הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 19, 2009-10-26 00:00

ציפי חוטובלי: חברים יקרים, אני שמחה לפתוח את ישיבת המעקב השנייה על התוכנית שלנו להקמת מעונות יום חדשים, והרחבת זכאויות סבסוד בסוגיית מעונות היום בעקבות ההסכם שהושג עם האוצר במהלך מושב הקיץ.

ציפי חוטובלי: במהלך הישיבה הקודמת נתקלנו במספר שאלות שהן עדיין פתוחות, והיינו שמחים לקבל עליהן מענה.

ציפי חוטובלי: תמר, נציגת התמ"ת, אחת השאלות הראשונות שהיתה היא היכן יוקמו המעונות החדשים כאשר הקריטריון לפי המקומות שיש בהם את ההסדר.

ציפי חוטובלי: השאלה שהתעוררה תוך כדי הדיון בעקבות העובדה שגילינו שרוב המקומות שיקבלו מעונות הם מקומות חזקים יחסית, היתה מה יהיה עם אזורי הפריפריה שעל-פי הדיווח שלכם נותרים למעשה ללא מענה, וללא בניית מעונות יום חדשים.

ציפי חוטובלי: תמר, אני אשמח אם תסבירי את המסמך שהבאת לנו, וההשלכות שלו מבחינת האזורים בהם ייבנו מעונות היום החדשים על פי התקציב של 30 מיליון השקלים שהובטחו.

תמר אלמוג: ברשותכם, אני מבקשת להסביר שהמשרד יכול לאשר תמיכה לבניית מעון יום במסגרת המגבלה ומבחני התמיכה שמאושרים גם לפי הוראות התק"מ, וגם לפי דרישות משרד המשפטים.

תמר אלמוג: כלומר, מבחן התמיכה צריך להיות מפורסם לכלל מדינת ישראל באופן שוויוני, עם קריטריונים שיכולים לתת מענה שוויוני ככל שניתן לכל האזורים ברחבי הארץ.

תמר אלמוג: לכן, אני לא יכולה כאן לבוא ולהצהיר שאני יכולה להבטיח לוועדה באיזה מקום נקודתי, ספציפי, יוקם המעון הבא במסגרת ה-30 מיליון שהובטחו.

תמר אלמוג: ולמה?

תמר אלמוג: קודם כל, זה תלוי הרצון הטוב של הרשות המקומית בכל יישוב ויישוב, היכולת הפיננסית שלה להתמודד ולהשיג את ה-matching הנדרש, המוכנות שלה בכלל לקחת חלק כדי לפתח את הגיל הרך שלא נמצא ולא מאורגן במסגרת חוק חינוך חובה שמתוקפו מחויבת גם רשות מקומית.

תמר אלמוג: רשות מקומית, לכל ילד מעל גיל 3, עושה את כל המאמצים ליצור את המסגרות הנדרשות לגילאי 3 – 5, ובוודאי ובוודאי כשהילד מגיע לגיל 5 שזה תחת חוק חינוך חובה אז היא נדרשת על פי חוק לייצר מקום לכל אזרח או תושב ביישוב שלה.

תמר אלמוג: זה לא תואם למדיניות לגבי גיל הרך, וזה באמת דיפרנציאלי.

תמר אלמוג: אני הצגתי לפניכם את רשימת היישובים שקיבלו תמיכה בשנת 2008, וניתן לראות בקול קורא שביצענו בזמנו, ושפרסמנו בכל האמצעים, התקבלו בקשות לוועדת התמיכות של המשרד, והתמיכה אושרה לא רק למרכז הארץ, לא רק ליישובים החזקים.

תמר אלמוג: יש הרבה ישובים גם בפריפריה שפנו וקיבלו את התמיכה.

תמר אלמוג: מתוך סך כל היישובים האלה שקיבלו את התמיכה, רק שלושה נכון להיום סיימו את בניית המעון.

תמר אלמוג: גם על זה אין לי שליטה, ובגלל זה במסמך שהכנתי לוועדה ציינתי שמשך בניית המעון יכולה להתארך משהו כמו שנתיים עד ארבע שנים.

תמר אלמוג: זה תלוי מאוד בדרכי הפעולה של כל רשות ורשות.

תמר אלמוג: רשות דינאמית ויצירתית תעשה את זה מהר, ויכול להיות שברשות אחרת בגלל מגבלות כאלו ואחרות זה יהיה אחרת.

תמר אלמוג: אין לי שום שליטה איך ללחוץ על הרשות לעשות את זה תוך פרק זמן מסוים.

ציפי חוטובלי: דיברנו גם על הסבה של מבנים קיימים למעונות שזה דבר יותר קל לכאורה.

ציפי חוטובלי: באיזה רשויות מקומיות יש לך פוטנציאל לערוך הסבה?

תמר אלמוג: שוב, זה גם יהיה במסגרת מבחן תמיכה בקול קורא.

תמר אלמוג: במבחן הזה יהיו מעוגנים הקריטריונים והדירוגים השונים למציעים השונים, וזה תלוי איזה רשויות יעשו ויחפצו להגיד: יש לי מבנה כזה, אני פונה למשרד לבקש את הסיוע שלו לשיפוץ.

תמר אלמוג: גם פה אני לא יכולה להגיד לכם לא איפה זה יקרה, מתי זה יקרה, כמה כאלה יהיו, ואיפה.

ציפי חוטובלי: אחד הדברים שצרמו לנו מאוד זה באמת העניין הזה של שוויוניות ביחס בין מרכז לפריפריה.

ציפי חוטובלי: קודם כל, אני עדיין לא מצליחה להבין מבחינה ייעודית איפה המקומות.

ציפי חוטובלי: הרי אחת הבעיות במסמך הזה, לדעתי, זה שהוא כותב איפה מקומות הדחייה.

ציפי חוטובלי: אני יכולה כמובן לעשות את החשבון איפה המקומות שבהם נדחו הכי הרבה ילדים.

ציפי חוטובלי: אבל, היה לי הרבה יותר נוח אם הייתם מרכזים לפנינו את מספר היישובים בהם יש כרגע את החסר הכי גדול במעונות.

ציפי חוטובלי: האם יש לך מסמך כזה אולי?

תמר אלמוג: החסר שמוכר לנו הוא בעיקר במקומות האלה שציינתי במסמך שהגשתי.

תמר אלמוג: יכול להיות מצב, וסביר להניח שקיים מצב שיש חסר גם במקומות אחרים.

תמר אלמוג: אבל, שם ההורים לא יודעים אולי לעמוד על זכותם, לדרוש את זה.

נירה לאמעי: לכן, בצפון תל אביב החסר הוא הכי גדול על פי המסמך הזה.

ציפי חוטובלי: תמר, איך אנחנו יכולים לבדוק את הצורך האמיתי של האוכלוסייה באותם מקומות כמו: בשדרות, בירוחם, ביקנעם, בדרום תל-אביב, באזורים מסוימים בירושלים, ולא רק את הביקוש המעשי?

ציפי חוטובלי: כלומר, איך אנחנו יכולים להגדיל את המודעות?

תמר אלמוג: השאלה שלי היא לא איך נבדוק, השאלה שלי היא לאיזו מטרה.

תמר אלמוג: אם היתה לי מטרה מוגדרת אז יכול להיות שהייתי מוצאת גם את הפתרון.

