוב כולו, ואני שואלת אם זו התפיסה שצריכה להוביל אותנו.

חנין זועבי: אני חושבת שמה שאמרת על שדרוג אזורי תעשייה, שנשארו במקומם במשך ארבעים וחמישים שנה ושלושים שנה, זו נקודה מאוד חשובה שכבר יש כמה אזורי תעשייה.

חנין זועבי: אני מכירה יותר אזורי תעשייה בחברה הערבית, יש ארבע בעילוט שנהפכו למחסנים, מחסנים ותחנות דלק.

חנין זועבי: רוב אזורי התעשייה בחברה הערבית אלה מחסנים ותחנות דלק, אלו לא אזורי תעשייה שמספקים מקומות תעסוקה.

חנין זועבי: על השקיפות בנתונים, אנחנו רוצים כאשר מדווחים לנו, לא להגיד מה המהות של התוכנית, אלא במספרים - כמה מפעלים נפתחו בפריפריה?

חנין זועבי: לא שיש תוכנית של לפתוח או לפתח מפעלים.

חנין זועבי: אני, ברשותך, אזכיר שלוש נקודות מהכותרות.

חנין זועבי: בצד העניין הזה של אזורי התעשייה, עניין התיירות, אני חושבת שיש פוטנציאל רב, אם מדברים על נשים בפריפריה לפתח תוכניות.

ציפורה ואנונו: העלאת נושא התיירות, אני ממשרד התיירות ואנחנו מקיימים קורסים מיוחדים לנשים שם.

ציפורה ואנונו: אני במקרה, הכשרה מקצועית.

חנין זועבי: בסדר, עוד פעם, לא רק קורסי הכשרה.

אורנה האוזמן בכור: רגע, תשמעי, אני לא יכולה לא להתייחס לזה שאת אומרת, תשמעי, באחד מהסיורים שלנו בחורה ובשגב שלום, ראינו ככה בצדי הדרך עבודות של נשים, עבודות שנשים מייצרות בעצמן.

אורנה האוזמן בכור: וכבר באותו סיור השר ביקש לפתח תוכנית, יחד עם משרד התיירות ונדמה לי גם עם משרד התמ"ת, שבשני צדי הדרך, מי שנוסע לים המלח, פעם היו נוסעים דרך באר שבע והיום נוסעים דרך חורה, דרך הכביש הזה, ויש תיירות בשני צדי הדרך שאפשר לפתח אותה, כבר רתמנו לצורך העניין את משרד התיירות, הכנסנו את זה ב-2010 כבר תקצבנו את זה.

אורנה האוזמן בכור: כי זה בסך הכל עבודות של נשים, עבודות ידיים שהן עושות ואפשר לפתח את זה וכבר זה נכנס בתוכנית.

אורנה האוזמן בכור: ואני חושבת שכבר זה עובד, לפי דעתי.

ציפורה ואנונו: וזה לא רק הכשרה, זה הכל.

חנין זועבי: לסיום, רק חצי דקה, אורלי לוטן, אני לא חושבת שהעניין של הסטטיסטיקה הוא עניין טכני.

חנין זועבי: כי זה מה שנתפס ונשאר בסופו של דבר בתפיסה שלך.

חנין זועבי: אני רוצה שכאשר אורנה תקרא את הדו"ח הזה, גם כן תעמוד על הפער בין התעסוקה בקרב נשים יהודיות לבין התעסוקה אצל נשים ערביות.

חנין זועבי: ותאמיני לי אני הייתי מאוד חזקה במדעים ובמתמטיקה ואני עושה כל מיני חישובים, אני לא מצליחה לחשב כמה אחוז מהנשים הערביות שעובדות בצפון, כי כל פעם יש אבסורד בנתונים האלה.

חנין זועבי: זה צריך להיות מתחת לאפס, שיעור התעסוקה אצל נשים ערביות, על מנת שהאחוז מהכללי ליהודי יפחת ביותר מעשרה או שתים עשרה אחוז.

חנין זועבי: אז ברשותך, אני לא יכולה לעשות את החישובים המתאימים, ואני מבקשת, זה גם כן אמירה פוליטית, זה גם כן אמירה חברתית, זה גם כן יותר קל לקרוא ולתפוס את הפער כאשר הפער עומד על ארבעים אחוז.

חנין זועבי: ארבעים אחוז בפריפריה בין נשים יהודיות לבין נשים ערביות.

חנין זועבי: אז זה גם כן ממקד את הבעיה.

אורנה האוזמן בכור: תודה, אנחנו לא רוצים להיכנס לפוליטיקה, אבל אין ספק שאנחנו, והגיע לכאן אבי פלדמן שהוא ראש המטה במשרד התמ"ת, הוא בעצם מנהל את כל היחידה הזאת, היחידה של ההעסקה בפריפריה.

אורנה האוזמן בכור: אני חושבת שהוא גם יגיד כמה מילים כי לו יש באמת את התמונה הכוללת.

