הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 71, 2010-12-22 00:00

חנין זועבי: בוקר טוב לכולם.

חנין זועבי: אני מנהלת את הישיבה הזאת במקום יושבת הראש ציפי חוטובלי, כי היא לא יכלה להגיע בזמן.

חנין זועבי: הנושא שעל סדר-היום: יחס המשטרה כלפי אלימות נגד נשים בחברה הערבית.

חנין זועבי: זה נושא שעומד בפני עצמו.

חנין זועבי: הנושא הוא לא על האלימות בכלל או על אלימות בתוך החברה הערבית.

חנין זועבי: הנושא הוא ספציפי על יחס המשטרה כלפי מקרי האלימות נגד נשים ערביות.

חנין זועבי: אנחנו כן יכולים לגלוש לעניין של חוסר מסגרות טיפוליות, אנחנו יכולים לגלוש לעניין של החינוך בתוך החברה הערבית, אבל אנחנו מדברים על תופעה של עבריינות, תופעה שהיא מחוץ לקונצנזוס והנורמות החברתיות.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על החברה, על תחושת הביטחון בתוך החברה הערבית.

חנין זועבי: אני לא אציג את המחקרים של אית"ך כי במוקד היוזמה לדיון הזה עומד המחקר של עמותת אית"ך על יחס המשטרה ואופן טיפול המשטרה כלפי מקרי האלימות כנגד הנשים הערביות.

חנין זועבי: הם יציגו את תוצאות המחקר שלהם.

חנין זועבי: ישנן פה גם נשים נגד אלימות שיציגו תוצאות של המחקר שלהן.

חנין זועבי: אולי זה המחקר הראשון שבודק תלונות ספציפיות של מגזר האוכלוסייה הערבית, כי אין בדוחות המשטרה התייחסות ספציפית לאוכלוסיה הערבית.

חנין זועבי: פה יש הכרה, כלומר, הטענה הנלוות לדיון הזה היא, שיש מיוחדות ויש אופן הזנחה, שכל המחקרים מצביעים עליו, בנושא טיפול המשטרה באלימות נגד נשים ערביות.

חנין זועבי: אני כמובן לא אציג את המחקר של אית"ך ולא של מחקרים אחרים אבל אתן הקדמה קצרה.

חנין זועבי: אני מבקשת שהמשטרה לא תיתן סקירה כללית ושלא תתחיל לדבר על האופן שבהן היא מטפלת במקרי האלימות בכלל נגד נשים ערביות ומקרי הרצח בכלל, שהם סוג האלימות הקשה.

חנין זועבי: אני כן מבקשת מהמשטרה להתייחס בצורה ספציפית לטענות שהעמותות פה מציגות.

חנין זועבי: יכול להיווצר מצב שהדיון יסתיים והמשטרה תציג רק דיון כללי והעמותות יציגו את העמדה שלהן, בלי שום התייחסות ספציפית לטענות.

חנין זועבי: אני מבקשת מהמשטרה - אני מודה לנציגי המשטרה שנוכחים בדיון, כמו שאני מודה לכלל הנוכחים.

חנין זועבי: אני מבקשת מהם שיתייחסו בצורה עניינית קונקרטית וספציפית לטענות שנשמעות.

חנין זועבי: המטרה היא להגיע לתוצאות על-מנת לייעל את אופן הטיפול.

חנין זועבי: רק כמה מהנתונים ואני רוצה גם התייחסות המשטרה אליהם.

חנין זועבי: רק רבע מתיקי האלימות נגד נשים ערביות מגיעים לבתי המשפט.

חנין זועבי: יש תיקים שלא נפתחים בכלל ותלונות שלא נבדקות.

חנין זועבי: מתלוננות שנשלחות חזרה לבתיהן.

חנין זועבי: חלק מהנרצחות היו מבין אלה שהתלוננו במשטרה ונשלחו חזרה לבתיהן.

חנין זועבי: 60% ממקרי הרצח בכלל הם בחברה הערבית, כאשר רוב מקרי הרצח לא מפוענחים.

חנין זועבי: מדובר ברמת אמון נמוכה ביחס בין המשטרה לחברה הערבית.

חנין זועבי: זה חלק מהמיוחדות והצורך בטיפול המיוחד.

חנין זועבי: מדובר ברמת אמון נמוכה.

חנין זועבי: מדובר ב-11% לפי סקר הדמוקרטיה ל- 2009, לעומת 43% בקרב החברה היהודית.

חנין זועבי: למרות תת הדיווח, רק 11% מכלל התלונות הן מטעם הנשים הערביות.

חנין זועבי: קראתי בחלק מהפרוטוקולים שהמשטרה אמרה: אין לנו שום טענה על חוסר משאבים או חוסר אמצעים.

חנין זועבי: כלומר, אנחנו מדברים על תת דיווח ואנחנו אומרים שהבעיה אינה חוסר משאבים ובכל זאת שלושת רבעי התיקים נסגרים.

חנין זועבי: עוד אני רוצה לדבר על היחס התרבותי אבל אני שומרת לעצמי את הזכות בסוף הדיון כי אני כן רוצה להתמקד בתוצאות המחקר ולהתמקד בדיון שבין העמותות לבין נציגי המשטרה.

חנין זועבי: אם חברי הכנסת רוצים לומר דברים בתחילת הדיון, נשמע את חברי הכנסת.

חנין זועבי: אחר-כך נשמע הצגת נתוני המחקר של אית"ך ושל עמותת נשים נגד אלימות.

חנין זועבי: נמצאת פה אורלי ממחלקת המחקר של הכנסת, שגם היא תציג כמה נתונים.

עמיר פרץ: בוקר טוב.

עמיר פרץ: האמת, שמאוד מעניין אותי לשמוע קודם את המחקר.

דב חנין: תודה רבה גברתי.

דב חנין: קודם כל, ברכות, גברתי היושבת ראש, נחמד להגיד את זה.

דב חנין: אני מקווה שעוד תהיינה הזדמנויות בכל מיני פורומים של הכנסת להגיד את זה.

דב חנין: אני גם מברך אותך על יוזמת הדיון הזה שהיא מאוד חשובה ועל מיקוד הדיון שאני חושב שהוא מאוד חיוני.

דב חנין: אני, כמובן, לא רוצה לבוא במקום העמותות.

דב חנין: אני רוצה לברך את עמותת אית"ך-מעקי וגם את עמותת נשים נגד אלימות, גם על הדוחות שהם מביאים לנו הפעם וגם על הפעילות המסורה שלהן לאורך השנים בנושא הזה.

דב חנין: אנחנו מדברים על בעיה קשה וחמורה במיוחד.

דב חנין: הבעיה הזאת קיימת גם בציבור היהודי וגם בציבור הערבי, אבל כמו שאמרה יושבת הראש, אנחנו נמצאים במציאות שבה האמון של האוכלוסייה הערבית ברשויות החוק ובמשטרה וביכולתה לתת מענה הוא לא גבוה.

דב חנין: על רקע זה אנחנו רואים חוסר לגיטימציה חברתית באוכלוסייה הערבית לאפיק הזה של פניה למשטרה כי הרבה אנשים חושבים שהמשטרה ממילא לא עוזרת ולא עושה שום דבר.

דב חנין: דווקא הדברים האלה מטילים על המשטרה נטל כבד יותר.

דב חנין: מבחינת המשטרה זה לא יכול להיות חלק מהרקע העובדתי אלא בעצם זה מצב שמאתגר את המשטרה לתת מענה הרבה יותר רציני ממה שהיא נותנת.

דב חנין: נתון אחד שזועק לי מתוך כל הנתונים שבוודאי יוצגו כאן בדיון הוא שיש שתי חוקרות ערביות בכל המדינה, מהצפון ועד הדרום, בנושא של טיפול באלימות נגד נשים.

דב חנין: אני חושב שהנתון הזה לבדו, אפילו אם לא היה כל נתון אחר, היה אומר שיש כאן איזו בעיה מבנית איומה.

דב חנין: ברור לכולנו שבנושא הזה עדיף שתטפלנה חוקרות נשים.

דב חנין: כולנו מכירים את הסוגיה וערים לה.

דב חנין: שתי חוקרות בכל מדינת ישראל?

חנין זועבי: מבין 148.

דב חנין: 2

דב חנין: מבין 148?

דב חנין: 148 זה גם מספר שצריך לשפר אותו אבל שתי חוקרות ערביות לנושא של אלימות נגד נשים?

דב חנין: זה פשוט אומר שיש לנו פה איזה צוואר בקבוק אדיר.

דב חנין: אני אומר זאת מבחינת המשטרה ולא מבחינת הרשויות האחרות.

דב חנין: אנחנו חייבים להגיע למצב שהמתלוננת הפוטנציאלית תדע שכשהיא מגיעה למשטרה היא מגיעה לחוקרת שמכירה את הרקע, מכירה את הרגישויות, יודעת להתמודד עם הבעיות, היא יכולה לדבר איתה בשפתה.

דב חנין: אלה דברים אלמנטאריים.

דב חנין: כבוד יושבת הראש,, הייתי מציע שאחת ההחלטות תהיה פניה לשר לביטחון פנים להעלות באופן מיידי את מספרן של חוקרות ערביות בתיקים של אלימות נגד נשים ערביות, לפחות לשיעור היחסי של מספר האזרחים הערביים במדינת ישראל.

דב חנין: לא אוכל להישאר עד סוף הדיון.

דב חנין: כמובן אשמח לשמוע את הנתונים ואת החומרים שאתם תציגו.

דב חנין: אני מתנצל מראש כי יש לי דיון אחר.

דב חנין: אני רוצה לחזור ולברך על הדיון ועל כל העבודה שנעשית בנושא הזה.

חנין זועבי: נשמע את הנציגה של עמותת אית"ך.

חנין זועבי: עמותת אית"ך הוציאה את המחקר האחרון.

רואן אבו תאיה: קודם כל אנחנו רוצים לברך את הוועדה לקידום מעמד האישה ואת חברת הכנסת חנין זועבי על קיום הדיון הדחוף בנושא שהוא מאוד חשוב.

רואן אבו תאיה: תודה על הזימון לדיון.

רואן אבו תאיה: הנושא מאוד חשוב ולא מקבל תשומת לב ראויה בנושא של אכיפת החוק וטיפול המשטרה בנושא של אלימות במשפחה בפרט.

רואן אבו תאיה: אנחנו יושבות פה נציגות מעמותת אית"ך-מעקי, חונכות לזכויות, חברות הנהלה וסטודנטיות שרוצות להציג את הנתונים שקיבלנו מהמשטרה.

רואן אבו תאיה: עבדנו כשנתיים על הממצאים כדי להגיע לתוצאות האלה.

רואן אבו תאיה: לציין גם שהפרויקט הזה הוא שיתוף פעולה עם עמותת נשים נגד אלימות, עמותת אלסואר ועמותת כיאן, יחד עם הקליניקה לפמיניזם משפטי באוניברסיטת חיפה.

רואן אבו תאיה: מהסקר הזה עלו כמה נתונים שהם מאוד מדאיגים.

רואן אבו תאיה: ידענו שהמצב הוא לא כל כך טוב א בל לא ידענו שהוא עד כדי כך חמור.

רואן אבו תאיה: הנתון הראשון, שמאוד מדאיג, כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, זה בקשר למספר החוקרות הערביות שנמצאות במערכת.

רואן אבו תאיה: מדובר בשתי חוקרות ערביות מתוך 148 חוקרים ביחידה לטיפול באלימות במשפחה.

עמיר פרץ: מה תפקיד החוקרות?

רואן אבו תאיה: לדבר עם המתלוננות ולחקור אותן.

עמיר פרץ: לבצע את הנוהל הפלילי?

רואן אבו תאיה: כן.

עמיר פרץ: אבל לפני כן הייתי מעוניין לשמוע יותר על הנתונים.

עמיר פרץ: אחר-כך נגיע לטיפול.

עמיר פרץ: האם יש חפיפה בין הנתונים של המשטרה ושל מחלקות הרווחה לבין המציאות בשטח?

עמיר פרץ: אנחנו יודעים שבמגזר הערבי היכולת של נשים להחליט שהן מגישות תלונה, היא סוגיה בפני עצמה.

חנין זועבי: אורלי תיתן תשובה לשאלה שלך.

עמיר פרץ: אין בעיה, אבל אני רוצה לשמוע מהן.

עמיר פרץ: הן יכולות לתת לנו דברים שאורלי לא יכולה.

עמיר פרץ: אורלי יכולה לקבל רק נתונים רשמיים והיא יכולה להביא לנו נתונים מהשטח.

עמיר פרץ: אישה שאמרה לה: אני נפגעת אלימות אבל אני לא מוכנה להתלונן.

עמיר פרץ: למה?

עמיר פרץ: כי יעשו עלי חרם משפחתי וכדומה.

עמיר פרץ: זה מה שמעניין אותנו, מהי המציאות?

קרן שמש-פרלמוטר: אני רוצה להגיב בקצרה על הדבר הזה וזה באמת הולך יד ביד עם הנתונים.

קרן שמש-פרלמוטר: מהנתונים אנחנו רואים שלא מעט נשים ערביות כן מתלוננות והמדיניות כרגע של המשטרה בטיפול בפניות לא מעודד נשים נוספות להתלונן.

קרן שמש-פרלמוטר: לכן, בעצם, הרבה נשים שכבר מנסות להתלונן ופונות למשטרה מגיעות למצב של חוסר אונים כי הן לא מקבלות את המענה.