תמר אלמוג: אם המטרה היא לזהות היכן קיימים פערים וקיימים צרכים גבוהים, ואז לקחת את הכסף ולייעד אותו לאותם מקומות, אז היינו במקום אחר.

תמר אלמוג: אבל, אני הסברתי כבר בתחילת הדברים שלי שלפי נהלי העבודה, לפי מבחני התמיכה, אין למשרד היום את האפשרות ואת הפריווילגיה לבוא ולהקצות את התקציב הממשלתי הזה ליישוב א', או ליישוב ב', או ליישוב ג'.

תמר אלמוג: זה צריך להיות באופן שוויוני, באמצעות קול קורא, באמצעות מבחן התמיכה, וזה תלוי אם מעוניינים להגיב.

תמר אלמוג: אפשר לעשות קמפיין הסברה ציבורי נרחב גם בקרב הרשויות, אולי בעזרת השלטון המקומי, שמשרד התמ"ת נערך להגיש תמיכה כזאת וכו', גם להסבת מבנים, גם לבניית מעונות.

תמר אלמוג: לעודד את הרשויות לפנות אלינו, ולהגיש את הבקשות, ואז אנחנו נתמודד עם הבקשות, ונעשה את מה שמוטל עלינו במסגרת המבחנים.

אורלי לוטן: תמי, לפני כמה שנים עשיתם את זה דרך משרד השיכון, נדמה לי, בליmatching - ברודט, אם אני לא טועה.

אורלי לוטן: האם זה משהו שאין אפשרות לשחזר אותו עם חלק מהכסף, כשאת אומרת שמתוך ה-30 המיליון אני לוקחת נניח 10 מיליון, ואומרת שזה סכום שאני כרגע מייעדת אותו לבנות בלי matching.

אורלי לוטן: יובל ואת דיברתם בישיבה הקודמת על מציאת איזון בין ביקוש לבין חיזוק הפריפריה.

אורלי לוטן: נניח שאחוז מסוים מוקצה לחיזוק הפריפריה, זה אחוז מסוים שאני בונה איתו מעונות, אני משלמת לבד את הבנייה, ובאחוז השני אני באמת אלך לפי ביקושים.

אורלי לוטן: האם זה משהו שהוא אפשרי?

תמר אלמוג: התשובה היא לא, מכיוון שמשרד השיכון בנה מעונות יום מתוקף התקן לבניית מוסדות חינוך במבני ציבור.

תמר אלמוג: מי שמכיר את ועדת ברודט, יודע שהוועדה בראשותו של השופט ברודט קבעה תקן כמה מעונות, כמה גני ילדים, כמה בתי-ספר, צריכה המדינה במימון מלא להקים בכל שכונת מגורים חדשה שיש בה 1,600 יחידות דיור ומעלה.

תמר אלמוג: אורלי לוטן האם כרגע הכול בנוי לפי התקן?

תמר אלמוג: משרד השיכון עשה את זה מתחילת 98 - 99 לאורך איזה שש-שבע-שמונה שנים.

תמר אלמוג: מה שלי ידוע הוא שגם התקציבים שהם בבניה כזאת הסתיימו.

תמר אלמוג: למשרד השיכון אין בנייה.

פיני קבלו: אבל, הוא לא עושה את זה מהתקציב שלו.

פיני קבלו: הוא עושה את זה מתקציב הפיתוח שהדיירים שילמו.

תמר אלמוג: לא, זה מתקציב שלו.

אורית זוארץ: יש תמיד matching בין הרשות המקומית.

אורלי לוטן: לא, היה בלי matching.

אורית זוארץ: תאמיני לי חמש שנים ביליתי בשלטון המקומי, על כל שקל שמשרד החינוך נותן, יש לו matching של הרשות המקומית.

אורית זוארץ: תמר אלמוג: לגבי מעונות יום שאנחנו ליווינו את התהליך, משרד השיכון הקצה את התקציב לרשות, ואנחנו היינו שותפים בתהליך של הקצאת המבנה שנבנה לגוף שמפעיל.

אורית זוארץ: לא התערבתי בקטע הכספי.

אורית זוארץ: אני רוצה להבהיר שמשרד המשפטים מתנגד נחרצות שמשרדי ממשלה – שני משרדים או יותר – יממנו תמיכה למטרה דומה.

אורית זוארץ: זאת אומרת, אם אני עכשיו מקצה מכספי משרד התמ"ת X כסף לרשות מקומית בשביל לבנות מעון, אותה רשות מנועה מלהגיש בקשה לאותה מטרה למשרד השיכון.

אורית זוארץ: זה מובנה כחלק ממבחני התמיכה.

אורית זוארץ: זה היה extra money, שיעבירו את הכסף למשרד השיכון.

אורית זוארץ: מצידי, שיעבירו את הכסף למשרד אחר ושהם יקצו את הכספים.

אורית זוארץ: אגב, האם יש אפשרות לבטל את ה-matching הזה של הרשות המקומית?

ציפי חוטובלי: שאלנו.

אורית זוארץ: זה extra money.

אורית זוארץ: זה לא כסף שמוקצה או מיועד.

ציפי חוטובלי: תמי, איך אפשר בכל זאת לבטל את ה-matching?

תמר אלמוג: ביטול ה-matching זה מה שחברת הכנסת כאן הציעה, שהכסף יעבור למשרד השיכון.

אורית זוארץ: מצוין.

תמר אלמוג: משרד השיכון יכול לעשות שני דברים: פעם אחת – אולי להקצות את מלוא הסכום לבנייה.

תמר אלמוג: פעם שנייה – הוא גם יכול לבוא ולהגיד: נקודתית אני רוצה לבנות בעיר מסוימת, בשכונה מסוימת.

אורית זוארץ: נכון, ואני נותן את כל הסכום.

תמר אלמוג: אני לא יכולה במנגנון הקיים הזה לעשות - - -

רחל אגמון: רגע, אבל איפה ה-say המקצועי?

תמר אלמוג: ה-say המקצועי של משרד התמ"ת יישאר כיוון שגם כאשר משרד השיכון מקצה את התקציב והרשות בונה - קודם כל, המעון נבנה רק כשיש תוכנית למעון, והיא צריכה לעבור את אישור התמ"ת.

תמר אלמוג: כשמסתיימת בניית המעון, פונה הרשות אליי לבקש הכרה ואז אנחנו כאן מלווים את כל התהליך.

אורית זוארץ: זה כבר תהליך פנימי של תכנון והפעלה, וכל הנושאים הפדגוגיים.

אורית זוארץ: אנחנו מדברים על ההיבטים הפיזיים כי שם הבאג.

אורית זוארץ: הבאג הוא במקום הפיזי.

אורית זוארץ: לגבי ההפעלה והתכנון הפדגוגי, אין ספק שאחר כך התמ"ת הופך להיות חלק מזה.

אורית זוארץ: הבאג שלנו הוא במקום שממשלת ישראל – וגם כאן

אורית זוארץ: העבודה שעשתה יושבת ראש הוועדה, והצליחה לגייס extra money.

אורית זוארץ: אנחנו לא מדברים על התקציב הזה כתקציב שהוא בשוטף, אלא באמת תקציב נוסף.

אורית זוארץ: התקציב הנוסף הזה צריך להגיע לייעודו.