אורנה האוזמן בכור: אז ברשותך היושבת ראש.

ציפי חוטובלי: כן, בבקשה.

חנין זועבי: זה לא פוליטיקה, זה תעסוקה.

ציפי חוטובלי: אבי, כן, אתה יכול לתרום לנו.

ציפי חוטובלי: בעצם מה שבעיקר חסר לנו כאן בדיון זה נתונים על מקומות תעסוקה חדשים שנפתחו בתקופה הזאת.

אבי פלדמן: אז אנחנו לא באנו לדיון עם נתוני תעסוקה מעודכנים.

ציפי חוטובלי: זה נושא הדיון.

אבי פלדמן: אני גם הגעתי מדיון אחר, ככה נכנסתי ממש לסוף הדיון, אני לא יודע לגבי מה שדיברתם עד עכשיו.

אבי פלדמן: המשרד כמשרד מושקע כולו בנושא התעסוקה, זה הנושא הראשון והראשי שהמשרד עוסק בו.

אבי פלדמן: אתם בטח מעודכנים על כך שבשנה האחרונה השר הקודם מינה ועדה מיוחדת לכל נושא התעסוקה, שהגישה המלצה.

אבי פלדמן: והמשרד מארדן מחדש את כל מערך התעסוקה במשרד.

אבי פלדמן: אנחנו במסגרת הספציפית הזו של פיתוח התעסוקה בנגב ובגליל, ביחד עם משרד נגב גליל, עושים הרבה מהלכים ואם תרצו נוכל לתת כמה דגשים על מהלכים שאנחנו עושים לגבי פיתוח תעסוקה בפרויקטים ספציפיים בפריפריה, תוך דגש על מספר קבוצות של אוכלוסייה שבהן אנחנו מתמקדים.

אבי פלדמן: גם הנושא של צעירים וסטודנטים, גם הנושא של נשים בכלל וגם הנושא של תעסוקה במגזרי המיעוטים.

ציפי חוטובלי: בגלל שהנושא שלנו הוא באמת תעסוקת נשים אז רצינו לדעת בנושא הזה.

אבי פלדמן: אלה, אם את רוצה.

ציפי חוטובלי: לא, אלה דיברה.

ציפי חוטובלי: אם יש לך דברים חדשים לתרום לנו לדיון.

אלה אייל בר-דוד: לגבי התוכנית הספציפית שאנחנו מקדמים לגבי הבדואים, מבחינה מספרית, בתחום של אזורי תעשייה, אם אזור רהט-להבים, אם אזור שוקת ואזור ערוער, שלושה אזורים ביישובי אבו בסמה, תוך חמש שנים אנחנו מתעדים להגיע לבערך אלף שמונה מאות מקומות עבודה חדשים.

אלה אייל בר-דוד: התאמה של עשרות מפעלים חדשים.

קריאה: איפה?

קריאה: הכל כאן בשמיים, איזה מפעלים?

מאירה בסוק: להגיד אלף שמונה מאות, להגיד עשרות מפעלים, אנחנו יודעים את המצב.

ציפי חוטובלי: אבי, אם אתה יכול להאיר את עיננו.

אבי פלדמן: אני חושב שקריאת הביניים הזאת בהחלט נופלת על דברים שנעשים, רק לדוגמא, בשגב שלום מוקם היום, בסיוע של משרד התמ"ת, מפעל גדול, משחטה, כל אחד יכול להסתכל על זה איך שהוא רוצה, זאת המשפחה הכי גדולה במזרח התיכון.

אבי פלדמן: יועסקו בה בשלב הראשון כשבע מאות עובדים חדשים מתוך המגזר הבדואי.

אבי פלדמן: היא נחנכה רק לפני כחצי שנה והיא תתחיל את הפעילות שלה בחודש הבא.

רוני שוקן: מה עם מקומות עבודה איכותיים?

אבי פלדמן: כל אחד יכול להסתכל ולבחור על מה הוא מסתכל, האם הוא מסתכל על חצי הכוס המלאה או על חצי הכוס הריקה.

אבי פלדמן: יש שורה של פעילויות, גם בתחום של הבאת השקעות, גם בתחום של תעסוקה וגם בתחום של תעסוקה איכותית.

ציפי חוטובלי: אבי, אנחנו רוצים לתת מענה לנשים משכילות, ויש השכלה והבעיה היא שנשים משכילות לא יוכלו לעבוד במשחטה.

אבי פלדמן: אז המשחטה, קודם כל, חלק ניכר מהעובדים יהיו עובדות, מתוך היישובים הבדואים.

אבי פלדמן: כמו שנאמר קודם אנחנו מערך תעסוקה שלם בתוך היישובים הבדואים כדי באמת לאפשר את ההנגשה של שירותי התעסוקה לתושבי היישובים.

אבי פלדמן: וזה לא המהלך היחיד.