קרן שמש-פרלמוטר: הדבר הזה משפיע על היעדר המוטיבציה של שאר הנשים להתלונן.

קרן שמש-פרלמוטר: בעצם המשטרה היא לא כתובת.

עמיר פרץ: כך את מסיקה?

קרן שמש-פרלמוטר: בהחלט.

עמיר פרץ: נראה לי שזאת מסקנה מרחיקת לכת.

קרן שמש-פרלמוטר: רואן תציג אחר-כך את הנתונים.

קרן שמש-פרלמוטר: העובדה ש-50% מהתלונות שמוגשות נסגרות, היא תמונה מאוד מדאיגה.

קרן שמש-פרלמוטר: אנחנו כארגונים פמיניסטים שמגיעים לנשים בכל מיני מובנים ורמות, בהחלט מודאגים מהעובדה שהמשטרה לא מהווה כתובת שאכן היא יכולה להוציא את האישה הזאת ממעגל האלימות.

דב חנין: יש היום נתון אחד שממש צועק לי לשמים, והוא גם מופיע במחקר של מרכז המחקר והמידע.

דב חנין: מתוך התיקים שנסגרים 85% נסגרים בגלל חוסר ראיות.

דב חנין: אני שואל, האם יש עוד תחום חקירתי כלשהו בעבירות פליליות, ששיעור כל-כך גבוה נסגר בגלל חוסר ראיות והאם הדבר הזה לא מחייב גישה אחרת לחפש ראיות?

נעילה עוואד: אני יכולה להתייחס לעניין של מה קורה בשטח.

נעילה עוואד: אני מנהלת על מרכז סיוע שעמותת נשים נ גד אלימות מפעילה לנפגעות תקיפה מינית ופיסית.

נעילה עוואד: מתחילת השנה עד אוקטובר 2010 הגיעו למרכז הסיוע 520 פניות.

נעילה עוואד: רק 24% מהפניות האלה הגיעו למשטרה.

עמיר פרץ: איך זה במגזר היהודי?

נעילה עוואד: זה קרוב ל-45%-46% בחברה היהודית.

עמיר פרץ: המשטרה אומרים שהיחס אותו יחס.

נעילה עוואד: ממה שאני יודעת מדיווחי מרכזי הסיוע, אני יודע שזה מגיע ל-45%-46%.

נעילה עוואד: זה מה שידוע לי מהדוח של מרכזי הסיוע.

חנין זועבי: אולי נסיים את הצגת המחקר ואחר-כך שהמשטרה תגיב על כל הנקודות בבת אחת.

רואן אבו תאיה: אני מחזירה אתכם לנקודה שהתחלתי בה בקשר למספר החוקרות.

רואן אבו תאיה: בוועדה הבין משרדית שהוקמה בשנת 1998 הומלץ אז להקצות תקנים לחוקרות ערביות.

רואן אבו תאיה: חיפשנו ולא מצאנו שום פעילות מתמשכת לוועדה הזאת מאז 1998.

רואן אבו תאיה: יש את הדוח של הוועדה ומאז 1998 דבר לא השתנה.

רואן אבו תאיה: גם ההמלצות של הוועדה לא יושמו מאז.

עמיר פרץ: מה ה קריטריונים כדי להיות חוקר?

רואן אבו תאיה: אני לא יודעת.

עמיר פרץ: מה היא אמורה להיות ברקע שלה?

עמיר פרץ: בוגרת קרימינולוגיה, בוגרת סוציולוגיה?

עמיר פרץ: אז נדע אם יש מספיק מועמדים.

עמיר פרץ: יכול להיות שיגידו שאין מספיק מועמדות בעלות רקע מתאים.

עמיר פרץ: כדי שלא תהיה טענה כזאת, אולי כדאי שנשאל אותם.

קרן שמש-פרלמוטר: ללא קשר לקריטריונים, אני מבטיחה לך שיש יותר משתי נשים שמתאימות.

עמיר פרץ: אל תבטיחי לי.

עמיר פרץ: אני בוועדה, אני רוצה לשמוע עובדות.

עמיר פרץ: בשביל מה הבאנו את המשטרה?

עמיר פרץ: שיגידו את העובדות.

חנין זועבי: אולי ניתן לרואן לסיים את הבאת הנתונים שלה?

רואן אבו תאיה: אחד הנתונים המדאיגים זה האחוז הגבוה של סגירת התיקים.

רואן אבו תאיה: כ-50% מהתלונות שמגיעות למשטרה נסגרות ולא עוברות לפרקליטות או לכל טיפול אחר.

רואן אבו תאיה: העילה של סגירת התיקים היא חוסר ראיות.

רואן אבו תאיה: מה זה חוסר ראיות?

רואן אבו תאיה: התלונה מגיעה למשטרה, אישה מדווחת על אלימות מצד אחד מבני המשפחה שלה ואומרים חוסר ראיות.

רואן אבו תאיה: טענה כזאת היא לא מקובלת עלינו.

רואן אבו תאיה: להדגיש, 1% מהתיקים נסגרים בגלל שהתלונות שהן לא מצדיקות.

עמיר פרץ: מה המצב במגזר היהודי?

רואן אבו תאיה: אנחנו חקרנו את הנושא בגזר הערבי.

חנין זועבי: המשטרה תיתן לנו מבט משווה.

רואן אבו תאיה: מידי שנה יש לנו כ-2,000 פניות מנשים ערביות שפונות למשטרה.

רואן אבו תאיה: זה נתון לא מבוטל.

רואן אבו תאיה: המשטרה אומרת שנשים ערביות אינן פונות בדרך-כלל למשטרה אבל הנתון הזה מפריך את הטענה הזאת.

רואן אבו תאיה: הנתון הזה מראה את אוזלת היד של המשטרה שגורמת לנשים להרגיש חסרות אונים ושאין להן כתובת שהן יכולות לפנות אליה.

רואן אבו תאיה: כמו שאמרה חברתי, זה מעמיד אותנו, העמותות הפמיניסטיות, לשאול את עצמנו כי אנחנו אמורות להפנות את הנשים האלה למשטרה שהיא אמורה לטפל בבעיות שלהן.

רואן אבו תאיה: אנחנו רואים שזה לא קורה בשטח.

רואן אבו תאיה: קיבלנו את הנהלים של המשטרה בקשר לפניות נשים כאשר יש אלימות במשפחה.

רואן אבו תאיה: הנהלים מתייחסים לאלימות של בן זוג כנגד אשתו ולא גורם אחר במשפחה, כמו אחים או אב.

רואן אבו תאיה: אנחנו חושבים שצריכה להיות התאמת נהלים, איך לטפל גם בבעיות של אחים.

רואן אבו תאיה: למשל, אם אישה פונה למשטרה ואומרת שאח שלה מרביץ לה או מתעלל בה, שיחקרו את זה לעומק.

חנין זועבי: הם לא חוקרים?

קרן שמש-פרלמוטר: זה בעצם לא חלק מהחשיפה של הנתונים כי זה לא תחת היחידה לחקירות אלימות במשפחה.

קרן שמש-פרלמוטר: אלה הנקודות שרצינו להביא.

חנין זועבי: נעילה, בבקשה.

נעילה עוואד: קודם כל אני מברכת על היוזמה ומברכת את אית"ך-מעקי על המחקר שהם עשו.

נעילה עוואד: אני כן אתייחס לכל העניין של אי האמון במערכת החוק ובמיוחד במערכת המשטרתית.

נעילה עוואד: זה עלה גם בסקר הדמוקרטיה משנת 2009, שהגיע לאחוז של 19% מול 44% בחברה היהודית.

נעילה עוואד: כאן אני יכולה לציין את כל הנתונים שהגיעו למרכזי הסיוע.

נעילה עוואד: אם נערוך השוואה בין הנשים שהגיעו לפני אירועי אוקטובר באותה תקופה ואנשים שהגיעו מתחילת השנה עד היום, האחוז שהגיעו למשטרה 24% בזמן שלפני אירועי אוקטובר, אנשים שהגיעו למרכזי הסיוע ואחר-כך למשטרה, הגיע עד ל-40%.

נעילה עוואד: זה אומר שיש הבדל משמעותי בכל הנושא של אמון במערכת המשטרתית, כי אנחנו חלק ממיעוט לאומי, חלק שסובל מאפליה ואי-אפשר לנטרל את מצבנו כנשים מכלל החברה הפלסטינית בישראל.

נעילה עוואד: חוץ מזה אני יכולה להתייחס גם למעמדות.

נעילה עוואד: ב-2005 נשים נגד אלימות מחקר על עמדות כלפי זכויות נשים בחברה הערבית.

נעילה עוואד: לגבי נושא ההגנה, דהיינו, מה התהליך של ההגנה ועל מה החברה כן תומכת ומסתייגת?

נעילה עוואד: יצא ש-33% מהנסקרים כן הסכימו שהנשים הערביות יגיעו למשטרה מול 67% שסירבו סירוב מוחלט להגיע.

נעילה עוואד: זה אומר שגם החברה שלנו ואנחנו כנשים ערביות בחברה, המצב קצת קשה.

נעילה עוואד: מצד אחד, את האמון, מצד שני את התמיכה.

נעילה עוואד: אבל, לרוב כל העניין של האמון במערכת המשטרתית מאוד משפיע עלינו.

נעילה עוואד: אני רוצה להתייחס לעניין של החוקרות.

נעילה עוואד: אנחנו מדברות על שתי חוקרות או 4 חוקרות, או אפילו, בנתונים שהעברתם לאית"ך-מעקי, יצא ש-4 נשים ערביות ושתי נשים דוברות ערבית, אחת נוצרייה ואחת דרוזית.

נעילה עוואד: אני לא הבנתי את ההקשר הזה.

נעילה עוואד: חוץ מזה אני רוצה להתייחס באיזה תקנים מדובר.

נעילה עוואד: בשאלה שהעבירו לאית"ך-מעקי הם דיברו על 6 חוקרות מתוך 80 חוקרות, 4 ערביות ושתיים דוברות ערבית, אחת דרוזית ואחת נוצריה.

עמיר פרץ: מה רע בזה?

עמיר פרץ: אני רואה בזה יתרון.

נעילה עוואד: אני לא מבינה איך יכולות להיות אישה דרוזית ונוצרית פלוס 4 ערביות.

נעילה עוואד: איך עשו את הפילוג הזה אני לא מבינה.

נעילה עוואד: מצד אחר, אני כן שואלת - - -

עמיר פרץ: אני לא מבין את הטענה.

דב חנין: יש היום נוצרים בישראל שאינם ערבים אבל יש הרבה נוצרים ונוצריות שהם ערבים.

עמיר פרץ: אני לא רואה בזה שום בעיה, להיפך.

חנין זועבי: לא, לא, יש בעיה.

חנין זועבי: הנוצרית במקרה הזה היא ערבייה.

עמיר פרץ: את זה תגידי במליאה.

עמיר פרץ: שתהיה סינית?

נעילה עוואד: אני שואלת בעניין של התקנים.

חנין זועבי: עכשיו אתה - - -

עמיר פרץ: אני?

עמיר פרץ: את.

עמיר פרץ: אנחנו צריכים לטפל ביכולת של החוקרות האלה.

עמיר פרץ: אם יש הן יכולות לחקור מה אכפת לי אם היא תהיה מפה או משם.

חנין זועבי: אבל זאת גישה.

חנין זועבי: היא מדברת על גישה כללית לחברה הערבית וזה חלק מהעניין.

נעילה עוואד: אני כן רוצה לשאול את המשטרה בעניין של תקנים.

נעילה עוואד: על איזה אחוז של תקנים מדובר ולא על כמה חוקרות?

נעילה עוואד: בזמנו, לפני 8 שנים, אני זוכרת שהיתה הכרזה במשטרה במשרד לביטחון פנים על לקלוט 9 תקנים של נשים ערבים ואנחנו בעצמנו הובלנו למצב שהנשים יפנו על אף הידע שלנו שיש קושי להגיע למשרות האלה מבחינה פוליטית.

נעילה עוואד: דחפנו את זה ונשים נרשמו.

נעילה עוואד: אנחנו יודעות שהן הגישו קורות חיים אבל אנחנו יודענו באותו זמן שהמשרות לא אוישו.

נעילה עוואד: השאלה שלנו למה המשרות לא אוישו?

נעילה עוואד: אחד הקריטריונים להתקבל לקורס היה שהאישה צריכה לעזוב את הבית שלה 6 חודשים.

נעילה עוואד: במהלך 6 חודשים לא לחזור הביתה.

נעילה עוואד: זה אחד החסמים בפני אישה ערבייה כי אי-אפשר לעזוב משפחה.

חנין זועבי: לאן היא עוזבת במשך 6 חודשים?

נעילה עוואד: 6 חודשים לעזוב את הבית למשך הקורס.

עודד מזרחי: זה יותר מ-6 חודשים, זה מצטבר.

עודד מזרחי: זה לא 6 חודשים רצוף.

עודד מזרחי: הלימודים הם במסגרת פנימייה במרכז להכשרות לימודי משטרה.

עודד מזרחי: זה מחולק למספר קורסים וזה על-מנת למקצע את אותם שוטרים שמתגייסים בהתחלה.

עודד מזרחי: קודם כל הם לומדים מה זה שוטר ומה הסמכויות.

נעילה עוואד: אני אומרת בהמלצות שלנו, איך אפשר להתאים את זה לצרכים ולייחודיות.