ציפי חוטובלי: יובל, קודם כל, יש כאן שאלה עקרונית לגבי 150 מיליון שקלים שהובטחו במסגרת ההסכם הקואליציוני עם מפלגת העבודה, שלא ראינו את השקיפות שלהם.

ציפי חוטובלי: איפה הם יבואו לידי ביטוי?

יובל יעקובי: אמרתי כבר בישיבה הקודמת, ה-150 מיליון שקלים האלה נמצאים בבסיס התקציב.

ציפי חוטובלי: לאן זה הולך?

יובל יעקובי: רובו ככולו של הכסף הולך לקליטת ילדים חדשים, להרחבה הטבעית של המערכת – פשוט לסבסוד.

יובל יעקובי: קודם כל, הרחבת מספר הילדים בכל אזורי הארץ בלי תוכנית מיוחדת.

ציפי חוטובלי: חברים, המטרה של הישיבות האלה היא להגיע לקונקרטיזציה של המספרים הגדולים.

ציפי חוטובלי: הווה אומר, אנחנו רוצים לדעת כמה ילדים נוספים ייהנו מהזכאות, ומה הרחבת אשכולות הזכאות של ההורים שמגיעים משיעורי הכנסה שונים?

יובל יעקובי: אני אגיד בערך, כי אני לא זוכר עכשיו בדיוק.

יובל יעקובי: אבל, מערכת מעונות היום גדלה במשהו כמו 2% - 3% בשנה, ועל משהו כמו 90,000 ילדים זה אומר 2,700 - 3,000 ילדים חדשים.

תמר אלמוג: הצפי ל-2010 הוא שאנחנו נגיע 105,000 ילדים, כולל הצהרונים.

אורלי לוטן: 2010 זה עכשיו, הכסף הוא עכשיו.

אורלי לוטן: תקציב האגף עלה בערך ב-30% עם התוספת של ה-150 מיליון.

אורלי לוטן: מספר הילדים לא עלה ב-30% במעונות היום השנה.

אורלי לוטן: האם יקלטו ילדים נוספים במהלך שנת הלימודים הזאת?

יובל יעקובי: כן.

אורלי לוטן: אבל, ההרשמה נסגרת בפברואר-מרץ.

תמר אלמוג: במעונות יום ההרשמה למסגרות ולגני ילדים נעשית כל השנה עד סוף שנת הלימודים.

תמר אלמוג: לא בכל מקום אין מקום.

אורית זוארץ: בפעם הקודמת מיפוי לאן הכספים האלה הולכים?

אורית זוארץ: האם אפשר לקבל מיפוי מסודר, איפה הוגדלו מספר הילדים, מסמך רשמי של המשרד שמצביע לאן הלכו 150 מיליון שקלים, איפה העמקת הסבסוד, איפה הוגדל מספר האמהות העובדות, איפה יש אינטרוולים יותר גדולים בכל מה שקשור לאמהות שהשכר שלהם קצת יותר גבוה והן לא נכנסות לתוך הקטגוריה הבסיסית?

אורית זוארץ: על זה דיברת בפעם הקודמת, נכון?

תמר אלמוג: אלה נתונים שאני יכולה להציג באוגוסט 2010, ואני אסביר מדוע.

תמר אלמוג: כיוון שבאמת הקליטה של הילדים במערכת היא הדרגתית לאורך השנה.

אורית זוארץ: אז איפה הכסף?

תמר אלמוג: קודם כל, פיזית עדיין לא כל הילדים קלוטים במערכת הממוחשבת.

תמר אלמוג: הכסף כן משולם לארגונים כמקדמות.

תמר אלמוג: אנחנו שילמנו לארגונים גם חודש שעבר וגם החודש מקדמות על בסיס נתוני אוגוסט שהיתה קליטה מלאה, בהנחה שנמצאים אצלם הילדים, רק שעדיין קיים פער של הקליטה שלהם במערכת המחשוב.

אורית זוארץ: כלומר, הארגונים קיבלו 30% יותר, אם אני מבינה נכון?

תמר אלמוג: בוודאי.

תמר אלמוג: אני יכולה לומר כך, אם לפי נתוני האמת, לדוגמה נעמ"ת שצריכים להיות קלוטים אצלם משהו כמו 20,000 ילדים, קלוטים נכון להיום 5,000, נעמ"ת מקבלת מקדמה כאילו קלוטים אצלה לפחות 15,000 ילדים.

אורית זוארץ: וויצ"ו?

אורית זוארץ: איפה ויצ"ו בתמונה?

תמר אלמוג: אותו הדבר, כל הארגונים.

אורית זוארץ: יושב כאן הצוות המשפטי של ויצ"ו, אולי הם יתייחסו?

שאנה שכטרמן: אני לא הצוות המשפטי, אבל אין לי נתונים לגבי זה.

תמר אלמוג: אנחנו לא עושים את זה לוויצ"ו או לנעמ"ת, אנחנו עושים את זה flat לכל הארגונים.

תמר אלמוג: אנחנו נותנים מקדמות בשלושת החודשים הראשונים של השנה על פי נתוני אוגוסט בהנחה שכל- - -

קריאה: אבל, זה מתבסס על נתונים של שנים קודמות.

קריאה: התקינה שלכם צמצמה ילדים, ואני לא מצליחה להבין איפה גדלה המערכת.

תמר אלמוג: קודם כל, נתונים סטטיסטיים קיימים, ואי אפשר לשנות אותם.

תמר אלמוג: אפשר להוציא נתונים סטטיסטיים של כמה ילדים בפילוח לכל ארגון וארגון, כמה היו בתשס"ז, כמה בתשס"ח, כמה היו בתש"ע.

תמר אלמוג: אלו נתונים שאפשר להגיש ולהציג אותם.

תמר אלמוג: גם מבחינת מספר הילדים וגובה התקציב שהוקצה לכל ארגון.

ציפי חוטובלי: אני חוזרת לחשש שלנו שסכומי הכסף יתמסמסו בסוף.

ציפי חוטובלי: יובל, אני חוזרת ל-150 מיליון שקלים.

ציפי חוטובלי: אמרת שזה יהיה בפיזור כלל ארצי.

ציפי חוטובלי: היינו רוצים לקבל דיווח בסוף השנה לאן הולכים ה-150 מיליון שקל.

אליעזר שוורץ: ואם זה לא ינוצל כי לא ייקלטו ילדים חדשים, האם אפשר להעביר את הסכום העודף לבינוי בשנה הבאה – תוספת?

ציפי חוטובלי: בדצמבר נצטרך לקבל את הדיווח לגבי השאריות?

יובל יעקובי: אני כבר אומר שלא יהיו שאריות.

יובל יעקובי: בכל מקרה, תמונה תהיה לנו כבר - - -

נירה לאמעי: האם מישהו בדק כמה הסבסוד באמת משפיע על מטרת הצעת החוק שזה תעסוקת אמהות?

נירה לאמעי: כלומר, איפה התועלת השולית היא הכי גבוהה?

נירה לאמעי: זאת אומרת, האם אימא בצפון תל-אביב שלא תקבל את המעון זה אומר שהיא תעזוב את העבודה או שהיא תלך למעון פרטי, או מישהי בפריפריה שלא תקבל את המעון היא פשוט לא תצא לעבוד?