אבי פלדמן: יש, למשל, בתוך באר שבע, מוקם עכשיו פארק היי-טק חדש, כבר יש מפעלים, חברות ישראליות ובינלאומיות שמגיעות לשם.

אבי פלדמן: ושהם יעסיקו, במספרים הולכים וגדלים, בוגרים מהאוניברסיטאות והמכללות בנגב.

אבי פלדמן: דובר קודם על הנושא הבדואי, גם במגזר הבדואי אנחנו פועלים.

אבי פלדמן: יש פרויקט שרץ כבר שנה שלישית של הכנסה של בוגרי תיכונים לתוך מערכת לימוד של הנדסאים במכללות הטכנולוגיות, וחלקם כבר נקלטו בתוך המפעלים באזור.

אבי פלדמן: זה לא דברים שקורים בלחיצת כפתור וזה לא קורה מהיום למחר.

אבי פלדמן: אבל התהליכים האלה, מי שרואה את התהליכים האלה לאורך זמן רואה את השינוי, ויש בהחלט שינוי בשנתיים-שלוש האחרונות במצב התעסוקה באזור הדרום ביחס לאזורים אחרים.

ציפי חוטובלי: אני מודה לך, אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לורד סוויד, בבקשה.

ורד סוויד: טוב, אני קודם כל רוצה לברך את יושבת הראש והוועדה על הדיון, את המנכ"לית אורנה האוזמן-בכור, שבעצם היא מהווה הוכחה חיה למה כדאי למנות נשים כמנכ"ליות של משרדים ממשלתיים.

ורד סוויד: שלשום מינו אישה נוספת למנכ"לית המשרד לאיכות הסביבה.

אורנה האוזמן בכור: אלונה שפר.

ורד סוויד: עורכת דין אלונה שפר, כאמור, ואני מאוד מאמינה הסגנון הניהול הנשי הוא סגנון שגורם להרבה יותר תוצאות ואפקטיביות, ואני מברכת אותך גם על כך שבראש אגפי המשרד אצלך עומדות נשים.

אורנה האוזמן בכור: תודה.

ורד סוויד: עכשיו לגבינו, השנה אנחנו נפעיל, בארבע מאות אלף שקלים, קורסי מנהיגות וקורסי נשים בצוותים כלכליים, כשהייעוד העיקרי של ההפעלה שלהם הוא בפריפריה בעדיפות ראשונה, וכן את פרויקט אם לאם בקהילה.

ורד סוויד: ומה שביקשנו להוסיף בפרויקט הזה, שהדגש יהיה מעבר לזה שיהיו חונכות שילוו נשים אחרי לידה ויעזרו להן בכל ההתמודדות הלא קלה, שיהיה דגש אחר כך גם על החזרה לעבודה לסיוע בהשמה ובכלים של שילוב עבודה לבין קרירה.

ורד סוויד: אנחנו בחודש הבא נגיש את המסקנות של הוועדה שעוסקת במקומות עבודה תומכי משפחה ונצא בקמפיין גם בטלוויזיה על הנושא הזה.

ציפי חוטובלי: אנחנו נדון בזה בוועדה.

ורד סוויד: כן, בהחלט.

ורד סוויד: השנה לראשונה תקצבנו תקציב מיודע, לא במסגרת החלטת ממשלה אלא תקציב קבוע, חמש מאוד אלף שקלים להכשרות וסדנאות במגזר הלא יהודי.

ורד סוויד: יש לנו עובדת בשם עורכת דין הימאת יונס שהיא מרכזת את הפרויקט הזה.

אורנה האוזמן בכור: ורד סליחה רגע, אז אולי כאן כדאי לעשות איגום משאבים, כי אנחנו עובדים יחד עם משרד התמ"ת.

אורנה האוזמן בכור: את יודעת, באיגום אז התוכנית - יש לה יותר נפח.

ורד סוויד: אני אשמח מאוד, גם הפרויקטים של מנהיגות שנעשה אותם.

ורד סוויד: אני מאוד בעד שנאגם ושיהיה שיתוף.

אורנה האוזמן בכור: חבל, יהיה יותר כסף בקופה.

ורד סוויד: כן.

ורד סוויד: בשנים האחרונות הופעל, סביב החלטת ממשלה, הפרויקט של מלגות וגם של קורסים וסדנאות.

ורד סוויד: יש לנו יועצות לקידום מעמד האישה ברוב המקומות בארץ, שהן עושות פרויקטים נפלאים.

ורד סוויד: אני יכולה לספר כדוגמא, בקצרה, על שניים-שלושה פרויקטים מאוד מעניינים.

ורד סוויד: בקרית גת, לראשונה, היועצת מזל שניר הקימה מנהל נשים והשנה אנחנו נעשה ביחד איתן ועם חברת בת של אינטל, מיקרונט, שמנוהלת על יד נשים, יום עיון שיעסוק בתעסוקה בראיה המגדרית והמשלב מקומות משפחה.