נעילה עוואד: אני אישה שעובדת ואני לא מוכנה לעזוב את הבית ולהתנתק מהאווירה כי זה עולה לי יותר במחירים משפחתיים וחברתיים.

חנין זועבי: יש נתונים השוואתיים בין אופן הטיפול בתיקים של אלימות נגד נשים ערביות לעומת אלימות נגד נשים יהודיות.

נעילה עוואד: אין לי כאן.

נעילה עוואד: אני רוצה להתייחס לנקודה מהי האסטרטגיה בזמן המשפטים שעוסקים בנושא הטרדות מיניות ואלימות ומה נעשה בזמן ההליך הפלילי הארוך, מה שעלול לפגוע בנפגעות.

נעילה עוואד: זה אחד הדברים שכן נתנו דעתנו עליהם.

נעילה עוואד: איך פועלת המשטרה לאכיפת חוק מניעת אלימות במשפחה בזמן שיש לפעמים דיווחים מתוך החברה שיש אלימות וכשמגיעים הביתה יכול להיות שכולם מסתירים את זה.

נעילה עוואד: כל בני המשפחה מסביב יודעים ואז מסתירים את זה.

נעילה עוואד: השאלה, מה עושים הלאה?

נעילה עוואד: חוץ מזה באיזה אסטרטגיה תנקוט המשטרה על-מנת לפתח אמון בינה לבין הנשים הערביות?

נעילה עוואד: מה היא הצליחה לעשות לאחר ועדת לפיד ואור.

נעילה עוואד: איך היא תיישם את זה?

נעילה עוואד: איזו הכשרה עוברים החוקרות והחוקרים כחלק מההיכרות של הצרכים הייחודיים.

נעילה עוואד: אני יודעת מניסיון אישי, כשהייתי רכזת לפרויקט ליווי נפגעות בהליך פלילי, היה קושי אדיר בעניין של התקציבים המוקצים למשטרה בכל העניין של הכשרות.

נעילה עוואד: יש הכשרות של המשטרה שהיה קשה להיכנס על אף שלפרקליטות היה יותר נוח להיכנס ולדבר על הייחודיות של החברה ועל האלימות בתוך החברה, מאשר המשטרה.

נעילה עוואד: מתוך 18 שנים של פעילות בתחום נפגעות אלימות, עשינו אך ורק יום עיון אחד עם חוקרי אלימות במשפחה.

עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו צריכים לתת למשטרה לדבר, הם המוקד המרכזי.

אורלי אלמגור-לוטן: אנחנו בדקנו את הנתונים של המגזר הערבי מול הנתונים של המגזר היהודי בכל מה שקשור לסטאטוס של טיפול בתיקים.

אורלי אלמגור-לוטן: כל הזמן אנחנו כותבים במסמכים של יום המאבק באלימות, שכנראה שיש תת דיווח על אלימות במשפחה במגזר הערבי.

אורלי אלמגור-לוטן: בשנת 2010, תלונות של נשים על אלימות מבני זוג היו 13.5% מהתיקים, שזה פחות מהשיעור של האוכלוסייה הערבית באוכלוסיה.

אורלי אלמגור-לוטן: אבל, ב-3 השנים האחרונות, בין 2008 לעכשיו, רואים עלייה בשיעור של הנשים הערביות מתוך כלל התלונות.

אורלי אלמגור-לוטן: בהקשר זה תמיד צריך להיזהר כי אי-אפשר לדעת אם יש התגברות באלימות או התגברות בדיווח.

אורלי אלמגור-לוטן: בכל אופן, יש איזו עליה בדיווח.

אורלי אלמגור-לוטן: חבר הכנסת פרץ שאל כדרך אגב, מה יודעים מנתונים - - -

עמיר פרץ: אני אף פעם לא שואל כבדרך אגב.

אורלי אלמגור-לוטן: נשאלה שאלה מה קורה עם רווחה?

אורלי אלמגור-לוטן: לא בדקנו את נושא הרווחה למסמך הזה אבל במסמך שהכנו על יום המאבק באלימות ראינו שגם בפניות של נשים ערביות למרכזים לטיפול באלימות במשפחה, היתה עליה בשנת 2009 לעומת השנה הקודמת.

אורלי אלמגור-לוטן: זה היה 17% לעומת 12% בשנה לפני.

אורלי אלמגור-לוטן: רואים כאן איזו עליה במספר הנשים הערביות שכן פונות לקבל טיפול.

אורלי אלמגור-לוטן: מבחינת סוג העבירות, יש טבלה בעמוד 3 למסמך, שמדברת על סוג העבירות שנשים ערביות מתלוננות עליהן לעומת סוג העבירות שנשים יהודיות מתלוננות עליהן.

אורלי אלמגור-לוטן: אני חושבת שזה מעניין.

אורלי אלמגור-לוטן: במגזר היהודי העבירות של הסדר הציבורי, שזה כולל איומים, הפרות צווים, הליכי משפט, הרבה יותר נפוצות מאשר במגזר הערבי וזה כמעט מחצית מהתלונות.

אורלי אלמגור-לוטן: במגזר הערבי עבירות נגד הגוף, השכיחות שלהם הרבה יותר גבוהה והן מהוות 70% מהתלונות.

אורלי אלמגור-לוטן: אני חושבת שזה מעניין לראות את ההתפלגות של סוג התלונות.

דב חנין: אגב, פרשנות מיידית לדבר הזה היא, שהמתלוננת הערבייה מתלוננת ממש כשבאו מים עד נפש.

דב חנין: כבר פוגעים בגוף שלה וזאת לא איזו מריבה.

אורלי אלמגור-לוטן: נכון, אנחנו בחרנו להציג את הנתון.

אורלי אלמגור-לוטן: מבחינת סטאטוס הטיפול בתיקים במשטרה במגזר היהודי מול המגזר הערבי.

אורלי אלמגור-לוטן: בעמוד 4 יש טבלה וגם גרף.

אורלי אלמגור-לוטן: קצת יותר תיקים נסגרים במגזר היהודי מאשר במגזר הערבי.

אורלי אלמגור-לוטן: במגזר היהודי אנחנו מדברים על 62% מהתיקים שנפתחו ונסגרו בסופו של דבר - - -

חנין זועבי: את לא לוקחת בחשבון גם את חומרת התלונה.

אורלי אלמגור-לוטן: מייד אתייחס לזה.

אורלי אלמגור-לוטן: 62% מהמגזר היהודי לעומת 56% מהתיקים במגזר הערבי נסגרים.

אורלי אלמגור-לוטן: בעמוד 5 יש טבלה שמראה את שיעור התיקים שנסגרו מתוך סך הכול התיקים שהסתיים הטיפול בעניינם.

אורלי אלמגור-לוטן: כאן אנחנו הולכים לפי סוג העבירה.

אורלי אלמגור-לוטן: כשמסתכלים לפי סוג העבירה זה די דומה, אבל עדיין, אם מסתכלים על עבירות נגד הגוף, במגזר היהודי נסגרים קצת יותר תיקים מאשר במגזר הערבי.

אורלי אלמגור-לוטן: במגזר הערבי נסגרו 52.6% מהתיקים שנפתחו בגין תלונות שהן נגד הגוף ואילו במגזר היהודי נסגרו 57%.

אורלי אלמגור-לוטן: כאן ניסינו לשקלל את סוג העבירה בפנים.

אורלי אלמגור-לוטן: העילות לסגירת תיקים הן שונות במגזר היהודי ובמגזר הערבי.

אורלי אלמגור-לוטן: במגזר היהודי יש באופן יחסי יותר תיקים שנסגרים בגלל חוסר עניין לציבור.

אורלי אלמגור-לוטן: במגזר הערבי הסיבה של חוסר ראיות היא יותר שכיחה.

אורלי אלמגור-לוטן: במשטרה תוכל להרחיב על זה.

דב חנין: אורלי, הנתונים פשוט מזעזעים אותי בכל שורה.

דב חנין: כשאני מסתכל על עבירות נגד הגוף בתלונות של נשים, זה כבר מגיע ל-89.5% מהתיקים שנסגרים בגלל חוסר ראיות.

דב חנין: האם יש איזה תחום אחר של עבירות נגד הגוף שבו יש שיעור כל-כך גבוה של סגירת תיקים בגלל חוסר ראיות?

אורלי אלמגור -לוטן: אני לא יכולה לענות לך על זה.

עמיר פרץ: חבר הכנסת חנין, הרי זה ברור.

עמיר פרץ: דקה אחרי שהאישה מגיעה למשטרה מישהו רומז לה שהיא צריכה ללכת.

דב חנין: חמור מאוד.

דב חנין: איפה ההתמודדות של המשטרה עם זה?

קרן שמש פרלמוטר: זה לא המצב.

קרן שמש פרלמוטר: זה לא שהאישה חוזרת בה מהתלונה.

אורלי אלמגור-לוטן: יש לנו נתונים לגבי חוקרים אבל לקחנו את זה מתוך הנתונים של אית"ך.

קרן שמש פרלמוטר: התיקים נסגרים בגלל חוסר עניין לציבור ולא בשל חוסר ראיות.

חנין זועבי: אנחנו רוצים את התגובה של המשטרה.

עודד מזרחי: אמר חבר הכנסת חנין וזה נכון שבאוכלוסיה הערבית בדרך כלל הפניה למשטרה היא כאשר העבירה היא ממש חמורה.

עודד מזרחי: לרוב הן לא מגיעות להתלונן במשטרה.

עודד מזרחי: פה אני מגיע לזה שהמשטרה נתקלת באישה הערבייה - וגם האישה היהודייה ומכל השכבות - בעצם אחרי שהיא עברה מסכת של התעללות ואלימות ואז זה מגיע לפתחנו.

עודד מזרחי: בדרך יש לנו עוד גורמים שאמורים לטפל בעניין.

עודד מזרחי: ראשית, זאת הקהילה.

עודד מזרחי: הקהילה מסביבה תומכת.

עודד מזרחי: היא בעצם מדריכה אותו ואומרת לה האם להגיע או לא להגיע למשטרה.

עודד מזרחי: ישנם ארגונים שמטפלים, מערכת החינוך, הרווחה באזור המגורים.

חנין זועבי: בוא נדבר על אלה שהגיעו.

עודד מזרחי: חשוב מאוד לציין שחלק גדול מהמניעה של העבירות החמורות של הפגיעה בגוף, תוכל להפסיק אם בדרך היא תפנה למשטרת ישראל.

עמיר פרץ: מה ההסבר שלך לגבי חוסר הראיות, שהוא נושא מאוד משמעותי.

דב חנין: אני חייב לחדד את השאלה.

דב חנין: אתם אומרים, וכולנו מבינים מהנתונים, שאישה מגיעה כאשר באמת הגיעו מים עד נפש, יש אלימות כלפי הגוף שלה.

דב חנין: בוודאי יש את עדות האישה.

דב חנין: לפעמים יש גם סימנים, יש צילומים.

דב חנין: אני לא מבין איך זה מתיישב עם זה ש- 90% נסגרים בגלל חוסר ראיות.

דב חנין: איזה סוג של ראיות צריך פה?

דב חנין: מה צריך, סרט וידאו שמסריט את האלימות?

דב חנין: הרי הראיות הן על פני התיק.

דב חנין: זה תיק שיחסית הוא פשוט להוכחה, כך נראה לי.

רחל גרייבן: פותחים בחקירה ואם זה היה פשוט אז היו הולכים לזה.

רחל גרייבן: אני חושבת שהדברים עולים גם מתוך הנהלים שיש התייחסות מאוד רצינית לתיקים מהסוג הזה.

רחל גרייבן: אני חושבת שדווקא מה שמשקף את ההתייחסות הרצינית זה גם הנהלים אבל דווקא עילת הסגירה.

רחל גרייבן: חוסר ראיות הוא לאו דווקא עילה של המשטרה.

רחל גרייבן: יש כללי משפט שדורשים רמת הוכחה מסוימת כדי להגיש תיק.

דב חנין: לכן יש משטרה שתמצא את הראיות.

רחל גרייבן: תיקים רבים נסגרים גם בפרקליטות.

עמיר פרץ: נניח שאישה הגיעה ויש לה מכה בכתף.

עמיר פרץ: היא עברה בדיקה רפואית ויש עדות שיש לה מכה בכתף.

עמיר פרץ: בהתחלה היא דיווחה היא קיבלה מכות בבית.

עמיר פרץ: אחרי יומיים היא באה אליכם ואומרת: סליחה, טעיתי, נפלתי במדרגות.

עמיר פרץ: מה אתם עושים?

רחל גרייבן: אנחנו לא מניחים לתיקים.

עודד מזרחי: התיקים האלה לא מונחים בצד.

עודד מזרחי: ברגע שיש דבר מה נוסף בתיק, כמו שציין אדוני, אם יש תעודה רפואית או צילום, ברוב התיקים האלה מוגש כתב אישום.

עמיר פרץ: אבל אם היא חוזר בה?

רחל גרייבן: לא חוזרים מתיק בגלל שהיא חזרה מהאמירה שלה.

עמיר פרץ: אז למה זה כל-כך רחב העניין של חוסר הראיות?

עמיר פרץ: אם כבר האישה הגיעה - - -

דב חנין: המצב המשפטי אומר שדי בעדות שלה פלוס דבר מה.

דב חנין: דבר מה זאת, כמו שכולנו יודעים, זה הרבה פחות מסיוע.