נירה לאמעי: האם זה קשור לזה שאולי בפריפריה אין מקומות עבודה, וזו הסיבה שאין שם עידוד תעסוקה?

נירה לאמעי: צריך לזכור שמטרת החלטת הממשלה היא עידוד תעסוקה, ואנחנו צריכים לראות איפה בניית מעונות משרתת את המטרה הזאת.

נירה לאמעי: ואם אחוז התעסוקה בפריפריה אצל נשים הוא נמוך יותר, והוא נמוך יותר, איך אנחנו מתאימים את המצב כדי להביא להגשמת המטרה הזאת?

נירה לאמעי: השאלה היא האם נעשתה עבודה יסודית על זה, על פילוח האזורים?

תמר אלמוג: אנחנו נותנים מענה לביקושים.

נירה לאמעי: כבר אמרנו שהם לא ביקושי אמת.

נירה לאמעי: בינינו, הלוא עיקרון השוויון חל על שווים, לא על שונים.

נירה לאמעי: אי אפשר להשוות שונים, אפשר להשוות רק שווים.

נירה לאמעי: כלומר, אם משרד המשפטים רואה בפריפריה או במרכז אנשים או פרטים שחלים עליהם עקרונות שווים כי הם שווים, אולי יש לנו בעיה בהגדרות.

תמר אלמוג: אולי צריכים להושיב פה סביב השולחן הזה גורמים נוספים שמשפיעים על נושא עידוד התעסוקה.

נירה לאמעי: כולל מהתמ"ת.

נירה לאמעי: לאשכולות הלמ"ס יש להם איזשהו בסיס.

נירה לאמעי: הבסיס נוגע למעמדות הסוציו-אקונומיים.

גלי עציון: אגב, זה גם מעגל קסמים כי הכניסה למעונות היא לעובדות.

גלי עציון: אם את לא עובדת אז את לא נכנסת למעונות.

תמר אלמוג: ממש לא מדויק.

תמר אלמוג: אנחנו מאפשרים לאמהות שנמצאות בהכשרה ובלימודים אקדמיים לקבל את התמיכה עוד לפני שיצאו לעבוד.

גלי עציון: זה בפיילוטים מיוחדים.

תמר אלמוג: לא, זה בקריטריונים לתמיכה.

תמר אלמוג: בקריטריונים לתמיכה יש הגדרה של אוכלוסיות שזכאיות לתמיכה.

תמר אלמוג: אחת מהן זה אוכלוסיית הלומדים.

תמר אלמוג: תכנסי לאתר שלנו.

תמר אלמוג: זה לא בפיילוט.

תמר אלמוג: אוכלוסיית הלומדות היה כל השנים, וזה קיים כבר עכשיו.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לחזור גם לשאלת היישובים, וגם לשאלת הרחבת האמהות.

ציפי חוטובלי: אמרתי שההישג שלנו יהיה כשאנחנו נוכל לתרגם אותו לאמהות שיבואו אלינו ויאמרו:

ציפי חוטובלי: אני מרוויחה כך וכך שקלים, האם אני אוכל היום להיכנס לתוך מעגל הזכאות של התמ"ת?

ציפי חוטובלי: זאת בעצם השאלה.

ציפי חוטובלי: תנסי להפריד לי.

ציפי חוטובלי: השאלה מופנית גם ליובל, איפה יבואו לידי ביטוי 320 מיליון שקלים שאנחנו נותנים להרחבת מעגל הזכאיות?

ציפי חוטובלי: האם אישה בשדרות שיוצאת לעבוד יכולה היום לשלוח את הילד שלה יותר בקלות למעון?

ציפי חוטובלי: אני רוצה להבין את הנקודה הזאת.

תמר אלמוג: אני אסביר.

תמר אלמוג: הקריטריונים הקיימים להעמקת תמיכה, כלומר סבסוד ילדים במעונות, לא מתאימה לאימא שרק מתחילה לעבוד, או מוצאת עבודה בהיקף חלקי, משום שככל שמספר שעות עבודתה נמוך גם התמיכה או שבכלל לא מתאפשרת, או שהתמיכה היא נמוכה, ואז זה כאילו הביצה והתרנגולת.

תמר אלמוג: פעם אחת - היא מוצאת רק חצי משרה, ואז היא משתכרת נמוך.

תמר אלמוג: פעם שנייה - כשהיא פונה אליי והיא מבקשת את התמיכה להשמת הילד במעון, אז היא לא זכאית או זכאית למעט מאוד, ואז לא נשארת לה הכנסה פנויה למימון שהות הילד במעון, וזו הבעיה שהסברתי לחברת הכנסת לגבי המגזר הערבי במיוחד כשהרבה נשים עובדות בחלקיות משרה, ומתקשות גם להתמודד עם המימון המלא של המעון, או אי קבלת התמיכה.

ציפי חוטובלי: זאת נקודה מאוד משמעותית.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לשאול אותך שאלה ספציפית שעלתה אצלנו בדיון תוך כדי, וזוהי סוגיית המורות.

ציפי חוטובלי: הרבה פעמים למורה יש כך וכך שעות, והיא לא יכולה לעבוד יותר ממספר השעות הזה וזה לא מגיע לכדי משרה מלאה מבחינת מספר השעות המקובל בשוק העבודה.

ציפי חוטובלי: מה היחס למשרת הוראה?

תמר אלמוג: אני אזכיר לגברתי.

תמר אלמוג: סוגיית המורות הגיעה לדיון בוועדת העבודה והרווחה בכנסת.

תמר אלמוג: יושב-ראש הוועדה דאז הטיל עלינו ועל נציגי הסתדרות המורים ומשרד החינוך לשבת יחד, להציג את הנתונים, ולבדוק יחד איך ניתן להכניס אותם בכל זאת למעגל הזכאות.

תמר אלמוג: המסקנה שעלתה היתה שבאמת בפועל המורים לא עובדים רק 18 או 20 או 24 שעות, אלא יש להם ישיבות, יש להם השתלמויות.

תמר אלמוג: אבל, זה לא בא לידי ביטוי בתלוש השכר.

תמר אלמוג: מנכ"לית משרד החינוך לשעבר שלומית עמיחי הצהירה שיש בכוונת משרד החינוך לעדכן את תלוש השכר של המורים שיופיעו בו כל השעות הנוספות שהן מועסקות בעקיפין, ולא בצורה ישירה בהוראה פרונטאלית בכיתות.

תמר אלמוג: ברגע שהתיקון הזה יבוצע על-ידי משרד החינוך לא תהיה בעיה אצלנו.

תמר אלמוג: היא תבוא ובתלוש השכר שלה יהיה כתוב מספר השעות שהיא עובדת.

אורית זוארץ: זה אופק חדש.

תמר אלמוג: ברגע שיוכנס העדכון לתלוש שכרם של המורים אז לא תהיה שום בעיה.

תמר אלמוג: המורה תציג את תלוש השכר ולא יופיעו בו 18 שעות או 20 שעות, אלא יופיע בו 30 או 40, ואז התמיכה תינתן לה בהתאם.

ציפי חוטובלי: האם זה תלוי באופק חדש?

ציפי חוטובלי: במה זה תלוי?