ורד סוויד: כפי שדיברנו, אני חושבת שהיתרון הראשי של נשים הוא בתפוקות, וצריך לעבור מהעידן של אנשים עובדים עד אחת עשרה בלילה רק כדי להגיד שנמצאים במקום העבודה, וכמו שאנחנו יודעים, פערי השכר נמצאים באמת סביב השעות הנוספות, ואלו הדברים שלא מאפשרים, הרבה פעמים, לנשים עבודה שוויונית.

ורד סוויד: יועצת מפעילה פרויקט של נשים יזמיות בבאר שבע, היועצת מפעילה מגוון פרויקטים וקיים שם גם נושא של חונכות ביחד עם חברת המועצה, שנערות מתלוות לנשים בעמדות מפתח.

ורד סוויד: אתמול היית הלנו ישיבה באוצר, אנחנו רוצים מאוד להשתלב עם פרויקט המיועד לאוכלוסייה הבדואית בדרום, שיתחיל בסקר צרכים שימפה את הצרכים בקהילה וסביב זה לעשות פרויקטים שיתאימו לביקוש.

ורד סוויד: תודה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: שתי הדוברות האחרונות שלנו, לפני דברי הסיכום אלו אורית חנקין ובקי כהן.

אורית שגיא: אני רוצה להוסיף רק משפט אחד, אם אפשר.

אורית שגיא: בהקשר של מעבר צה"ל לנגב, חשוב להסתכל על הפרויקט הזה גם כפרויקט שיביא מקומות תעסוקה לתושבי הנגב ולא רק למשפחות שיגיעו.

אורית שגיא: כי אנחנו מדברים על זה שחלק גדול מהמקצועות בתוך הבסיסים יופרטו לפעילות אזרחית ויצרו המון מקומות תעסוקה.

ציפי חוטובלי: בסדר גמור.

ציפי חוטובלי: אורית חנקין.

אורית נוקד: שלום, נעים מאוד, אני אורית, אני מעמותת תפוח.

אורית נוקד: אורנה, אנחנו התראינו לפני כחודש בפתיחה של המרכז הקהילתי בבאר שבע.

אורנה האוזמן בכור: לפי דעתי אתם אצלי גם בשבוע הבא.

אורית נוקד: סליחה?

אורנה האוזמן בכור: לפי דעתי אתם אצלי גם בשבוע הבא.

אורנה האוזמן בכור: בשורה שיש לנו לבשר לכם.

אורית נוקד: אנחנו מעבירים הכשרות טכנולוגיות בכל רחבי הארץ למגוון מאוד רחב של אוכלוסיות.

אורית נוקד: יש לנו פרויקט מאוד גדול עם מיקרוסופט, שהכשרנו בשנה האחרונה אלפיים נשים מהפריפריה, מהמגזר החרדי, עולים חדשים וערבים.

אורית נוקד: אנחנו בעצם עוזרים להם להשתלב בתעסוקה.

אורית נוקד: אנחנו מדברים על אוכלוסייה עם פחות יכולות ועם השכלה יותר בסיסית, שבעצם מעולם לא נגעו במחשבים, ואנחנו נותנים להם את הפער הדיגיטלי המאוד קטן הזה שמקפיץ אותם מקפצה מאוד גדולה.

אורית נוקד: אם הם לא יודעים לפתוח מייל קודם והיום יש להם מייל עם קורות חיים שהם מוצאים בסוף הקורס, כי אנחנו לימדנו אותם וורד, הן היו יכולות לשלוח את הקורות חיים ולהוסיף עוד שורה אל קורות חיים, שהן למדו קורס אופיס וכולה.

אורית נוקד: אנחנו גם עובדים עם התמ"ת ועם תב"ת מאוד צמוד עם שירות התעסוקה ואנחנו מנסים ליצור כל הזמן שיתופי פעולה גם עם המעסיקים, שיקלטו את האוכלוסיות היותר חלשות האלו עם העזרה שלנו, ההכשרה.

אורית נוקד: ומה שאנחנו כל הזמן שמים לב זה שיש תקציבים, יש את הגופים שרוצים לעשות ובעצם הנשים עצמן, כשאת באות באמת, מחרדיות מאוד או אם זה עולות חדשות שבקושי, הן יגיעו לפה וייבהלו אפילו מהמנה, קשה להן מאוד לרצות לקדם את עצמן.

אורית נוקד: וכשאנחנו הולכים, נגיד, למוקד של סלקום או לכל מקום אחר, שרוצה התחייבות לשנה ונותן באמת שכר מינימום, נורא קשה לנו לבוא ולשכנע אותן: בואו ותשתלבו במקומות האלה כי שווה לכן.

אורית נוקד: בעצם הפער התרבותי הזה, זה מה שאנחנו רואים בתור הפער הכי קשה בפער הטכנולוגי.