דב חנין: זאת תוספת ראייתית כל-כך קלה, שאומר בית המשפט העליון באיזה פסק דין, שמשקלה כנוצה.

דב חנין: אין את המשקל כנוצה כדי להוסיף את קצת הראיות?

דב חנין: מה זאת אומרת ש-90% נסגרים?

דב חנין: אני לא יודע איך להתייחס לזה?

חנין זועבי: יש גם מקרי רצח שלא פוענחו.

רחל גרייבן: אנחנו מדברים על אלימות בין בני זוג.

רחל גרייבן: ברצח אנחנו עוד לא יודעים מי המעורבים.

עודד מזרחי: הנתונים שהועברו, מדברים על כך שאחוז הסגירות הנמוך באמת במגזר הערבי, בהשוואה למגזר היהודי, זה מחוסר עניין לציבור.

עודד מזרחי: האחוז הגבוה, כמו שאתה מציין זה חוסר ראיות.

עודד מזרחי: חוסר ראיות נובע מכמה סיבות.

עודד מזרחי: אישה שמגיעה להתלונן בתחנה להגיש תלונה זה אחרי שהיא עברה תקופה ארוכה של התעללות.

עודד מזרחי: היא החליטה שהיא מגיעה ובזה היא מסיימת את העבודה.

עודד מזרחי: בהתחלה היא ניגשה למשפחה, כמו שאצל הדתיים ניגשים לשאלת רב וכדומה.

עודד מזרחי: ניגשים למשפחה ושואלים.

עודד מזרחי: בדרך כלל גם אין לה תמיכה גם מהמשפחה.

עודד מזרחי: אם היתה לה את התמיכה מהמשפחה - - -

דב חנין: בסדר, היא הגיעה למשטרה.

עודד מזרחי: בסדר, היא הגיעה למשטרה.

עודד מזרחי: ברוב המקרים זאת הפעם הראשונה והאחרונה שהיא מגיעה כי אחרי שהיא חוזרת, היא לא חוזרת הביתה לבעלה אלא הולכת למשפחה.

עודד מזרחי: כשהיא חוזרת למשפחה, המשפחה מנסה לעשות סולחה ואז כל הראיות מסביב, כולל תעודה רפואית – אם היה סיכוי שהיא תלך להיבדק, הכול נמצא בצד.

דב חנין: אז אולי צריך נוהל אחר לטיפול בתלונה?

דב חנין: אם זה המצב, אז צריך להיערך אחרת.

דב חנין: אני לא מכיר את הנתונים, אני פשוט קורא את הנתונים שבפנינו.

דב חנין: המשטרה צריכה להיערך אחרת.

דב חנין: אם זאת הבעיה, אז ברגע שאותה אישה מגיעה, היא תגיע לחוקרת.

דב חנין: אני מקווה שתהיינה חוקרות ערביות כתוצאה מהדיון הזה.

דב חנין: אז החוקרת תדע ללוות אותה ולהפנות אותה לבדיקה רפואית במקום.

דב חנין: ואז גם אם היא תחזור למשפחה ושכנעו אותה, יש תיק.

עודד מזרחי: זה נעשה.

עודד מזרחי: אבל החוק לא מאפשר לי לקחת בכוח את הקורבנות לבדיקות רפואיות.

דב חנין: זה לא בכוח, היא באה אליכם להתלונן.

עודד מזרחי: החוק גם לא מאפשר לי לצלם בכוח.

נעילה עוואד: לא בכוח.

נעילה עוואד: תלוי איך מסבירים, איך מתייחסים.

קרן שמש-פרלמוטר: כמו שאמרת, אתה המושיע האחרון.

עודד מזרחי: דובר פה על חוקרים דוברי השפה הערבית.

עודד מזרחי: רוב האוכלוסייה הערבית, כמו האוכלוסייה הרוסית והאתיופית, מגיעים למשטרה הם דוברי עברית.

עודד מזרחי: אנחנו מדברים על חריגים באזורים מסוימים.

עודד מזרחי: באזורים מסוימים יש לנו תקנים של חוקרי אלמ"ב, אלימות בין בני זוג, שהם דוברי ערבית.

עודד מזרחי: זה יכול להיות חוקרים שהם יהודים, הם בוגרי תואר במזרחנות והם דוברי ערבית מעולה.

עודד מזרחי: המטרה היא לדבר עם אותה נפגעת או נפגע על-מנת למצות את כל מה שאפשר.

עודד מזרחי: גם להסביר על כל ארגוני הסיוע והרווחה אליהם הוא יוכל לפנות.

עודד מזרחי: המטרה שהוא יוכל לדבר איתו.

עודד מזרחי: אני לא מבין למה הועלה הנושא של דרוזים, יהודים או צ'רקסים.

עודד מזרחי: המטרה היא שהשפה תהיה שגורה בפי אותו חוקר.

חנין זועבי: זה לא רק העניין של השפה, זה גם עניין של גישה תרבותית ורגישות תרבותית, זאת לא רק שפה.

חנין זועבי: זאת תרבות.

קרן שמש-פרלמוטר: במבחן התוצאה, בשורה התחתונה, אתם באים ואומרים: אנחנו לא מצליחים להגיע לכתבי אישום.

עודד מזרחי: זה לא בגלל החוקרים.

דב חנין: לא רק זה, אדוני.

דב חנין: אדוני עצמו - - -

קרן שמש-פרלמוטר: 50% מהתיקים אתם לא מעבירים לפרקליטות.

דב חנין: אדוני אמר שהבעיה העיקרית קשורה להקשרים החברתיים והתרבותיים, שהאישה חוזרת למשפחה וקורים כל מיני דברים.

דב חנין: דווקא לכן, חשוב שהחוקרים שמטפלים והחוקרות שמטפלות, תהיינה בנות הקהילה הזאת ושתדענה איך להתמודד עם המורכבות הזאת.

דב חנין: חוקר זה לא מישהו שבא אליו רק המתלונן והוא כותב פרוטוקול.

דב חנין: חוקר זה מישהו שיש לו פרויקט חקירתי.

דב חנין: דווקא הדברים של אדוני משכנעים עוד יותר כמה חשוב שיהיו חוקרים וחוקרות ערביים שידעו לעשות את העבודה הזאת בתוך ההקשר החברתי והתרבותי שקיים.

דב חנין: אולי יהיה להם אמון יותר גדול מצד הקהילה.

דב חנין: אנחנו רואים שיש בעיה של חוסר אמון, אז אולי בחוקרות ערביות יהיה אמון יותר גבוה.

דב חנין: לא מייד, אבל כשיראו שיש יותר ויותר חוקרות וההליך מתבצע ויודעים לפעול ויודעים לעבוד נכון בתוך הקהילה - - -

עודד מזרחי: אדוני, בחלק מההליך הטיפולי שהמשטרה מסתייעת בו – המשטרה היא לא גורם טיפולי.

עודד מזרחי: המשטרה היא גורם שאוכף את החוק במדינת ישראל.

עודד מזרחי: הגורם הטיפולי זאת הרווחה.

עודד מזרחי: בחלק גדול מהמקרים, אני מגיע מהשטח אז אני מכיר את העבודה בשטח.

עודד מזרחי: אותו נפגע, יהודי כערבי, עם אוכלוסיות מסוימות כשרואים שהאישה במצוקה ואין עבירה חמורה, ניגשים לרווחה, מרימים טלפון, שואלים אם יש מקום במקלט ומפנים את האישה למקלט.

עודד מזרחי: ברוב המקרים, הערביות שמגיעות להגיש תלונה, מעדיפות שלא להגיע למקלט אלא לחזור למשפחה.

קריאה: מה זה רלוונטי לתלונה?

עודד מזרחי: זה לא רלוונטי לתלונה, אני מדבר על ההליך הטיפולי לאחר מכן.

קריאה: זה לא קשור.

קריאה: אתם תעשו את העבודה שלכם.

חנין זועבי: אני חושבת שהטיפול במקרה הרצח הוא דוגמה טובה.

עודד מזרחי: רצח זה הקיצון.

עודד מזרחי: אני מדבר על הדרך.

חנין זועבי: זה הקיצון שמבליט גם כן את אופן הטיפול.

עודד מזרחי: דווקא לא.

עודד מזרחי: ברוב המקרים לא היו תלונות קודמות, גברתי.

חנין זועבי: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאורי.

עמיר פרץ: לפני כן אני רוצה לשמוע על הקורס כי אני צריך ללכת.

עמיר פרץ: טענו כאן שיש קורס של 6 חודשים שאי-אפשר להשתתף בו בגלל המבנה שלו.

עמיר פרץ: למה שלא תעשו הקלות.

עמיר פרץ: אם נותנים הקלות בגדוד נח"ל חרדי, אז גם הם שיתנו הקלות בקורס מסוים.

חנין זועבי: נשמע על הקורס ואחר-כך אני אתן לאורי.

עודד מזרחי: זה לא קורס אחד, אדוני, זה מספר קורסים.

עודד מזרחי: שוטר מתגייס למשטרת ישראל הוא עובר קורס של שבועיים של הדברים הבסיסיים ביותר.

עודד מזרחי: לאחר מכן הוא עובר הכשרה בשטח, חוזר לעוד קורס של 3 חודשים.

עמיר פרץ: מה זה אומר?

עודד מזרחי: הוא לא נמצא 3 חודשים בתוך בית הספר.

עודד מזרחי: הוא מגיע באותו שבוע.

עודד מזרחי: התנאים במקום הם תנאי פנימייה.

עודד מזרחי: מאחר יש גם עבודות בערב, כמו עיון בפסקי דין ועבודת צוות.

עודד מזרחי: בימי חמישי יוצאים הביתה וחוזרים ביום ראשון.

עודד מזרחי: התנאים הם תנאי פנימייה לכלל האוכלוסייה.

עודד מזרחי: ישנן נשים יהודיות רבות נשואות, בעלות משפחה וילדים שמוצאות לעצמן סידור.

עודד מזרחי: גם להן קשה וגם לבעלים קשה.

עודד מזרחי: זאת תקופה שצריכים לתת.

עודד מזרחי: ביחד נעשית עבודה משותפת.

חנין זועבי: עובדה שנשים ערביות לא מגיעות לקורס כזה.

חנין זועבי: אז אתה צריך להציע אלטרנטיבה אחרת.

נעילה עוואד: ואם הן מגיעות ונרשמות אז יש את הפרופיל הביטחוני, שהן לא עברו את הפרופיל הביטחוני.

עודד מזרחי: גברתי, יש דרישות מסוימות לקבלה למשטרת ישראל.

עודד מזרחי: חלקן מותנות במעבר של השתלמויות וקורסים ורק לאחר מכן הופכים להיות שוטרים במשטרה.

חנין זועבי: אבל הקורס לא מתאים ועובדה שלא נרשמים.

חנין זועבי: יש את הבעיה שנרשמים ולא עוברים את הפרופיל הביטחוני.

חנין זועבי: למה הם לא עוברים?

עודד מזרחי: סיווג ביטחוני לכל דבר.

עודד מזרחי: אני לא יכול לתת מענה על זה כי אין לי מושג.

חנין זועבי: אני מניחה שכל הערביות שיושבות סביב השולחן הזה לא עוברות סיווג ביטחוני.

עודד מזרחי: אחרי הלימודים במרכז ללימודי משטרה בצפון ישנן הדרכות והסמכות לאותם חוקרים במגזרים היהודים.

עודד מזרחי: חוקרות לעבירות מין מקבלות הכשרות.

עודד מזרחי: הן יוצאות כל יום הביתה, הן לא צריכות להישאר.

עודד מזרחי: הכשרה לחוקרת אלמ"ב או חוקר אלמ"ב גם כן יוצאים כל יום הביתה.

עודד מזרחי: אלה ההכשרות של משטרת ישראל.

עודד מזרחי: יש דברים בסיסיים שחייבים לעבור אותם ואלה הדרישות.

חנין זועבי: אז הדרישות האלה לא מתאימות לחברה הערבית.

חנין זועבי: אורי, בבקשה.

אורי גופר: תודה רבה.

אורי גופר: אני רוצה לדבר ממקום אחר.

אורי גופר: אני ודוקטור מהא אלתא'גי דגש מ"יוזמות קרן אברהם" מפעילים מיזם שמבוסס על שיתוף פעולה עם המשטרה, שנועד לשפר את היחסים בין החברה הערבית לבין המשטרה.

אורי גופר: מהמקום הזה אני רוצה להגיד כמה דברים בנקודות שאליהם כבר התייחסו.

אורי גופר: ראשית, זאת אחת הסוגיות הסבוכות והמורכבות שדורשת פיתרון אינטגרטיבי.

אורי גופר: יש פה את הבעיה של אזלת היד של רשויות הרווחה, את אזלת היד של רשויות אכיפת החוק והפרקליטות, הדלת המסתובבת.

אורי גופר: זה גם מהווה חסמים בפני פנייה לטיפול.

אורי גופר: אני רוצה, כמובן, להישאר נאמן למסגרת שחברת הכנסת זועבי מציעה ולדבר מה בתחום אחריותה של המשטרה, שנגיש לה ושיכול להביא לשפר כי יש מה לעשות.

אורי גופר: אני רוצה להתרכז בתחום הצר שלפי דעתי יכולה להיות בו הסכמה.

אורי גופר: שתי נקודות שעלו פה.