תמר אלמוג: זה תלוי במדיניות משרד החינוך האם להכניס בתוך תלוש השכר של המורים לא רק את השעות הפרונטאליות שכל מורה מבצעת, אלא את מכלול השעות שהיא עוסקת או עושה במהלך כל החודש.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להבין, אז כל עוד אין לך תלוש השכר המלא הזה - - -

תמר אלמוג: אני לא יכולה לעזור לה.

אליעזר שוורץ: האם אי אפשר להגדיר חלקיות משרה במקום שעות?

תמר אלמוג: לא, אנחנו איזשהו תיקון נוסף בהסכמת אגף התקציבים בשנה שעברה.

תמר אלמוג: הלכנו לקולא בעניין הזה, ועדכנו את הקריטריונים כך שגם אישה שעובדת 24 שעות ואילך, ולא רק זו שעובדת 40, יכולה לקבל סיוע מהמדינה בקטע הזה של ה- - -, אבל הוא מאוד דיפרנציאלי, ותלוי מספר השעות.

תמר אלמוג: זאת אומרת, יכול שבפועל היא 40 שעות, אבל בתלוש כתוב 24, ואז היא מקבלת תמיכה.

תמר אלמוג: אבל, היא נקנסת במירכאות בשיעור התמיכה שמגיע לה בפועל.

אליעזר שוורץ: השאלה היא האם במקום להסתכל על השעות, להסתכל על היקף המשרה?

אליעזר שוורץ: כולם יודעים שמורה שעובדת משרה מלאה, בפועל עובדת 40 שעות.

תמר אלמוג: אין לנו במערכת מדד כזה שמאפשר בדיקה של היקף משרה.

תמר אלמוג: אנחנו לא עובדים לפי אחוזי משרה והיקפי משרה כי זה משתנה מארגון לארגון, ממעסיק למעסיק.

תמר אלמוג: יש לנו בעיה רצינית להנחות את האנשים שקובעים את התמיכה הזאת על בסיס הנתונים האלה על נתון מוצק, ברור וחד ככל האפשר.

ציפי חוטובלי: איך אנחנו פותרים את הבעיה של המורות?

ציפי חוטובלי: האם זה עד שמשרד החינוך לא יתחיל להכניס?

תמר אלמוג: תבקשו ממשרד החינוך לעדכן את התלוש.

ציפי חוטובלי: האם זה דבר שיכול להתבצע אצל כל המורות בישראל, לא רק מורות אופק חדש?

תמר אלמוג: לא, כל המורות.

רונית תירוש: זה לא כל המורות, זה רק מה שהצטרפה לאופק חדש.

רונית תירוש: אני חושבת שקודם כל צריך לזמן את יושב-ראש הסתדרות המורים שהוא המחותן הראשי לתוכנית אופק חדש, ולומר לו: אדוני, זו עבודה בעיניים פעמיים.

רונית תירוש: מעבר לוויכוחים שיש על אופק חדש, לא יכול להיות שמורה תיקח על עצמה את הרפורמה ולא תקבל אישור על מלוא השעות שהיא עובדת והיא נמצאת שם.

רונית תירוש: זה לא מעניין אף אחד אם זה פרונטאלי או לא פרונטאלי.

רונית תירוש: היא נדרשת להיות היום ארבעים שעות, וצריכים להתייחס לזה כארבעים שעות, וכך צריך גם לרשום בתלוש.

רונית תירוש: הוא צריך לדעת את זה, והוא צריך לדרוש את זה ממשרד החינוך.

רונית תירוש: אם הוא ידרוש את זה, זה יקרה.

אורית זוארץ: ואז היא לא מגיעה לשכר מינימום.

אורית זוארץ: כי אם מחלקים את השכר שהיא מקבלת בארבעים שעות, היא לא מגיעה לשכר מינימום.

אליעזר שוורץ: אבל, יש את הבעיה עם ארגון המורים.

אליעזר שוורץ: זה לא יפתור את הבעיה שלהם.

אליעזר שוורץ: זה לא יפתור בכלל למורות בתיכון.

ציפי חוטובלי: פיני קבלו, בבקשה.

פיני קבלו: נמצא איתי גם שמעון נגר שהוא מלווה הרבה מעונות יום ביישוב.

פיני קבלו: הבעיה היא בעיקר בפריפריה.

פיני קבלו: אני הייתי ראש עיר, אבל גם לפני היותי ראש עיר, ידענו שכל הנושא הזה של מעונות יום, אותם ארגוני נשים שהלכו לפריפריה, הלך וירד.

פיני קבלו: לדוגמה, בבית שאן היו כשמונה מעונות של נעמ"ת, והיום אף מעון לא נמצא שם - הכול נסגר.

פיני קבלו: מבחינת מדיניות הם הלכו והתמקדו יותר באזורי המרכז, ופחות ופחות באזורי הפריפריה.

רחל אגמון: אז לאן הולכים הילדים?

פיני קבלו: המעונות עברו בעיקר לחברי שיושב משמאלי, לתחום החרדי.

פיני קבלו: ל"אמונה", פחות.

פיני קבלו: בעיקר, בעיקר, לחינוך החרדי העצמאי.

רחל אגמון: ולקיבוצים.

פיני קבלו: חלקם הלכו לקיבוצים.

פיני קבלו: זה נבע מזה שבחלק גדול מהמעונות האוכלוסייה לא יכלה להתמודד מול אותם מחירים שהרקיעו שחקים.

פיני קבלו: גם עם הסבסוד הגדול שהתמ"ת מסייע, זה מאוד קשה ברווחה ב-450 שקלים שצריך לשלם.

פיני קבלו: לכן, אנחנו ראינו שמה שקורה הוא שישנה נסיגה בנושא של מעונות יום באזורי הפריפריה.

פיני קבלו: אני מתייחס לזה לא רק כמי שבא מבית שאן, אלא כסמנכ"ל בשלטון המקומי.

פיני קבלו: אני מלווה את הנושא הזה גם בתיק הרווחה שאני נושא.

פיני קבלו: אנחנו רואים שככל שאתה מתרחק, וככל שהמעמד הסוציו-אקונומי הוא נמוך, או ככל שהרשות נמצאת במשבר כלכלי, כך פחות מעונות מוקמים שם בשנים האחרונות.

פיני קבלו: חלק מהמעונות הוקמו על-ידי הסוכנות היהודית עם קום המדינה באמצעות תנועות הנשים.

פיני קבלו: לאחר מכן, גם משרד השיכון בכל מקום שבו קמה שכונה הקים את כל השירותים.

פיני קבלו: אבל, לאט לאט גם משרד השיכון הוציא את עצמו, ויצר חללים באותן שכונות שקמו, ולא קמו מעונות ליד.

פיני קבלו: לכן, משפחות נאלצות להסיע את הילדים שלהם למרחקים, לקיבוצים, על מנת למצוא שם קורת גג או את החינוך שהם רוצים.

פיני קבלו: לא תמיד אתה מוצא ביישוב הקטן את אותו זרם חינוכי שאתה רוצה לתת לאותם ילדים.

פיני קבלו: אני שומע כאן שהרשויות צריכות לתת matching והשתתפות.

פיני קבלו: אנחנו כשלטון מקומי יש לנו את מפעל הפיס.

פיני קבלו: מפעל הפיס הולאם בעצם על-ידי האוצר, ומרבית הכסף הולך לכיתות לימוד.