אורית נוקד: אז אני אשמח לדעת איפה אתם באמת נותנים למעסיקים עזרה ממוקדת לחרדיות שלא יכולות יחד עם גרבים בחדר, לערבים שבאמת עם כל ההסעות וכולה.

אורית נוקד: יש ממש איזשהו משהו שמתמקד בעניין הזה?

אורית נוקד: כי כל עוד שאני רואה שזה לא מטופל, כמה שנרצה לעזור להם זה.

ורד סוויד: גם במירס יש פרויקט שעובד.

קריאה: אני חושבת שחסרה ההנגשה של המידע ועל זה אנחנו צריכים אולי.

ורד סוויד: כי עושים כל כך הרבה, פשוט לא יודעים.

אבי פלדמן: אני רק במענה, אם יורשה לי, במשרד התמ"ת במסגרת מרכז ההשקעות יש מסלול שלם שנקרא מסלול תעסוקה, עם העדפה גם לאוכלוסיות של חרדים ומיעוטים.

אבי פלדמן: העדפה הזאת בעצם נותנת, אמורה לטפל, גם באלמנט של הסעות ולמעסיק לעשות התאמות במקום העבודה כדי לפצוח על תוספת העלויות שאלה.

אבי פלדמן: כל שבאמת הדברים האלה נמצאים ומטופלים כבר היום.

אבי פלדמן: ואם יש הצעות כאלו או אחרות לשינוי כזה או אחר, אפשר בהחלט לבחון את זה ולראות איזה התאמות צריך לעשות במסלולים הקיימים.

חנין זועבי: הוויכוח הוא לא על התוכניות ולא על המאמץ שנעשה, כי הרבה מדברים על המאמץ.

חנין זועבי: הוויכוח הוא על הפער בין המעשים והתכוניות לבין התוצאה.

חנין זועבי: וכאש יש פער כזה, כי בסופו של גבר המבחן הוא מבחן התוצאה, וכאשר יש לנו את הסטטיסטיקה הזאת, של תשעה אחוז תעסוקת נשים בפריפריה ,ערביות, הדבר הזה הוא הבעיה, בין התוצאה ובין המאמץ.

חנין זועבי: לא מתווכחים עם המאמצים, ויש המון תכוניות.

חנין זועבי: הוויכוח הוא למה התוצאה בסופו של דבר היא תוצאה לפעמים קטסטרופה.

אבי פלדמן: השאלה, כשאת בוחנת את התוצאה הזאת, השאלה האם את מסתכלת על המגמה?

אבי פלדמן: זאת אומרת, יכול להיות- - -

חנין זועבי: כן, מסתכלים.

אבי פלדמן: קודם כל, המספר שאמת הוא לא המספר המדויק והעדכני, התעסוקה של נשים בפריפריה ונשים ערביות בפריפריה היא גבוהה יותר.

אבי פלדמן: עשרים ומשהו אחוז.

אבי פלדמן: וצריך להסתכל על המגמה, והמגמה היא מגמה של שינוי לאורך השנים.

אבי פלדמן: זה נכון שהקצב אולי נמוך אבל אם את מסתכלת, למשל, על הכלים הקיימים היום, הם בפירוש מוטים לאותם אוכלוסיות שאנחנו רוצים לטפל בהן.

אבי פלדמן: הם מוטים בשימושים שלהם ואפשר לראות את זה גם בתוצאות של המסלולים האלה, הם מוטים לטובת אוכלוסיות מיוחדות, חרדים ומיעוטים.

אבי פלדמן: ובתוך האוכלוסיות המיוחדות חרדים גברים, ונשים במגזר הערבי.

אבי פלדמן: כך שזה בהחלט נמצא שם, יכול להיות שצריך להתגבר את זה.

אורלי לוטן: לא היית קודם, אני ממרכז המחקר בכנסת.

אורלי לוטן: אם אני זוכרת נכון, יכול להיות ששיניתם את זה בחזרה, אבל לפני שנתיים או שלוש ביטלתם ממסלולי התעסוקה את האבחנה בין גברים לנשים.

אורלי לוטן: אני אז פניתי, בשביל מסמך, לחברת הכנסת זועבי וביקשתי לקבל מה הייתה ההשפעה של המסלולים האלה על נשים ערביות, המשרד לא ידע לתת לי את התשובה, אמרו שזה כבר בוטל.

אורלי לוטן: כלומר זה לא נראה שיש איזושהי אבחנה, יש לכם את מסלול התעסוקה שבאמת מקדם מגזר חרדי ומגזר ערבי, אבל לא מתייחס לצרכים הספציפיים של הנשים הערביות, אלא שוב הולך על המגזר כשלם.

אורלי לוטן: אם זה אחרת ואני טועה, תקן אותי, אבל זו התשובה שאז קיבלתי.

חנין זועבי: בישיבה עם השר לשעבר אנחנו ביקשנו מסלול שיהיה מיוחד לנשים.

אורלי לוטן: היה והוא בוטל למיטב ידיעתי.