אורי גופר: ראשית, בנושא של גיוס חוקרות ערביות מוסלמיות למשטרה, כי זה הצורך העיקרי כי גם מרבית השוטרים הערבים הם דרוזים.

אורי גופר: דרוש פה כן להתייחס למרבית החברה הערבית שהיא חברה מוסלמית.

אורי גופר: אני חושב שזה נושא שלא מספיק לפנות לגביו לשר לביטחון פנים בפנייה כללית.

אורי גופר: יש כבר מודעות לגבי הצורך לתת ייצוג הולם לערבים במשטרה בכלל ובפרט לנשים.

אורי גופר: רשימת החסמים היא מאוד ארוכה.

אורי גופר: אני חושב שזה חשוב שהעליתם כאן את הנושא של הסיווג הביטחוני.

אורי גופר: זה אחד החסמים.

אורי גופר: צריך להבדיל בין קבוצה שרוצה להיכנס למשטרה ולא מצליחה ולא עוברת, גם אחרי מכינות ואחרי כל מיני שיטות שמנסים.

אורי גופר: פה יש מוטיבציה ואינטרס משותף.

אורי גופר: צריך להסתכל לעומק מה הגורמים.

אורי גופר: אנחנו יכולים למנות כל מיני סיבות.

אורי גופר: אנחנו בכלל מדברים על להכין את המשטרה לקליטת השוטר הערבי, גם מבחינת הקידום, גם מבחינת התאמת הקורסים.

אורי גופר: נושא משך הקורס הוא חסם מגדרי, גם לגבי שוטרות יהודיות.

אורי גופר: יש פה איזה חסם כפול כלפי נשים.

אורי גופר: זה משהו שהוא חייב להיבדק כחלק ממשהו כולל.

אורי גופר: יש פה עוד הרבה מאוד סוגיות כמו סוג המבחנים וזה חייב להיות מטופל.

אורי גופר: כיום כבר יש יעד של 30% מתגייסים ערבים מכל מחזור גיוס ומגיעים למספרים הרבה יותר נמוכים.

אורי גופר: יש, כמובן, את הקבוצה הגדולה שלא רוצה להתגייס וזה הכול מתחיל וחוזר לנקודה של חוסר האמון.

אורי גופר: אם יהיו הצלחות במקום אחד זה יקרין גם הדברים האלה.

אורי גופר: הנושא השני זה הנושא של הכשרות לחוקרים.

אורי גופר: אני קורא למשטרה להסתכל על כל ארגוני הנשים הערביות בתור משאב ולא כארגון שצריך להימלט מהנתונים שלו ומהדוחות שלו.

אורי גופר: זאת פעם ראשונה שאנחנו מסתכלים על הנתונים האלה.

אורי גופר: אלה נתונים מאוד חמורים.

אורי גופר: לקח הרבה זמן עד שהשיגו את הנתונים האלה.

אורי גופר: חלק מהעניין זה לפתח שקיפות.

אורי גופר: זה גם מעודד אמון.

אורי גופר: אם לא יהיה קושי גדול להשיג את המידע, שנדע על מה אנחנו מדברים, כדי שאפשר יהיה להתייחס למציאות, זה קודם כל צעד בונה אמון כלפי הארגונים וכלפי החברה האזרחית.

אורי גופר: אנחנו יודעים ממשטרות בעולם, שמנסות לשפר את היחסים עם קבוצות.

אורי גופר: הן רואות בארגונים האלה כמקור.

אורי גופר: יש להן את הידע ואפשר להיעזר בהן במגוון דרכים.

אורי גופר: כמובן שזה דורש שיתוף פעולה מצד הארגונים אבל הדרישה לזה והמוטיבציה לזה, ברמת הנוהל, צריכה לבוא מהמשטרה.

אורי גופר: המפגש לא צריך להיות רק משני צידי המתרס.

אורי גופר: יש פה אינטרסים משותפים בתחום צר שאפשר לקדם.

חנין זועבי: הימת יונס, מהרשות למעמד האישה.

הימת יונס: שלום לכם.

הימת יונס: אני מברכת על הדיון הזה.

הימת יונס: קודם כל, אני רוצה לומר שאנחנו ברשות, בעקבות כל הנתונים האלה, באמת נבחן פנייה למשטרה בנושא הזה, שבאמת יהיו חוקרות ויהיה ייצוג לנשים ערבים.

הימת יונס: אם יהיה צורך, לקיים קורס ייחודי מותאם ל-10-15 נשים, שבסופו של דבר ישתלבו ויהיו במשטרה כחוקרות.

הימת יונס: זה מאוד חשוב נוכח הנתונים הקשים על אלימות בקרב המשפחות הערביות.

הימת יונס: אני אנצל את ההזדמנויות שנמצאים כאן אנשים מארגונים שונים, להגיד מה אנחנו עושים בתחום הזה, כרשות לקידום מעמד האישה.

הימת יונס: אנחנו מפיקים הרבה חומר פרסומי בנושא הזה.

הימת יונס: אורלי דיברה על תת דיווח אצל נשים ערביות.

הימת יונס: אנחנו רואים בזה נושא מאוד חמור.

הימת יונס: זאת הסיבה שאנחנו מפיקים חומרי הסברה ואנחנו משתפים את היועצות לקידום מעמד האישה במחלקות הרווחה ומעבירים את זה דרכן.

הימת יונס: זה חשוב מאוד שזה יגיע לנשים ערביות, שידעו על הזכויות שלהן, איך הן יכולות להתלונן ובאיזה סיטואציות.

הימת יונס: בנוסף אנחנו מקיימים גם סדנאות להגנה עצמית בישובים הערבים.

הימת יונס: אנחנו עושים מאמץ להעלאת מודעות באמצעות קמפיינים בשפה הערבית ובאמצעות הרצאות בשפה הערבית בנושא הזה.

הימת יונס: זה מאוד חשוב.

הימת יונס: בשנה הבאה נפיק קמפיין מיוחד בנושא הזה במסגרת תקציב יעודי לנושא הזה, כדי להעלות את המודעות לנושא הזה, כדי שבשנה הבאה לא תהיה תת דיווח אלא יהיה דיווח מלא בנושא הזה.

מיכל חנוך: אני עובדת במשרד הרווחה, מפקחית ארצית בתחום אלימות במשפחה.

מיכל חנוך: נמצא כאן חברי סאיד תלי, שגם הוא מפקח ארצי בנושא של אלימות במשפחה.

מיכל חנוך: אני אחראית על מקלטים לנשים מוכות.

מיכל חנוך: הדיון פה לא מתרכז בעיקר בדיון ברווחה אבל כן חשוב לומר כמה נקודות.

מיכל חנוך: ברמה מאוד כללית, כדי להגיב למשפט שאמרת, שאם יש תלונה על עבירה פיסית אז זה מראה שהגיעו מים עד נפש.

מיכל חנוך: דווקא בוועדה למעמד האישה חשוב להגיד שיכול להיות שהגיעו מים עד נפש כשיש אלימות שהיא גם אינה פיסית.

דב חנין: ברור ומובן מאליו.

מיכל חנוך: לשפה יש חשיבות רבה ולכן חשוב לומר את זה.

דב חנין: בוודאי שעד נפש זה לא רק עד גוף.

מיכל חנוך: חשוב להגיד את זה בקול רם.

מיכל חנוך: לא במקרה, יותר קל להתלונן או יותר הגיוני שמתלוננים כשיש עבירת גוף ושיש הוכחה כי לך תוכיח משהו אחר.

דב חנין: מסתבר רק שיש הוכחה ואין הוכחה.

דב חנין: זה מה שמטריד אותנו.

מיכל חנוך: נכון.

מיכל חנוך: אני רק אומרת שאנחנו כבר לא בעידן שצריך לראות את הפנס בעין בשביל לדעת - - -

דב חנין: מסתבר שגם הפנס בעין לא מספיק.

דב חנין: זה מה שמדהים אותי בדיון הזה.

דב חנין: גברתי פשוט לא שמה לב להקשר של הפנייה שלי.

דב חנין: אני לגמרי עם גברתי בכל מילה שאמרת, כולן אמירות נכונות ומדויקות.

דב חנין: אותי פשוט מקומם שגם כשיש כבר פנס בעין, מסתבר שאין ראיות.

דב חנין: את זה אני לא מסוגל להבין.

עודד מזרחי: מאיפה אדוני מקבל את הנתונים האלה?

דב חנין: אני מקבל את הנתונים האלה ממרכז המידע והמחקר של הכנסת.

עודד מזרחי: שקיבל נתונים מאיתנו.

דב חנין: בבקשה, אלה נתונים שלכם.

עודד מזרחי: לכן אני לא מבין איך הבנת כך?

דב חנין: הנתונים בפנינו.

דב חנין: הנתונים אומרים שנשים ערביות מתלוננות בדרך כלל כשמדובר בעבירות פיזיות של פגיעה בגוף.

עודד מזרחי: אדוני, פגיעה בגוף יכולה להיות גם דחיפה.

עודד מזרחי: זה לא מחייב סימן בגוף.

חנין זועבי: תאמין לי שהם לא פונות למשטרה אחרי דחיפה.

חנין זועבי: לא צריך מחקר בשביל זה.

עודד מזרחי: זה לא מדויק.

חנין זועבי: לא, לא, זה כן מדויק.

מיכל חנוך: אני מהתחום של הרווחה אז אני לא מתייחסת ספציפית רק לעניין של המשטרה, למרות שאנחנו עובדים הרבה מאוד בשיתוף פעולה עם המדור לנפגעי עבירה.

מיכל חנוך: חשוב לי לומר גם אמירות כלליות.

מיכל חנוך: תלונה במשטרה של נשים גם מהחברה הערבית בפרט, אבל גם מכל המגזרים, הרבה פעמים התלונה במשטרה היא תוצר של הליך טיפולי מאוד ארוך.

מיכל חנוך: זה לא מובן מאליו שאישה נפגעת אלימות פונה למשטרה.

מיכל חנוך: תלונה במשטרה היא צעד מאוד אמיץ ולא פשוט.

מיכל חנוך: זאת עוד אמירה שחשוב להגיד.

קרן שמש-פרלמוטר: אנחנו רואים שיש 2,000 נשים אמיצות כאלה.

דב חנין: דווקא לכן, אני שוב נתקע באותה נקודה כי זה מרגיז אותי.

דב חנין: אותה אישה אמיצה, שכבר עברה את כל התהליך ובאומת הלכה ולמרות כל הדברים והלכה והתלוננה, מתוך תיקים של עבירות נגד הגוף, 90% מהתיקים שנסגרים, נסגרים בגלל חוסר ראיות.

דב חנין: זה נתון שלדעתי פשוט סומרות השערות.

דב חנין: אחרי כל מה שגברתי אומרת ובצדק, אנחנו בכלל לא במישור הנכון של ההתמודדות.

חנאן עוואד: רציתי להגיד שאולי במשטרה מזלזלים בחומרת העבירה שקרובי המשפחה עושים לנשים.

רחל גרייבן: חשוב לי להגיב על זה כי זה ממש לא המצב.

חנאן עוואד: זה כאילו דלת מסתובבת ולא מוצאים את האמת.

חנאן עוואד: לא שמים את היד על מה שצריך.

חנאן עוואד: צריך משהו ממשי כדי לטפל בבעיה הזאת.

שאנה שכטרמן: אני מויצ"ו.

שאנה שכטרמן: אני לא אשת המקצוע ואני אעביר שתי הערות שהעבירו אלי נשות המקצוע שלא יכלו להגיע לדיון היום.

שאנה שכטרמן: לנו אין התמחות בנשים הערביות וזה גם אבן הנגף שלנו.

שאנה שכטרמן: מגיעות אלינו נשים ערביות שביקשו באופן ספציפי לא להגיע למקלט ערבי, וזאת מהסיבות שלהן.

שאנה שכטרמן: לאורך השנים למדנו שדווקא הרבה פעמים משפחת המוצא של האישה מהווה את הסיכון לאחר התלונה או לאחר שהשהות במקלט.

שאנה שכטרמן: כלומר, אחרי שהיא עוזבת את הבעל שלה, את המשפחה שלו, הרבה פעמים היא תקבל סנקציות או אלימות מכל מיני סוגים ממשפחת המוצא שלה, שזה בעצם המקום היחיד שאליו היא יכולה לחזור.

שאנה שכטרמן: שנית, אנחנו מרגישות שאנחנו נותנות בעיקר מקלט פיזי ולא טיפול נפשי או מערכתי או קהילתי, כמו שא נחנו יודעות לתת בקהילה היהודית.

שאנה שכטרמן: זאת מכיוון שאין לנו הרבה פעמים, אין לנו נשות צוות, אין לנו גישה לאנשי הדת ולקהילה עצמה.

שאנה שכטרמן: אנחנו קוראות להקמה של מקלט בעיקר בדרום.

חנין זועבי: החוסר במסגרות טיפול זה לא הנושא.

דב חנין: גברת שכטרמן, ההערה הראשונה שלך עוד יותר מחריפה, לטעמי, את תמונת המצב.

דב חנין: אומרים לנו במשטרה שרוב הנשים האלה חוזרות כנראה למשפחת המוצא שלהן.

דב חנין: אנחנו מבינים ששם יש בעיות גם כן.

דב חנין: בדרך כלל אני יוצא מדוכא מדיונים בכנסת אבל מהדיון הזה אני יוצא מדוכא במיוחד.

דב חנין: חשבתי שיש בעיה אבל לא תיארתי לעצמי עד כמה היא נוראה.