פיני קבלו: אומרים שגילאי 0 – 5 הוא הגיל החינוכי ביותר שבו צריך לעצב את הילד.

פיני קבלו: אני לא יודע למה לא נותנים האחריות הזאת למשרד החינוך, להוציא את זה מהתמ"ת.

פיני קבלו: במשרד החינוך לוקחים ממפעל הפיס את הכספים לטובת כיתות.

פיני קבלו: כפי שבונים כיתת לימוד ברגע שיש גידול ילדים, יבנו מעונות מכספי הפיס.

ציפי חוטובלי: אני מסכימה איתך.

ציפי חוטובלי: הייתי שמחה מאוד שכל הנושא הזה יהיה תחת משרד החינוך.

ציפי חוטובלי: אבל, מה לעשות שניסיון החיים הפוליטיים הוכיח שקשה מאוד להעביר את הנושא הזה.

פיני קבלו: המצב היום הוא שגם הרשויות המקומיות קורעות תחת הנטל.

פיני קבלו: אנחנו רואים שבמגזר הערבי נושא המשפחתונים יותר מפותח משום שלרשות אין את הכוח הכלכלי להקים מעון, או כל משרד אחר לא הקים.

פיני קבלו: לכן, יש יותר משפחתונים אליהם הילדים נשלחים.

פיני קבלו: בבני ברק ובירושלים המשפחתונים יותר מפותחים בשכונות שבהם הרמה הסוציו-אקונומית היא קשה, והמעונות פחות.

פיני קבלו: אנחנו בעד יותר מעונות שבהם יש באמת פיקוח, פיקוח חינוכי, וישנם כל הדברים האלה.

פיני קבלו: לכן, אני מציע לא לבנות כפי ששמעתי כאן matching.

פיני קבלו: חלק גדול מהבעיה של הפערים הגדולים בין המרכז לפריפריה זה אותו matching שיוצר פערים ברווחה, ויוצר פערים בכל תחום.

פיני קבלו: אני אתן דוגמה ממה שקורה ברווחה.

פיני קבלו: בעיקר ברווחה, הרשויות הקטנות לא מצליחות לקבל את אותם תקציבים בגלל ה-matching, והם פשוט לא לוקחים אותו.

פיני קבלו: הם לא עושים את הפעולה הזאת, הם לא לוקחים את כוח האדם הדרוש.

פיני קבלו: העודפים נשארים בסוף השנה.

ציפי חוטובלי: פיני, איך אתה מציע לפתור את בעיית ה-matching?

פיני קבלו: למשל, אני עשיתי עכשיו פרויקט במשרד הרווחה, במוסדות הרווחה.

פיני קבלו: נדמה לי שגם במשרד התחבורה עשו את זה.

פיני קבלו: יצרו שם matching מדורג.

פיני קבלו: יש מקומות שלקחו 5% במקום 25%, או לקחו 10%.

פיני קבלו: צריך לשנות את זה.

פיני קבלו: האוצר מתנגד, אבל צריך להיאבק בתופעה הזאת כי ה-matching יוצר את הפער.

פיני קבלו: נתתי את הדוגמה מהרווחה.

פיני קבלו: לא די בזה שהם לא משתמשים בכספים שעומדים לרשותם, אלא מה שקורה הוא שבסוף השנה נותרים כספים והכספים הולכים לרעננה או לחולון ששם באמת יש להם כסף ל-matching, וכך הפער הולך וגדל.

אורית זוארץ: וראש הרשות חוטף על הראש, ובשנה הבאה הוא לא מקבל כספים.

פיני קבלו: בסקר שעשיתי מצאנו שבין הסוציו-אקונומי 3 לזה, הפער הוא 1 ל-6.

ציפי חוטובלי: הנקודה הזאת של התלות בעושר או בעוני של הרשות המקומית היא מאוד משמעותית.

ציפי חוטובלי: היו כאן שתי אפשרויות.

ציפי חוטובלי: יש את האפשרות האחת שזה באמת ההעברה של הכסף למשרד השיכון - בואו נדבר על זה.

ציפי חוטובלי: אם אנחנו מעבירים את הכסף למשרד השיכון כשורה תקציבית, האם אנחנו שולטים שליטה מלאה בייעודים של אותם מיליונים?

ציפי חוטובלי: האם 30 מיליון שקל יוכלו להיות מנווטים לפי המקומות שאנחנו נבחר?

תמר אלמוג: יש לי שאלה.

תמר אלמוג: איך משרד השיכון למי לייעד את הכסף?

ציפי חוטובלי: לפני כן, יובל, מה אתה אומר על האופציה הזאת?

יובל יעקובי: אל"ף, אני לא מכיר את הקריטריונים שלפיהם שיכון מקצה את הכספים של ברודט.

יובל יעקובי: בי"ת, עד כמה שידוע לי יש איזשהם כספים, יש איזשהו תקציב לתקני ברודט.

יובל יעקובי: צריך לדעת איך להשתמש בו.

יובל יעקובי: אבל, בעיקר אני חושב שמשרד התמ"ת יכול לעשות את זה דווקא באופן יותר גמיש אפילו.

יובל יעקובי: קודם כל, השאלה הראשונה היא לאן אנחנו רוצים להקצות את הכסף?

יובל יעקובי: כי אם מחר אנחנו נלך ונבנה בבית שאן, לצורך העניין, שני מעונות יום והם יישארו ריקים, ולמה הם יישארו ריקים?

יובל יעקובי: אפילו אם יש מספיק ילדים, עדיין החינוך הזה לא ניתן בחינם.

יובל יעקובי: ואם ליד מעון של נעמ"ת יש מעון של ש"ס שעולה חצי מחיר, או רבע מחיר, אז אני לא רואה איך אנחנו נתחיל למלא אותו.

יובל יעקובי: שוב הפעם, זה לא שאני מוותר על האופציה הזאת, אני רק אומר שזהו משהו שצריך לחשוב עליו.

יובל יעקובי: כי אם ברחובות אני יודע שיש לי חמישים נשים שלא הצליחו למצוא מקום לילד שלהם, אז אני הייתי הולך אולי גם על רחובות.

יובל יעקובי: סקר הצרכים הכי רלוונטי לצורך העניין הזה הוא כמה ילדים רצו להירשם ונדחו.

אליעזר שוורץ: קיבלנו הסתייגות לסקר הזה שברגע שיש מקומות שברגע שנדחים הולכים, ולא נשארים ברשימת המתנה.

אליעזר שוורץ: לכן, זה לא בהכרח משקף את המציאות.

קריאות: לא נרשמים.

יובל יעקובי: לא משנה, אני רק אומר שקודם כל צריך לשאול את עצמנו לאן אנחנו רוצים לייעד את הכסף.

יובל יעקובי: אם נגיע למסקנה שאנחנו רוצים לייעד את הכסף גם לאזורים פריפריאליים או גם למגזרים מסוימים, אז אני חושב שייעוד הכסף כשלעצמו לא פותר לנו את הבעיה.

יובל יעקובי: צריך לעשות שם איזושהי תוכנית יותר עמוקה שאולי צריך לחשוב עליה, וזה שאם אתה כבר בונה מעון יום, כמו שבנית בעיר רהט בזמנו, ואם אתה רוצה לבנות מעון יום במגזר הערבי, אז אתה צריך גם להשלים את זה בצעדים משלימים כך שמעון היום הזה יתמלא, כי אם הוא לא יתמלא אין שום טעם.