אבי פלדמן: העידוד של אותם שני תתי המגזרים, גברים חרדים ונשים ערביות, לא נעשה על ידי תוספת תמריץ.

אורלי לוטן: היה תמריץ פעם והוא בוטל.

אבי פלדמן: נכון, כי הבעיה היא לא חסם של התמריץ.

אבי פלדמן: זאת אומרת ברגע שהמעסיק כבר רוצה ללכת לכיוון המגזרים האלה, הבעיה שלו היא לא תוספת התמריץ כדי לקחת אישה דווקא או גבר, אלא היא באמת באותו מערך תומך.

אבי פלדמן: זאת אומרת, נושא המעונות יום, נושא ההסעות ונושאים נוספים, שהפתרון שהם הוא במסגרת של מערכות תומכות אחרות ולא תרך מימון וסבסוד השכר.

אורלי לוטן: ונגיד, בקול סנטר שפתחו עכשיו, הרי פתחו קול סנטר לפני שנה, נכון?

אורלי לוטן: , בצפון, דרך מסלול תעסוקה.

אורלי לוטן: יש שם מעון יום?

אבי פלדמן: אני לא יודע להגיד לך ספציפית, אפשר לעשות את הבדיקה הספציפית, אבל דוגמא של קול סנטרים למשל כסוג תעסוקה, זה סוג תעסוקה שהוא מותאם יותר לנשים.

אבי פלדמן: יש שני קול סנטרים כאלה במגזר הערבי ואנחנו רואים שעיקר המועסקות הן מועסקות.

ציפי חוטובלי: הדוברת האחרונה, בקי כהן ממעכי.

בקי כהן קשת: איתך-מעכי, משפטניות למען צדק חברתי, אני מבקשת להתייחס לשני עניינים בקצרה.

בקי כהן קשת: אחד זה, כמובן, אנחנו בעד שיהיו כמה שיותר באחוזים נשים עובדות וכמה שיותר משרות, אבל אם מסתכלים על הטבלה כארבעים וחמש אחוז מהנשים שעובדות, עובדות עד שכר ארבעת אלפים שקל בחודש.

בקי כהן קשת: ואני חושבת שלדבר על איכות התעסוקה והתעסוקה הפוגענית או לא לדבר על זה, זה מאוד לחטוא לארבעים וחמש אחוז נשים שכן עובדות, ולכן גם זה חייב להיות על השולחן שלנו בדיון כזה.

בקי כהן קשת: ככה, ממש בנקודות, מפאת קוצר הזמן, הבעיה של הנשים היא בשכר מאוד נמוך, בעיה מורכבת, ואני אבקש להתמקד רק בכמה נקודות אפשריות.

בקי כהן קשת: אחד, אני רוצה להביא, למשל, עובדות סוציאליות בתור דוגמא, לעובדות בשכר מאוד נמוך, רובן הגדול, כאשר זה מקצוע חסר בפריפריה, זה מקצוע שצריך עוד עובדות מצד אחד.

בקי כהן קשת: מצד שני, העובדות האלו עובדות, חלק ניכר מהן, דרך עמותות בהפרטה, בתנאים לא תנאים.

בקי כהן קשת: בעייני שחושבים על תעסוקה בפריפריה אסור לנתק את זה מהסתכלות על זה שההפרטה הקיצונית הזאת, העזיבה הטוטאלית של אחריות לעובדות האלו, לנשים האלו, זה פגיעה משמעותית.

בקי כהן קשת: כי הנשים האלו עובדות בשכר זעום, בלי יציבות תעסוקתית, בעיניי עידוד נשים בפריפריה זה גם דברים כמו החשיבה העמוקה של העסקה ישירה של המדינה של עובדות כאלה, כמו עובדות סוציאליות לדוגמא.

בקי כהן קשת: בנוסף, כמובן בשביל נושאים כאלה, שיהיה כמה שיותר נשים בשוק העבודה, אסור לנו לשכוח את האיכות של החיים שלהם, וזה כן דברים שהתמ"ת מזכיר מאוד חושבים.

בקי כהן קשת: לגבי ההקפדה על איכות, אם זה נושא של איגודי עובדים, אם זה פיקוח על עובדים, ובנושא הזה, כמובן אני מברכת על העבודה של התמ"ת, אבל אני מאוד מצערת שהנציבות החדשה הנהדרת שקיימת על כל ירושלים והדרום יחדיו, משרה.

בקי כהן קשת: להגיד שחשוב לנו תעסוקת נשים בפריפריה, ויש עובדת, שאני לא זוכרת אם זה פעם בשבוע או פעמיים בשבוע, מגיעה לכל הדרום, זה לא דר בכפיפה אחת להגיד באותה נשימה את הדברים.

בקי כהן קשת: וזה מסוג הדברים שבעיניי חייבת להיות משרה כזאת, מלאה, לפחות רק בדרום, שמישהי שהיא נמצאת שם.

בקי כהן קשת: לטפל.