דב חנין: זה באמת נורא ואיום.

רחל גרייבן: מה נורא ואיום?

דב חנין: נורא ואיום שהמערכת לא מצליחה לתת פיתרונות, שתיקים נסגרים בצורה כל-כך דרמטית, שהנשים חוזרות למקום שבו הן נתקלות בעוד מצוקה ובעוד אלימות.

דב חנין: משהו פה לגמרי לא בכיוון.

נעילה עוואד: לכן יותר נשים נרצחות.

נעילה עוואד: יותר מ-60% מהנשים שנרצחו בשנים האחרונות הן ערביות.

חנין זועבי: בשני מקרי רצח מהשלושה האחרונים בלוד, אין אף עצור, נכון?

חנין זועבי: שני מקרי רצח מתוך השלושה עדיין אין עצור.

מיכל חנוך: עדיין לא סיימתי את דבריי.

מיכל חנוך: נאמרו פה דברים לא כל-כך מדויקים.

חנין זועבי: על המשטרה?

מיכל חנוך: לא על המשטרה.

חנין זועבי: לא, הדיון הוא על אופן טיפול המשטרה, ברשותך.

מיכל חנוך: אין חוסר במסגרות טיפול.

חנין זועבי: הדיון הוא על אופן טיפול המשטרה.

ישראלה דנינו: אני אחראית על תחום אלימות כלפי נשים במשפחה במשרד הבריאות.

ישראלה דנינו: אני רוצה לדבר עם הקשר שלנו עם המשטרה ועם חוקרי אלמ"ב.

ישראלה דנינו: על פי פקודת העם, כל אדם שמגיע לחדר מיון עם פציעה, יש חובת דיווח למשטרה.

ישראלה דנינו: זה המקום היחיד במערך הבריאות שאנחנו מדווחים למשטרה על אלימות.

ישראלה דנינו: לצערנו, לא פעם כשמדווחים לחוקרי אלמ"ב – אני אתקן, לחוקרים בכלל בתחנות המשטרה ומודיעים שהגיעה אישה נפגעת אלימות לחדר מיון, שואל החוקר מה מצבה של האישה, תשלחי אותה להגיש תלונה.

ישראלה דנינו: האישה מגיעה לבית החולים מפורקת תרתי משמע, גם פיזית כי היא הגיעה לבית החולים לאחר פגיעה גופנית.

ישראלה דנינו: הדבר השני, היא עברה תהליך מאוד ארוך עד שהיא הגיעה והיתה מוכנה להודות שהיא אישה מוכה.

ישראלה דנינו: זה תהליך מאוד מאוד ארוך ואנחנו מדברים על מעל 7 שנים.

ישראלה דנינו: ברגע שאנחנו אומרים לה לגשת למשטרה, גמרנו עם התלונה.

ישראלה דנינו: אם השוטר היה מגיע אליה יכול להיות – אני מאוד מסכימה לכל הבעיה החברתית הקשה שיש לנו עם המגזר הערבי.

ישראלה דנינו: אני באה מהצפון ואני מאוד מרושתת בכל העבודה בצפון.

ישראלה דנינו: יש באמת קושי אובייקטיבי קשה מאוד.

ישראלה דנינו: גם עם מערכת האמון בין המשטרה למגזר וגם בכלל בתרבות של המגזר.

עודד מזרחי: גברתי, אפשר לקבל מקרים?

ישראלה דנינו: כן, אחד לאחד.

ישראלה דנינו: משטרת טבריה, משטרת – אחר-כך אעביר לך.

רחל גרייבן: בהתייחס לדיון, ברור שלמשטרה יש אינטרס לחקור וגם שנשים יגיעו להתלונן.

רחל גרייבן: לכן נבנה מערך האלמ"ב מתוך הבנה שיש מאפיינים ייחודיים לסוג העבירות האלה שדורש התמחות, הבנה והכרה מסוימת.

רחל גרייבן: זאת האוריינטציה והכיוון שאנחנו נמצאים בהם.

רחל גרייבן: כשחוקרים עבירות, גם אנחנו רוצים שהם יגיעו לידי כתב אישום.

רחל גרייבן: לא רוצים שתהיה פגיעה חמורה יותר, רוצים למגר את התופעה ולהילחם בה.

רחל גרייבן: זה אינטרס משותף שהוא הנחת המוצא של הדיון הזה וזה המקום שאנחנו נמצאים בו.

רחל גרייבן: אנחנו עושים את הפעולות שצריך כדי לקדם את הנושא הזה, גם מבחינת המערכת וגם מבחינת ההכשרות.

רחל גרייבן: ההכשרות אמנם מאורגנות על-ידנו אבל אנחנו משלבים בהם התייחסות לאוכלוסיות בעלות מאפיינים מיוחדים.

רחל גרייבן: בהכשרת אלמ"ב הגיעה לאחרונה אשת טיפול מהמגזר הערבי.

רחל גרייבן: גם בהכשרה של עבירות מין הגיעה מישהי.

רחל גרייבן: בתוך ההכשרות אנחנו מתייחסות לאוכלוסיות האלה.

קרן שמש-פרלמוטר: מה לא עובד?

רחל גרייבן: אני גם חושבת, בהקשר הזה, יש גם קושי – בדברים שלנו אנחנו בודקים, עושים בקרות, נמצאים כאן ודנים בזה.

רחל גרייבן: בעיניי, יש קושי שדווקא עולה מהדיון כי הרבה פעמים אנחנו אומרים: זה שייך לגוף הזה וזה שייך לגוף אחר.

רחל גרייבן: לדעתי יש קושי דווקא בבידוד הזה.

רחל גרייבן: תיקים שנסגרים בגלל חוסר ראיות לא נסגרים במשטרה.

רחל גרייבן: אלה תיקים שאנחנו חייבים להעביר.

רחל גרייבן: יש עניין של חינוך, רווחה, תרבות.

רחל גרייבן: יש גם ועדות משרדיות.

רחל גרייבן: בכל מקרה רצח שעולה - - -

חנין זועבי: ברשות

חנין זועבי: כם, אני רוצה להקריא לכם קטע ממחקר שבדק את יחס השוטרים, יהודים וערבים, גברים ונשים, כלפי מקרי אלימות כנגד נשים ערביות.

חנין זועבי: הוא מראה איך המשפחה מתייחסת לזהות האתנית, דעות קדומות ואמונות פוליטיות המעצבות יחדיו התייחסותם לקורבן האלימות.

קריאה: של מי המחקר?

חנין זועבי: המחקר הוא של נדיה קורב יקיאן-שלהוב ב-“Social Identities” .

חנין זועבי: אני אתן לך את המקור.

חנין זועבי: היא רק נפגשה עם השוטרים.

חנין זועבי: זה לא הניתוח שלה אלא ציטטה מאחת החוקרות.

חנין זועבי: אחת החוקרות במשטרה טענה כי חשיבות הביטחון עולה על פני נושאים אחרים ועכשיו הציטטה: "הערבים לא צריכים את המשטרה.

חנין זועבי: תרבותם עוזרת להם להגן על עצמם.

חנין זועבי: כשנשאלה על הקצאת המשאבים לשתי הקהילות לטיפול באלימות היא ענתה כי הנה היא איננה בטוחה.

חנין זועבי: יתכן שבצד שלנו אנחנו מתנגדים לאפשר לגברים להכות את הנשים ולכן אנחנו מעניקים יותר שירותי משטרה.

חנין זועבי: יותר קשה בצד שלהם, אלא אם הם רוצים ללמוד מאיתנו.

חנין זועבי: " "שוטר אחר התייחס לעניין מרכזיות הביטחון ואמר כי באזורים המאוכלסים בערבים אין את בעיית הביטחון ולכן אנחנו משקיעים בעניינים פנימיים ומקומיים.

חנין זועבי: אך הביטחון הוא לא הבעיה אלא הדרך הפרימיטיבית של הערבים בהסתכלות על נשים.

חנין זועבי: " ציטטה שלישית: "המשתתפים במחקר השתמשו בהצדקות אתניות ותרבותיות לנטרל את חשיבות הטיפול בבעיות האלימות, כמו גם הסברים דתיים וכלכליים.

חנין זועבי: במשאל לגבי סיטואציה דומה עם שתי בחורות, יהודיה וערבייה, התגובות היו שונות לגמרי.

חנין זועבי: רוב הנשאלים העדיפו את הטיפול המשפחתי באלימות נגד האישה הערבייה ולהאשמתה בחלק מהמקרים.

חנין זועבי: רוב הדעות במקרה האלימות נגד האישה היהודייה היתה מעצר הגבר והעברת האישה למקלט פתוח".

חנין זועבי: זה נושא לדיון יותר מעמיק, גם על גישה תרבותית, על התייחסות תרבותית, המשתנה התרבותי ואופן התייחסות המשטרה לטיפול בנושאי האלימות האלה.

רחל גרייבן: הנתונים לא מצביעים על העמדות האלה.

רחל גרייבן: גם הנתונים שמראים על סגירות מאוד מועטות בהיעדר עניין, מראים על הרצון ללכת עם התיקים האלה ולמצות בהם חקירה ולהגיע למכלול הראיות שאפשר.

חנין זועבי: הציטטות האלה מדברות בעד עצמן אבל, עוד פעם, אנחנו הולכות לשורה התחתונה של תיקים שנסגרים 90%, הנקודה שדב חנין דיבר עליה.

חנין זועבי: יש גם את מקרי הרצח.

חנין זועבי: יש בפנינו 34 מקרי רצח שלא פוענחו.

חנין זועבי: רק שניים קרו בשנה האחרונה בלוד ולא נעצר אף חשוד.

חנין זועבי: תגידי לי את אחוז מקרי הרצח בחברה - - -

עודד מזרחי: תבדילי בין רצח שהוא בתחום האחר שהוא לא אלימות בתוך המשפחה, לא אלימות בין בני זוג לבין מקרי רצח אחרים.

חנין זועבי: איך יודעים אם זה בן זוג או לא?

חנין זועבי: לפני החקירה יודעים את זה?

חנין זועבי: לא צריכים לחקור?

חנין זועבי: זאת לא אחריותה של המשטרה?

עודד מזרחי: חוקרים עד היום כאשר מדובר בבן זוג.

עודד מזרחי: אנחנו יודעים שמדובר בבן זוג.

עודד מזרחי: האחריות לבדוק את תיקי הרצח - - -

חנין זועבי: אני לא מבינה את האבחנה הזאת בין מקרי הרצח.

מיכל חנוך: במשטרה יש אבחנה בטיפול באלימות בין בני זוג לבין אלימות שהיא לא מצד בן זוג.

מיכל חנוך: אני חושבת שזאת אחת הבעיות.

מיכל חנוך: זאת המציאות, אני לא מדברת על טוב או לא טוב.

מיכל חנוך: יש טיפול מצוין באלמ"ב על הקטע של אלימות מצד בני זוג ויש הפרדה.

מיכל חנוך: ברגע שיש מאפיינים מאוד מורכבים, כשיש אלימות מצד בן זוג לא תמיד בטוחים שזה רק מבן הזוג.

מיכל חנוך: באיזה מקום זה מתחיל להיות מורכב, מטושטש ולדעתי זה המקור לאחת הבעיות של המאפיינים.

מיכל חנוך: זה לא רק הבן זוג.

מיכל חנוך: אם זה רק בן זוג זה כאילו המשהו היותר קל.

מיכל חנוך: בחברה הערבית, הרבה פעמים, המאפיין הוא שזה לא רק הקטע של בן זוג.

מיכל חנוך: אני חושב שזה המוקד של הבעיות.

חנין זועבי: אנחנו רוצים הסבר לאבחנה הזאת.

חנין זועבי: לפני כן, עורך הדין פרץ סגל ממשרד המשפטים.

פרץ סגל: תודה גברתי.

פרץ סגל: אני רוצה לחזור קצת אחורה לשנים שהמפכ"ל היה אהרונישקי ואני הייתי מנהל המרכז הארצי לגישור וישוב סכסוכים.

פרץ סגל: באותה תקופה החל פרויקט במשפחה של החדרת הליכי צדק מאחה לתוך המשטרה.

פרץ סגל: הנושא הספציפי היה הסטת תיקים מהתביעה להליכים חלופיים, הליכי צדק מאחה.

פרץ סגל: כיוון שפרשתי מהתפקיד ועברו שנים מאז שהוא היה מפכ"ל, אני לא יודע עד כמה הנושא הוטמע במשטרה.

פרץ סגל: אני יכול לדבר על הניסיון בעולם, כולל עבודה משותפת עם דוקטור שלהוב, שהייתי יחד איתה במכון מקס פלאנק, לראות איך משלבים את תהליכי הצדק המאחה בחברה תרבותית של המזרח התיכון.

פרץ סגל: הרעיון בהליך צדק מאחה, שהוא הליך חלופי להליך התביעה הכללי, הוא הליך אינטגרטיבי.

פרץ סגל: הוא אינטגרטיבי מבחינת המשתתפים, שזה לא רק גורמי המשפחה אלא גם גורמים מהקהילה, ממשרדי הרווחה וכדומה.

פרץ סגל: במדיניות מסוימות כמו אוסטרליה, מי שלוקח את האחריות על הדבר הזה אלה כוחות המשטרה שמנתבים את התהליך הזה.

פרץ סגל: המטרה היא להגיע לקבלת אחריות.