יובל יעקובי: גם במשרד האוצר ובמשרד התמ"ת מבינים שהבעיה של שיעור השתתפות בעבודה של נשים, בפריפריה היא יותר חריפה מאשר במרכז, או במגזר הערבי זה הרבה יותר חמור מאשר בתוך המגזר היהודי.

יובל יעקובי: האם לקחת את כל התקציב של בינוי מעונות יום ולבנות אותם במקומות האלה זו התשובה הנכונה?

יובל יעקובי: רק אם אנחנו עושים איזשהו צעד משלים.

יובל יעקובי: כי עובדה שמשרד התמ"ת ומשרד האוצר כן חשבו על המגזר הערבי, ואמרו: במגזר הערבי יותר נכון להשקיע במשפחתונים.

יובל יעקובי: ראינו שהמעונות שנבנים במגזר הערבי לעיתים קרובות נשארים ריקים, ואז אמרו שמשפחתונים זה משהו שיותר מתאים למגזר הערבי.

יובל יעקובי: זה לא אומר שוויתרנו.

אורית זוארץ: אבל, האופציה הזאת קיים גם בתוך ה-30 מיליון האלה.

יובל יעקובי: של בניית משפחתונים?

אורית זוארץ: בוודאי.

יובל יעקובי: לא.

יובל יעקובי: למשפחתון אין שום - - -

אורית זוארץ: למה?

אורית זוארץ: "להקצות בשנת 2010 תוספת בסך 30 מיליון שקל לתקציב האגף למעונות יום ומשפחתונים במשרד התעשייה".

יובל יעקובי: זה לא בתוך ה-30, זה בתוך ה-320.

יובל יעקובי: אנחנו מדברים רק על הבינוי.

אליעזר שוורץ: אבל, יש לכם תוכניות למשרד התמ"ת על עידוד תעסוקה באזורים האלה, נכון?

אליעזר שוורץ: כלומר, זה אותו משרד.

יובל יעקובי: כן.

אליעזר שוורץ: מה הצפי שלכם להתפתחות מספר מקומות העבודה לנשים באזורים האלה, ואז אפשר על פי זה לווסת את בניית המעונות.

אליעזר שוורץ: אם אין לכם צפי בחמש השנים לתוספת מקומות עבודה, אז באמת אין צורך לבנות מעונות אולי.

אליעזר שוורץ: אבל, השאיפה של הממשלה שזה יקרה כמה שיותר מהר.

אליעזר שוורץ: צריך לשלב שני אגפים במשרד ולראות איך עובדים ביחד.

נירה לאמעי: שוב, זו שאלת הביצה התרנגולת - אם נשים לא יוצאות לעבוד כי אין מקומות עבודה, או כי אין מעונות.

נירה לאמעי: כשמציעים החלטת ממשלה בעניין צריך לבדוק מה המצב בשטח.

יובל יעקובי: אני מסכים עם מה ששניכם אמרתם.

יובל יעקובי: זה רק אומר מה שאני אומר.

יובל יעקובי: כשהולכים לבנות מעון יום במגזר הערבי או בעיירת פיתוח בפריפריה, אז צריך לוודא שעושים את זה עם צעדים משלימים מתאימים כי אחרת המעון יישאר ריק.

יובל יעקובי: כי גם בדרגת הסבסוד המקסימאלית התשלום עדיין יכול להיות גבוה לאותה אישה.

אליעזר שוורץ: לדוגמה, מסלול התעסוקה שאתם עושים.

אליעזר שוורץ: מסלול התעסוקה מיועד לאזורים כאלה.

אליעזר שוורץ: האם אפשר לשלב ביחד מקום שפותחים מסלול תעסוקה?

אורית זוארץ: לעשות עבודה קצת יותר מערכתית בתוך המשרד של מסלולי תעסוקה והכשרה, ובמקביל הרחבת מעונות, שיפוץ מבנים.

יובל יעקובי: אני מסכים.

אורית זוארץ: האם עשיתם איזושהי בדיקה בין המיפוי לדרישה ובעצם דחייה של ילדים ממעונות, לבין פרויקטים של קידום תעסוקה?

אורית זוארץ: האם יש שם איזושהי קורלציה או איזשהו התאמה?

אורית זוארץ: האם נעשתה איזושהי בדיקה?

יובל יעקובי: מן הסתם - - - בדיקה ספציפית.

יובל יעקובי: אבל, אם ניקח לדוגמה את מודיעין עילית שהיא נמצאת גם ברשימה שחסר בה.

אורית זוארץ: אני רואה את באר-שבע מול העיניים, זה מספר שקופץ לי מאוד מאוד חזק, או אשקלון.

אורית זוארץ: יש שם מאה דחיות.

יובל יעקובי: מצד שני, את רואה שבאר-שבע היא אחד מהיישובים שקיבלו תמיכה.

יובל יעקובי: בעמוד השני של הדף הזה ישנה רשימת היישובים שאכן קיבלו תמיכה בבינוי מעונות יום, כשהוקצה להם לצורך כך תקציב קודם, ב-2008.

אורית זוארץ: זה לא חלק מהתקציב.

יובל יעקובי: אני מדבר על תוכנית בינוי קודמת.

אורית זוארץ: רואים שעדיין יש דרישה שהולכת ומתפתחת.

יובל יעקובי: זו שאלה אחרת, מה הסטאטוס של אותו מעון יום שקיבלו עבורו תקציב?

יובל יעקובי: האם הוא באמת לכם נבנה או לא נבנה?

יובל יעקובי: על זה תמי יכולה להגיד לנו.

אורית זוארץ: אבל, הבינוי או התקציב שהם קיבלו היה בשנה קודמת על בסיס נתונים משנה קודמת.

אורית זוארץ: אנחנו מדברים פה על דחיות חדשות.

יובל יעקובי: אני אומר שאפילו מעון יום ההוא טרם נבנה.

יובל יעקובי: מעון היום של 2008 טרם נבנה.

יובל יעקובי: זאת אומרת, הצרכים שאת רואה פה הם צרכים לעכשיו בגלל שמעון היום הקודם עדיין לא נבנה.

יובל יעקובי: בואו נסת

יובל יעקובי: כל על זה כך - זה נכון שצריך לעשות איזשהו מיפוי של צרכים.

יובל יעקובי: אבל, בהנחה שאנחנו רוצים באמת לתמוך בפריפריה ובמגזר הערבי, זה צריך לבוא עם צעדים משלימים.

יובל יעקובי: כי סתם להגיד: אנחנו רוצים להפנות את זה לפריפריה – הכול טוב ויפה.

יובל יעקובי: אבל, זה לא יעזור לנו.

יובל יעקובי: אנחנו נשב ונחשוב גם על צעדים משלימים.

יובל יעקובי: אם אנחנו חוזרים לעניין של משרד השיכון - בסופו של דבר אם אנחנו נצטרך להתאים את הקריטריונים כך שה-matching יהיה יותר נמוך, אני חושב שאין סיבה שלא נדע לעשות.

אורית זוארץ: השאלה היא, מה עשיתם מרגע שאישרו את התקציב?

אורית זוארץ: אנחנו מדברים על כמה חודשים שהתקציב אושר, והנושא הזה היה על הפרק.