בקי כהן קשת: נושא אחר שגם קצת לתמ"ת וקצת לנציג האוצר, שאיננו כבר, הנושא של המעונות שזה כמובן, אני חושבת שלכולנו ברור, שהבית ויציאה לעבודה הם דברים ביחד במקשה אחד.

בקי כהן קשת: אבל למשל מעונות, אני שמחה לשמוע שיש יותר תקציב, אני לא שמעתי שיש יותר מגוון פתרונות.

בקי כהן קשת: ואנחנו מכירים את הסיפורים שמדי פעם שומעים בחדשות על אישה שצריכה לעבוד, ובחופש הגדול, משאירה ילדה בת שש וחצי לבד בבית, ואנחנו לא צריכים מדי פעם לראות את האסונות האלה בעיתונות, כדי לזכור שזו בעיה קבועה.

בקי כהן קשת: לא יכול להיות שמתעלמים מזה שחודשיים בשנה ילדים שהם לא במעונות.

אלה אייל בר-דוד: בתוכנית של החד הוריות, אנחנו נותנים מענים גם לחודשי הקיץ בקייטנות.

בקי כהן קשת: זה מצוין, זה לא כל הקיץ למיטב ידיעתי, ויש הרבה נשים שלא מקבלות, וכל זה גם רק החד הוריות.

בקי כהן קשת: שזה חשוב, אבל אנחנו מדברים על תעסוקה של שני בני הזוג במשפחה, אנחנו מדברים על זה שלא יכול להיות שאין פתרונות על כל יולי-אוגוסט, על זה שאין פתרונות אחר הצהריים.

בקי כהן קשת: יש ילד שעובר גיל מאוד צעיר, ואני לא יודעת איזה, אבל בוודאי בוא נומר ילד בגיל שש, אין לו מענה, אם זה לא ילד שמוציאים אותו מהבית לאיזה מסגרת מיוחדת בגלל בעיות במשפחה, מצוקה, אין לזה מסגרת.

בקי כהן קשת: לעובדת בשכר שמרוויחה חמשת אלפים-ארבעת אלפים שקל אין איפה לשים ילד שיוצא באחת בצהריים מבית הספר, בשתיים עשרה וחצי מבית הספר.

בקי כהן קשת: לכן אני חושבת שמערך מעונות היום, לא מעונות היום, כי מעונות מדבר על ילדים קטנים.

אלה אייל בר-דוד: צהרונים ומשפחתונים.

בקי כהן קשת: חייב לקבל מענה וחייבים לחשוב על הקיץ ועל אחר הצהריים.

ציפי חוטובלי: בקי, יקירתי, אנחנו חייבים.

בקי כהן קשת: אחרונה, במרכזים מאוד משמח שיש שינויים שחוק המכרזים ומאוד משמח, אבל עדיין עשר אחוז מהניהול לדרום, עשר אחוז?

בקי כהן קשת: זה ממש, אני מצטערת לומר, עצוב.

בקי כהן קשת: אני רוצה לראות שיש משמע שלושים אחוז תעסוקה לדרום בכלל ועשר אחוז להנהלה, זה מצוין, אבל ממש לא מספיק.

בקי כהן קשת: הציפיה שלי זה לקנה מידה, פשוט קנה מידה אחר לחלוטין, כי אנחנו מדברים לא על מקומות זנוחים, שניתן להם פירורים, אלא משהו משמעותי.

בקי כהן קשת: אני הייתי רוצה לראות חמישים אחוז במינימום ושאיפה ליותר אפילו.

ציפי חוטובלי: בקי, תודה רבה.

ציפי חוטובלי: מאירה, משפט.

מאירה בסוק: מאירה בסוק מנעמ"ת, אני רוצה להצטרף לדבריה של בקי ועוד שני דברים.

מאירה בסוק: אלף הנושא של המעונות, יושבת ראש הוועדה, לדעתי עושה מעל ומעבר בנושא המעונות ונקווה שזה יקרה.

מאירה בסוק: בינתיים התמ"ת, על כל הכבוד לכל הסקירה, לא עושה הרבה, רק מדבר, לא עושה הרבה.

אלה אייל בר-דוד: את יודעת מה, תבחנו אותנו, יצאו עכשיו מכרזים חדשים בתחום של מעונות יום, אני מציעה לכם לבדוק אותנו.

מאירה בסוק: עבודה של שנה וחצי, חברת הכנסת, שנה וחצי שנתיים, אנחנו מכירים את המערכת.

מאירה בסוק: אבל אנחנו צריכים להתמקד בנושא שמאוד חשוב לי, בתור נעמ"ת אני מקבל המון פניות בנושא הזה, זה נושא שרוב הנשים, זה גם מתחבר לדברייך, גברת כהן, נושא של עובדי קבלן, גם במקצועות שלא היו פעם.