פרץ סגל: גם מדינות מתקדמות כמו דנמרק ואנגליה, התברר שבתיקים של אלימות במשפחה, הנושא של קבלת האחריות הוא הרבה יותר גבוה מאשר הנושא של פתיחת או סגירת תיק.

פרץ סגל: דיני הראיות הן מורכבות לא רק בישראל אלא גם במדינות אחרות.

פרץ סגל: היתרון של הליך הצדק המאחה הוא הליך שבו באמת אפשר להביא לשינוי פנימי בהתנהלות הפנימית של הקהילה הרלוונטית לצורך העניין הזה.

פרץ סגל: אם אני זוכר נכון, חבר הכנסת חנין הגיש הצעת חוק לגבי הליכים חליפיים לפי חוק הנוער.

פרץ סגל: זה עלה בשבוע שעבר בוועדה לזכויות הילד.

פרץ סגל: לצערי החוק לא התקדם, גם הנושא לא התקדם.

פרץ סגל: כמו כן, גם הנושא של הטמעת צדק מאחה, לצערי התחום גם נסגר במשרד המשפטים, כך שעכשיו כבר לא יהיה לנו אפילו לאן לפנות במידה ונרצה את זה.

פרץ סגל: על כל פנים, במדינות אחרות, כולל ארצות הברית, לדוגמה, שוטרים עברו הכשרה מיוחדת של שיח גישורי בשיטות של צדק מאחה כדי לטפל בתיקים האלה.

פרץ סגל: בארצות הברית הסיבה היתה פרוזאית, כי האלימות כלפי שוטרים במקרים האלה היה גבוה במיוחד לכן משטרת ארצות הברית חייבה את השוטרים לעבור למידה איך לטפל בתיקים האלה.

פרץ סגל: לשמחתי אנחנו לא סובלים מהבעיה הזאת בישראל.

פרץ סגל: השיטות האלה מפותחות בעולם.

פרץ סגל: אני מקווה שיהיה המשך למה שהותחל בזמנו במשטרה ותהיה הטמעה של הליכי צדק מאחה, בייחוד בחברות רב תרבותיות.

דב חנין: אדוני, אני כמובן חסיד גדול של מנגנוני צדק מאחה.

דב חנין: אגב, צדק מאחה לא מתאים לכל סוגי העבירות ולא לכל סוגי המצבים שאנחנו עוסקים בהם.

דב חנין: לגבי הערתו של אדוני, בהחלט אשמח להמשיך להתדיין עם משרד המשפטים ועם המשרדים האחרים.

דב חנין: כרגע משרד הרווחה קצת תוקע את כל ההליכים האלה.

מיכל חנוך: איזה תהליכים?

דב חנין: של קידום מנגנוני צדק מאחה כהליכים חלופיים.

דב חנין: אבל אנחנו מדברים על אלימות כלפי בני נוער לא על אלימות במשפחה בהקשר הזה.

דב חנין: ניסינו להתחיל בבני הנוער.

דב חנין: הטענה שלי פה היא יותר למשרד הרווחה, שעמדתו פשוט לא מובנת לי.

דב חנין: השאלה החשובה או הנושא שאדוני העלה כרגע לא רלוונטי לדיון הזה.

דב חנין: הלוואי שנגיע ושיהיו לנו מנגנונים מתקדמים של צדק מאחה בישראל ואז חלק מהדברים אולי יוכלו להיפתר בצורה אחרת.

דב חנין: כרגע אין לנו את זה.

דב חנין: כרגע אנחנו רואים שבהליך הקלאסי הישן, אבל המוכר לכולנו, של הליך פלילי, יש חסמים ספציפיים ייחודיים שמקשים על היכולת להתמודד.

פרץ סגל: אני רוצה להתייחס לדבריו של חבר הכנסת חנין ולהסביר למה ציינתי את הדברים האלה.

פרץ סגל: הסיבה היא בגלל שהבעיה של סגירת הראיות היא בעיה אמיתית ובין היתר היא נובעת בגלל מורכבות המערכת המשפטית ולא רק בישראל.

פרץ סגל: הליכי הצדק המאחה, מה שמאפיין אותם זה אי הצורך להגיע לשלב הזה.

פרץ סגל: כבר ברמה הטיפולית, על סמך התלונה, אפשר לכנס את הגורמים הרלוונטיים.

פרץ סגל: התחילה עבודה במשטרה.

פרץ סגל: אני לא יודע איפה הדברים עומדים היום.

פרץ סגל: אני חושב שבמסגרת הבדיקה הזאת, אפשר במקרים שאין ראיות, במקום לסגור את התיק, להפנות להליך חלופי ואז בעיית הראיות תוקל מבחינה מסוימת מכיוון שתתקבל אחריות, בין של הפרט ובין של הסביבה של הפרט שתטפל בדבר הזה ולא תשאיר את זה כהליך שנגמר בזה שהתיק יסתיים בחוסר ראיות.

דב חנין: נציגי משרד הרווחה רשמו את הדברים.

מיכל חנוך: אני לא מתמחה בעניין של צדק מאחה בקרב בני נוער כי זה לא תחום אחריותי.

סאיד תלי: דווקא במקרים האלה של אלימות, קלה כקשה, אני לא חושב שצריך לחפש סולחה ולא צדק מאחה.

חנין זועבי: עד עכשיו לא שמעתי מהמשטרה שום ניתוח על הסוגיה של תיקי שנסגרים, על הסוגיה של מקרי רצח שלא מפוענחים ועל סוגיית ההפרדה בין אלימות בין בני זוג לבין אלימות במשפחה.

חנין זועבי: הוועדה רוצה להתייחס לסוגיות האלה בסיכום שלה.

חנין זועבי: אני רוצה את ההתייחסות שלכם לנקודות האלה.

עודד מזרחי: צוותי אלמ"ב, אלימות בין בני זוג, חוקרים תיקים שבהם מי שחשוד שפוגע הוא בן זוג כהגדרתו בחוק.

עודד מזרחי: כמו שהזכירה מיכל, יש מקרים שבהם בן משפחה אחר פוגע באותו קורבן.

עודד מזרחי: ראש משרד החקירות באותה תחנה בודק.

עודד מזרחי: במידה ויש אפשרות להצמיד את זה לאותו צוות אלימות בין בני זוג, הוא יצמיד את זה אליהם.

עודד מזרחי: כל זאת על מנת לא לפגוע בתיקים שקיימים בצוות עצמו.

עודד מזרחי: הכול לפי העניין.

חנין זועבי: אז מי המחלקה שאחראית על מקרי רצח?

חנין זועבי: זאת מחלקה אחרת?

עודד מזרחי: לאיזה מקרה רצח גברתי מתכוונת ואני אתן לה מענה.

עודד מזרחי: אני פשוט לא מצליח להבין את גברתי, האם היא מתכוונת - - -

חנין זועבי: מקרי הרצח האחרונים בלוד, למשל.

עודד מזרחי: - - או למקרי רצח בין ארגונים או בני משפחות.

חנין זועבי: שני המקרים האחרונים בלוד, של אמאל חלילי - - -

עודד מזרחי: עד כמה שאני יודע לא מדובר בחשוד שהוא בן זוג.

חנין זועבי: איזו מחלקה אחראית במקרה הזה.

עודד מזרחי: אני לא יודע בדיוק, אני משער שזה עבר ליחידה המרכזית.

עודד מזרחי: ליחידה המרכזית יש את מירב האמצעים להגיע לאותו חשוד.

שאנה שכטרמן: למרות שזאת אלימות נגד נשים, זה מאוד מאוד מופרד, אם האישה נשואה למי שהיה אלים כלפיה ורצח אותה או שהאישה היא רק בת משפחה, אחות או בת דודה.

נעילה עוואד: לי זה לא משנה, העובדה שהאישה נרצחה.

נעילה עוואד: תפקיד המשטרה למצוא את האשם, את הפושע, את העבריין.

עודד מזרחי: המשטרה עושה את הכול - - -

נעילה עוואד: זה מאיים על שאר הנשים שיפנו למשטרה להתלונן כי הן לא רואות בהם ביטחון ולא רואות במערכת המשטרתית – זה מה שקורה במיוחד בלוד, רמלה ויפו.

עודד מזרחי: אני רוצה לומר משהו בפורום הזה.

עודד מזרחי: ישנם תיקי רצח שהחשוד ידוע מראש.

עודד מזרחי: היה רצח ויודעים בדיוק מי הרוצח.

נעילה עוואד: אלה לא המקרים הבעייתיים.

עודד מזרחי: ישנם מקרים הרבה יותר סבוכים שבהם לאתר את החשוד לוקח יותר זמן.

עודד מזרחי: לוקח גם זמן לאתר את הראיות כדי שיהיה ניתן לאחר מכן להרשיע אותו על אותו מקרה רצח.

עודד מזרחי: זה שלא פורסם עדיין בתקשורת - שלא יסיק מישהו שיש לנו חשוד ספציפי לאותם מקרים.

עודד מזרחי: זה שלא פורסם בתקשורת שלמשטרה יש כיוון או שלמשטרה יש חשוד או שנעצר מישהו, לא אומר שלא מבוצעות פעולות מאוד מהותיות באותו תיק.

עודד מזרחי: כל הזמן התיקים האלה נחקרים.

עודד מזרחי: במעלה אדומים, לדוגמה, נעצר עכשיו חשוד שרצח לפני 18 שנים.

עודד מזרחי: יש גילויים במשך הזמן.

עודד מזרחי: המשטרה לא פוסחת ולא נחה עד שמאותר חשוד ברצח.

עודד מזרחי: זה שהתקשורת לא מפרסמת, כי אין לה מה לפרסם - - -

חנין זועבי: בשורה התחתונה, אף אחד לא מועמד לדין.

חנין זועבי: התגובות שלכם לא מספקות בכלל, לא משכנעות אף אחד פה.

קרן שמש פרלמוטר: בסופו של דבר המציאות היא שהרבה נשים נמצאות במעגל אלימות.

קרן שמש פרלמוטר: בסופו של דבר, בשורה התחתונה, עם כל התירוצים, בסופו של דבר המשטרה לא מהווה כתובת רלוונטית שיכולה לבוא ולהגיד לאישה - - -

עודד מזרחי: דיברתי על זה לפני כן.

עודד מזרחי: ברגע שהקהילה, החינוך, הרווחה - - -

חנין זועבי: לא, אדוני.

חנין זועבי: אנחנו לא מדברים עכשיו על חינוך.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על המשטרה.

חנין זועבי: אתה תתחיל במשטרה כי זה הדיון שלנו.

עודד מזרחי: לא, המשטרה היא בעצם השורה האחרונה שאליה מגיע - - -

נעילה עוואד: עם החברה אנחנו נעשה את העבודה.

עודד מזרחי: אנחנו מדברים על אותו דבר.

עודד מזרחי: אני רוצה יותר חשיפה, זה מה שאני רוצה.

עודד מזרחי: זה מתחיל בבית, זה מתחיל שם.

קרן שמש-פרלמוטר: אל תבקש יותר חשיפה כי עם 2,000 נשים אתה לא מצליח להתמודד.

קרן שמש-פרלמוטר: קודם כל, בוא תנסה את ה-2,000 נשים שפנו אליך, שבסופו של דבר יוגש כתב אישום כנגד זה שפגע ושהתיק שכנגדו לא ייסגר.

עודד מזרחי: הנתונים שיש פה מראים לך שזה אכן נעשה.

קרן שמש-פרלמוטר: זה לא נעשה.

עודד מזרחי: את מודדת כל דבר בכתב אישום.

עודד מזרחי: אני מודד את זה שהחוקרים עושים את הכול מבחינתם.

עודד מזרחי: התיקים האלה מגיעים לפרקליטות.

נעילה עוואד: אז למה הם נסגרים?

עודד מזרחי: כי אין מספיק ראיות.

קרן שמש-פרלמוטר: אפשר גם להחזיר למשטרה כדי להמשיך לחקור.

עודד מזרחי: אם אין מספיק ראיות והחוקר לא ביצע את תפקידו, התיק הזה חוזר להשלמה.

עודד מזרחי: ברגע שאין מספיק ראיות כי אין מאיפה לקחת, כי מוצו כל האפשרויות – את זה אתם חייבים להבין פה.

עודד מזרחי: משטרת ישראל מטפלת פה בכל תיק.

עודד מזרחי: חבל שאין לי פה חוקרי אלמ"ב.

עודד מזרחי: אם הייתם שומעים אותם, הם מקיזים דם על-מנת להשיג ראייה נוספת.

קרן שמש-פרלמוטר: בעוונותיי אני עורכת דין.

קרן שמש-פרלמוטר: אני גם קוראת שאלונים שהעברנו להמון נשים.

קרן שמש-פרלמוטר: בסופו של דבר, יש עדות של אישה.

קרן שמש-פרלמוטר: אם מאמינים לה שהעדות הזאת אכן נכונה והיא אכן מספרת על מקרה אלימות מאוד קשה, צריך דבר מאוד מאוד פשוט.

קרן שמש-פרלמוטר: צריך ללכת לחקור עוד אדם אחד שיגיד שהוא חושב שהיא סבלה מאלימות ודי בכך.

עודד מזרחי: ימצו את זה.

קרן שמש-פרלמוטר: אני יכולה להראות לך עשרות נשים שבאו ואמרו לנו: אנחנו פרסנו – זה גם לא מקרה אחד.

קרן שמש-פרלמוטר: זאת לא דחיפה ולא סטירה וזה לא אירוע אחד של אלימות אלא סיפור חיים שמגלה מסכת מאוד ארוכה של אלימות.