מאירה בסוק: אנחנו לא מדברים על מקצועות של עובדי קבלן של מנקות, שזה גם כן כואב הלב, אלא רופאות שיניים, מורות, עובדות סוציאליות, מרצים באוניברסיטאות, במכללות.

מאירה בסוק: כל המשכורות שאנחנו רואים פה את ארבעת האלפים שקל וקצת יותר, זה רובן נשים שעובדות בתנאים שהם מחפירים.

מאירה בסוק: אני אומרת לכם את זה, יש רופאות שיניים בערים, שהן עובדות קבלן, העירייה לא מעסיקה אותן.

מאירה בסוק: אחיות לבריאות הציבור, זה עובדות קבלן, אין להן תנאים.

מאירה בסוק: למשל מורות מקבלות רק עשרה חודשים בשנה משכורת, את החודשיים האחרונים הן לא מקבלות.

מאירה בסוק: למשל, עובדות סוציאליות, שעבודות דרך עמותות, מקבלות משכורות גם נמוכות וחודשיים בשנה הן, למשל, עובדות שעתיות, אז הן לא מקבלות בחודשיים בשנה משכורות.

מאירה בסוק: כל העובדים האלה הם עובדים שעתיים, אין קביעות.

מאירה בסוק: יש קרן קורת שמחזיקה את העובדות הסוציאליות, העמותות היום זה עמותות שהן עובדות קבלן, זה לא עמותות, המילה עמותה זו מילה מאוד מכובסת.

מאירה בסוק: אבל אני רוצה להגיד לגברת אורנה האוזמן, שתשימו לב לזה בתור מנכ"ליות, שמורות היום הן לא עובדות משרד החינוך, הן עובדות בירושלים דרך עמותת רנה קסין, בתל אביב, בדרום, דרך עמותות.

מאירה בסוק: כל הדברים האלה מורידים את השכר, זה לא שכר של עובדי מדינה או עובדי רשויות.

מאירה בסוק: רשויות היום עושות עבודות מאוד קלות, נותנים לעמותות והן יוצאות מהנושא של האחריות.

ציפי חוטובלי: מאירה זה פשוט גולש לנושא של עובדי קבלן, אז אני חושבת.

מאירה בסוק: לא, זה מה שקורה בפריפריה.

ציפי חוטובלי: נכון, את צודקת במאה אחוז.

מאירה בסוק: לכן אנחנו רואות את המשכורות האלה, לא?

ציפי חוטובלי: נכון מאוד, את צודקת במאה אחוז.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולומר.

ציפי חוטובלי: קודם כל אני מודה למנכ"לית אורנה האוזמן שהייתה איתנו כאן ובהחלט תרמה תרומה משמעותית.

ציפי חוטובלי: יש פרויקטים שאתם מדברים עליהם, שהם פרויקטים שבלי ספק יתרמו למערך של פיתוח הנגב והגליל בטווח של חמש ושבע שנים קדימה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שאסור להזניח גם את השנים הקרובות שעומדות כרגע על הפרק ובעיקר את העובדה שגם סביב הסיפור הזה של בית הספר לרפואה וגם סביב הנושא של המעבר של צה"ל לנגב, אני חושבת שיש עדיין הרבה תחומי השכלה, היי-טק וכולה, שלא מקבלים מענה כרגע בתוך המערך התעסוקתי.

אורנה האוזמן בכור: הם ייכנסו בפרויקטים האלה, זה היה מענה רחב.

ציפי חוטובלי: אני מאוד מקווה, אבל אני באמת חושבת שמה שחסר לנו ממשרד התמ"ת זה בעיקר נתונים על מקומות תעסוקה, אנחנו כן חושבים שהמצב, כפי שהוא משתקף בסקר של המרכז מחרק ומידע הוא לא משביע רצון, מאוד רחוק מלהשביע רצון.

ציפי חוטובלי: ההתייחסות המיוחדת לנשים ולמגזרים ייחודיים, נשים חרדיות, גברים חרדים, שזה לא נושא הוועדה, ונשים ערביות, במיעוטים אני חושבת שזה כן חשוב.

ציפי חוטובלי: יש כאן קריאת כיוון נכונה, עלו כאן הערות מאוד חשובות, גם ההערות של עובדי קבלן, בעיקר הנקודה האחרונה שבקי הזכירה, העובדה שהרבה מאוד נשים בפריפריה מועסקות בשכר נמוך.

ציפי חוטובלי: זאת נקודה נוספת שהיא מאוד משמעותית.

ציפי חוטובלי: ואני מאוד מקווה שהדיון הזה, שבאמת עיקרו הוא לקבל נתונים, יפתח פתח לשנוי ותמריץ לכם להמשיך לפעול בכיוונים האלה של לקחת לנגד עינכם את הנושא של תעסוקת נשים כשאתם בונים את כל התוכניות הטובות והחשובות.

ציפי חוטובלי: אני משחררת את כולם לדיון המרכזי באולם ירושלים.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

אורנה האוזמן בכור: תודה רבה.