קרן שמש-פרלמוטר: בנקודה מסוימת היא אומרת לעצמה שאין לה ברירה והיא מוכרחה ללכת למשטרה כי אחרת היא תירצח.

קרן שמש-פרלמוטר: היא מגיעה למשטרה ומה בעצם אומרים לה?

קרן שמש-פרלמוטר: לא מאמינים לך.

קרן שמש-פרלמוטר: למה לא מאמינים לך?

קרן שמש-פרלמוטר: כי התיק שלך נסגר.

קרן שמש-פרלמוטר: היא אומרת: מה אני עוד צריכה לעשות כדי שהתיק שלי לא ייסגר?

קרן שמש-פרלמוטר: אין מה.

קרן שמש-פרלמוטר: בשורה התחתונה, יש חוסר מוטיבציה של המשטרה להתאבד על התיק הזה, שהוא לא ייסגר מחוסר ראיות.

קרן שמש-פרלמוטר: לא יכול להיות ש-50% מהמקרים נסגרים מחוסר ראיות.

עודד מזרחי: הכי נוח להעלות טענות, לזרוק אותן לצד השני.

עודד מזרחי: אנחנו עובדים ביחד, המטרה שלנו משותפת.

עודד מזרחי: את זורקת טענות שהן לא מדויקות, לא מבוססות.

עודד מזרחי: את לא מכירה את העבודה שנעשית.

עודד מזרחי: אני מגן על המשטרה כי אני יודע.

עודד מזרחי: אני הייתי ראש משרד חקירות ואני יודע בדיוק מה נעשה ומה עושים על מנת למצות את החקירה.

עודד מזרחי: כשאישה אומרת: אני ברחתי לשכנה להתקשר למשטרה כי בעלי הכה אותי, אנחנו רצים ישר לשכנה.

עודד מזרחי: השכנה אומרת: היא לא היתה אצלי.

עודד מזרחי: השכנה אומרת שהיא לא באה אליה.

קרן שמש-פרלמוטר: אז תיקח את הפירוט של הבזק לראות שהיא התקשרה מהטלפון הזה.

קרן שמש-פרלמוטר: אני לא צריכה להגיד למשטרה מה לעשות.

עודד מזרחי: לאותם גורמי הטיפול מסביבה היא אומרת: אני הלכתי לשכנה - - -

קרן שמש-פרלמוטר: שהיא תלך לבית משפט ובית משפט יגיד שהיא שיגרה ואין הרשעה.

עודד מזרחי: העניין הוא שזה הרבה יותר חמור כי בית המשפט נותן חותמת שהיא שקרנית.

עודד מזרחי: זה הרבה יותר גרוע.

חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו נכנסים עכשיו לפרטים שאנחנו לא צריכים.

חנין זועבי: זאת לא האחריות שלנו ולא המקצוענות שלנו להגיד למשטרה איך לחקור.

חנין זועבי: אבל, אנחנו יודעים שמקרי רצח שהם כל-כך מורכבים, הרבה יותר מורכבים מאשר מקרי רצח בתוך המשפחה, ששם הזהות של הרוצח ידועה הרבה יודע מזהות מקרי רצח של אנשים מג'לג'וליה שרצחו אחד מנתניה או מחדרה.

חנין זועבי: שם מקרי הרצח היו יותר מורכבים ושם המשטרה ידעה לתפוס את החשוד.

חנין זועבי: לכן זאת השורה התחתונה.

חנין זועבי: המשטרה, לגבי 2,000 מקרי אלימות לא הצליחה וגם בתיקי רצח היא לא מצליחה.

חנין זועבי: זאת השורה התחתונה.

חנין זועבי: איך לעשות את זה?

חנין זועבי: זה נמצא באחריותה של המשטרה.

אורי גופר: גברתי, מתוך זה שאנחנו מעורבים בהכשרות במשטרה ומפגישים נשות מקצוע בנושא הזה, יש קומץ של נשות מקצוע שמעורבות פה.

אורי גופר: יש כמה דברים שנובעים מעבר לשיח ההשמעה הזה שכנראה חייבים לעבור אותו כדי להגיע לגוף העניין.

אורי גופר: אני חושב שצוואר הבקבוק פה הוא באמת אותה קבוצת נשים לא גדולה במונחים של אחוזים, אבל גדולה אבסולוטית, שמתלוננות ועושות את כל הדברים שהמשטרה מצפה מהן לעשות ועדיין אנחנו מגיעים לתוצאות האלה המאוד נמוכות ברמה הכללית.

אורי גופר: אני לא חושב שזה מועיל לייחס כוונת זדון למשטרה בטיפול.

אורי גופר: אני חושב שאם יש מקרים כאלה ספציפי הם צריכים להיות מטופלים במנגנונים אחרים, לא פה.

אורי גופר: אני חושב שזה גם קיים אבל צריך לשים לב לזה.

אורי גופר: אני כן חושב שצריך לשים לב לפערים.

אורי גופר: הנושא של מנגנונים אלטרנטיביים הוא לא קיים.

אורי גופר: אנחנו רואים בשטח הרבה פעמים, משני הצדדים, איזה מורכבות של העניין הזה.

אורי גופר: הרבה מפקדי תחנות בשטח, הרבה אנשים בשטח כן פונים אל הדבר הזה.

אורי גופר: אין פה אמירה גורפת לדבר הזה.

אורי גופר: יש גם נשות מקצוע שאומרות שבמקרים מסוימים, איפה שצריך להתחשב בקרבן העבירה, איפה שיש מקום מסוים שזה יכול לעבוד, אז אולי יש מקום לזה.

אורי גופר: שוב, ללא שיתוף פעולה בחשיבה, בהתמודדות עם הדבר הזה, עם הנשים שיושבות פה ועם הארגונים שהם המובילים בתחום הזה, לא יגיעו לפריצת הדרך בדבר הזה.

אורי גופר: זה משהו שצריך להקשיב לו.

רחל גרייבן: אנחנו פתוחים לשיתופי פעולה.

רחל גרייבן: יש שיתופי פעולה עם רווחה וארגונים כדי ליצור ליווי.

אורי גופר: סליחה, זה לא רק חוקרים, זה סיירים ושוטרים קהילתיים.

אורי גופר: הם המפגש הראשון של המשטרה עם הקהילה ושם אין הבנה של הנושאים האלה.

רחל גרייבן: אין התנגדות לשיתופי פעולה ונעשות עבודות בעניין הזה.

רחל גרייבן: יש משהו שנוצר בתפיסות מול המשטרה, שבידה הדבר הזה להגיש כתב אישום כשאין ראיות.

חנין זועבי: אין תחושה, יש שורה תחתונה של תיקים שנסגרו.

רחל גרייבן: יש שורה אחרונה של נתונים, של הליכי משפט, בעבירות החמורות, ההחלטה אם להגיש בהן כתב אישום לא מתקבלת במשטרה.

רחל גרייבן: לכן אני אומרת, כמו באפיק המשטרתי ובאפיקים האחרים, צריך לשלב ידיים.

רחל גרייבן: זה גם משהו שעושים בוועדות בין משרדיות בתחומים האלה, כדי ליצור את כל הרצף של התחומים האלה.

רחל גרייבן: רוב הנשים במגזר הערבי בשנה הזאת לא הגישו תלונות קודמות במשטרה.

רחל גרייבן: יש לנו את הנקודה הזאת שאנחנו צריכים לראות איך זה הגיע למצב הזה.

רחל גרייבן: יש את השלבים מאוחר יותר, איך תיק באמת יוכל להגיע.

רחל גרייבן: נעשית עבודה כדי למצות חקירה בכל התיקים האלה.

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: אף אחד פה לא חושב שנעשית אותה עבודה שהמשטרה עושה במקרי רצח אחרים.

חנין זועבי: זאת הסטטיסטיקה אומרת, זה לא אנחנו.

חנין זועבי: רחל, זה לא אנחנו זאת הסטטיסטיקה.

חנין זועבי: אנחנו לא רוצות לראות את הנתון הזה.

חנין זועבי: הלוואי, אנחנו לא רוצים להאשים את המשטרה.

חנין זועבי: אנחנו רוצים שהמשטרה תפענח את כל תיקי הרצח ואת כל התיקי האלימות.

חנין זועבי: את זה אנחנו רוצים.

חנין זועבי: לכן אנחנו לא מאשימים.

חנין זועבי: אנחנו מצביעים על נתון.

חנין זועבי: אנחנו מצביעים על העובדות.

עודד מזרחי: הנתון מדבר על 50% סגירה.

עודד מזרחי: ולא 90% אחוז סגירה.

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: מתוכם, 90% שנוגעים למקרי אלימות נגד נשים.

עודד מזרחי: זאת אומרת ש-50% כן מגיעים לבתי משפט, ב-50% כן יש כתבי אישום.

עודד מזרחי: זה לא 10% מהתיקים.

עודד מזרחי: זה לא מתוך 100% תיקים.

חנין זועבי: זה לא אלימות של נגיעה בגוף.

חנין זועבי: אלימות נגד גוף, 90% נסגרים.

עודד מזרחי: מתוך 1,238 תיקים נגד גוף ותקיפה וחבלה גופנית ב-2009, עדיין פתוחים 30.

עודד מזרחי: אלה כנראה אותם תיקים שחזרו להשלמה.

עודד מזרחי: בתביעה ובפרקליטות נמצאים 283 תיקים.

עודד מזרחי: נדונו כבר 289 תיקים.

עודד מזרחי: מחוסר ראיות נסגרו 569 תיקים.

עודד מזרחי: זה חוסר שיתוף הפעולה שאני מדבר וחוסר הראיות ו-54 תיקים הם תיקים שנסגרו בגלל חוסר עניין לציבור.

חנין זועבי: חוסר ראיות הם גם בתחום אחריותה של המשטרה.

חנין זועבי: אנחנו הצבענו כאן על חוסר האמון וזה גם כן נמצא באחריותה של המשטרה.

חנין זועבי: אני רוצה להקריא את הסיכום של הוועדה: הוועדה רואה בחומרה רבה את הנתון שמצביע על האחוז הגדול של התיקים שנסגרים.

חנין זועבי: 50% זה אחוז גבוה של תיקים שנסגרים.

חנין זועבי: הוועדה רואה בחומרה את העובדה ש- 90% מהתיקים של עבירות נגד גוף, מתוך ה-50%, נסגרו בעילות של עבירות נגד גוף.

חנין זועבי: הוועדה מצביעה על הנתון, שרוב מקרי הרצח שקשורים לעניין של אלימות נגד נשים ערביות לא מפוענחים ואף נאשם כמעט לא הועמד לדין מתוך 34 מקרי רצח נגד נשים ערביות.

חנין זועבי: בעניין הסיווג הביטחוני ועניין הכשרת החוקרים.

חנין זועבי: הוועדה מבקשת מהשר לביטחון פנים לבחון לעומק את כל החסמים הקיימים להכשרת חוקרים וחוקרות באלמ"ב ובפרט את סוגיית הסיווג הביטחוני והיא דורשת מהשר להכשיר במהירותה אפשרית חוקרות וחוקרים ערבים בתחום.

מיכל חנוך: יש לי הצעה וזה עולה מתוך השנים הרבות שאני בשטח וזה נושא ההרחבה.

מיכל חנוך: אני לא יודעת אם זה בידכם או לא, ההרחבה של הנושא של אלמ"ב שהוא מאוד ממוקצע ומאוד עובד בשיתוף פעולה, שזה יהיה לא רק בין בני זוג.

מיכל חנוך: לדעתי, זה אחד החסמים הכי גדולים.

מיכל חנוך: רצח זה כבוד המשפחה.

מיכל חנוך: יש המון ביטויים גדולים שצריך להתעמק בהם.

מיכל חנוך: אני חושבת שאם נרחיב את האלמ"ב במשטרה לא רק לבני זוג אלא גם לאלימות בתוך המשפחה ויעשו טיפול מעמיק וירחיבו את זה בהגדרה, לדעתי זה אחד החסמים שאני מרגישה.

עודד מזרחי: הטיפול הוא מעמיק ומקצועי בכל מחלק שאת רוצה.

מיכל חנוך: אני מכירה טוב אל אלמ"ב, לא אמרתי שלא.

עודד מזרחי: הטיפול הוא כמו באלמ"ב.

עודד מזרחי: אני לא יכול להתחייב פה בוועדה שזה המנדט של צוות אלמ"ב.

עודד מזרחי: אני יכול להתחייב פה בוועדה שזה מטופל לא פחות טוב מצוות אלמ"ב.

מיכל חנוך: אני ממליצה שזה יהיה חלק מאלמ"ב.

מיכל חנוך: אני מרגישה את היתרונות של אלמ"ב.

עודד מזרחי: כולם פה לא מרגישים כמוך.

מיכל חנוך: לכן אני אומרת שזה אחד החסמים, הקטע של בן הזוג ולא בן המשפחה מפספס משהו במגזר.

חנין זועבי: אנחנו מוסיפים לסיכום של הוועדה גם את העניין של חוסר ההיגיון באבחנה בין מקרה רצח או אלימות על-ידי בן הזוג ושל המשפחה הרחבה.

חנין זועבי: הסיכום גם מתייחס לנקודה הזאת.

חנין זועבי: אנחנו נבקש אכן להרחיב את ההגדרה של האלמ"ב.

חנין זועבי: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.