יובל יעקובי: לא כמה חודשים, אלא בדיוק שלושה חודשים.

אורית זוארץ: שלושה חודשים זה הרבה זמן.

יובל יעקובי: זה הרבה, נכון.

יובל יעקובי: מצד שני, כתוב לך פה בדיוק מה עשינו.

יובל יעקובי: תראי במסמך שמגיש משרד התמ"ת את סעיף 1.

יובל יעקובי: הוא יגיד בדיוק איך התקדמו.

יובל יעקובי: הדברים האלה לוקחים זמן.

יובל יעקובי: אבל, מצד שני, אנחנו רצים.

אורית זוארץ: ועדה תוך משרדית אפילו, אני חושבת שזה מתבקש.

אורית זוארץ: לדעתי, מתוך הדברים שעולים כאן

אורית זוארץ: אתם צריכים להקים איזושהי ועדה תוך משרדית שעוסקת בקידום נשים לעולם התעסוקה, ובמקביל באותם מקומית לעשות את האיתור וזיהוי הצרכים של הגיל הרך.

תמר אלמוג: אני מבקשת להפנות את גברתי לסיפה במסמך שהצגתי.

תמר אלמוג: החלטת ממשלה עוברת, ואז היחידה המקצועית מתבקשת לשבת על המדוכה ולהתחיל להיערך לגיבוש תוכנית פעולה.

אורית זוארץ: סליחה, לאיזה חלק את מתכוונת?

תמר אלמוג: ממש בהתחלה, הפתיח.

תמר אלמוג: אנחנו נדרשים לשבת על המדוכה, ולגבש איזשהו תוכנית פעולה.

תמר אלמוג: אז גם עולים הצרכים והכלים הדרושים ליחידה כדי לממש את התוכנית.

אורית זוארץ: לא הבנתי.

אורית זוארץ: נכון להיום יש שני גופים בתוך התמ"ת.

אורית זוארץ: אחד עוסק בקידום נשים לעולם התעסוקה, ואחד עוסק בכל הנושא של הגיל הרך.

אורית זוארץ: מה שאת אומרת הוא שאת צריכה כוח-אדם עכשיו כדי להושיב את שני הצדדים האלה יחד?

תמר אלמוג: לא זה מה שאמרתי.

אורית זוארץ: זה מה שכתוב פה: מותנה בהקצאת כוח-אדם הנדרש לאגף לצורך ביצוע משימות.

אורית זוארץ: יש צוותים, שישבו ביחד.

תמר אלמוג: התוכנית הזאת של 320 מיליון - - -

אורית זוארץ: זה הצהרונים.

תמר אלמוג: זה לא רק הצהרונים.

תמר אלמוג: 180 מתוך זה זה צהרונים.

תמר אלמוג: כל היתר זה גם מעונות יום.

תמר אלמוג: אם האגף מפקח היום על 1,700 מעונות, ועל 2,600 משפחתונים, ועל 800 צהרונים, זה יגרום למצב שבעוד שנתיים אני מכפילה ומשלשת ומרבעת את ההיקף הזה.

תמר אלמוג: אין לי כוח-אדם שיכול לעשות את פיקוח, לא ב- - -

אורית זוארץ: אנחנו בשלב מקדים, אנחנו בשלב של מיפוי ואיתור צרכים.

אורית זוארץ: למיטב הבנתי וניסיוני, בשלב מיפוי ואיתור הצרכים זה להושיב את שני הצוותים ביחד, ולאתר את אותם מקומות שאתם מקדמים כל כך יפה נשים לעולם התעסוקה על-ידי הכשרות ופרויקטים.

אורית זוארץ: במקביל, לבחון את הצרכים שם בגיל הרך.

אורית זוארץ: קודם כל, לבדוק – זה מה שאנחנו מבקשים בשלב הראשוני.

אורית זוארץ: השלב השני הוא שלב של יישום.

אורית זוארץ: השאלה היא באמת האם יש מקום להקים איזשהו צוות תוך משרדי.

אורית זוארץ: פשוט להושיב את שני הצוותים יחד ולעשות את המיפוי שאנחנו מבקשים על פי האזורים וקהלי היעד שאליהם הכסף הזה מוקצה.

תמר אלמוג: אני רוצה לציין שלא מזמן נכנס במינוי רשמי מנכ"ל במשרד התמ"ת, ובמבנה הארגוני של המשרד חולק המשרד לחטיבות עבודה כאשר חטיבת תעסוקה והון אנושי כוללת את האגף למעונות יום, את הכשרה מקצועית, את שירות ה- - -, אז לא צריך בכלל אפילו ליצור את זה.

אורית זוארץ: מי בראש החטיבה?

תמר אלמוג: ישיבת העבודה הראשונה מתוכננת בחודש הבא.

אורית זוארץ: למה בחודש הבא?

אורית זוארץ: הכסף שוכב כבר שלושה חודשים.

תמר אלמוג: לא אני קובעת, זה מנכ"ל המשרד, מה לעשות?

אורית זוארץ: בסדר, אבל את נמצאת בדרג ניהולי.

אורית זוארץ: כמישהי שהיא minded לנושא, ובאמת רתומה לנושא באמת לקדם את זה ברמת דחיפות כי הכסף הזה ילך לאיבוד.

רונית תירוש: החודש הבא זה עוד חמישה ימים.

אורית זוארץ: השאלה היא באמת האם אפשר להכניס את זה לתוכנית העבודה שלכם, ולדחוף את זה כמי שבאמת מובילה את הנושא בכזו מסירות ונחישות?

אורית זוארץ: אני מאמינה שמתחשבים בדעתכם במשרד, ויש לך משמעות מאוד גדולה.

אליעזר שוורץ: מי אחראי על החטיבה הזאת במשרד?

תמר אלמוג: המנכ"ל עצמו – שרון קדמי.

תמר אלמוג: אני חושבת שהדברים זה מה שנקרא התפרצות לדלת פתוחה כיוון שבאמת המשרד ערוך לעבוד בכיוון הזה, וזה דבר שיעלה ויצוף.

ציפי חוטובלי: מתי יתקיים הדיון?

ציפי חוטובלי: האם הוא יתקיים בנובמבר?

תמר אלמוג: יש כבר תאריכים לישיבה הראשונה של החטיבה.

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: אני רוצה להעלות שלוש נקודות קונקרטיות.

חנין זועבי: ראשית, איך מפרסמים קול קורא?

חנין זועבי: האם חשבתם על השאלה איך להרחיב את הקול הקורא הזה?

חנין זועבי: כי אנחנו באמת הצבענו על הבעיה של אולי גם חוסר מודעות של התוכנית החדשה הזאת.

חנין זועבי: שנית, האם המשרד מודע לפער בין הצורך לבין הביקוש?

חנין זועבי: הביקוש לא מצביע על הצורך כשאת אומרת: אני סומכת על הקריטריון של אלו המשפחות שנרשמו ונדחו.

חנין זועבי: יש הרבה מקומות שאין בהם אף מעון, ולא נרשמים בכלל.

חנין זועבי: את לא יכולה להסיק שאין ביקוש.

חנין זועבי: אני רוצה להביא נתון – מתוך 1,770 מעונות יום, במגזר הערבי יש בערך 60 יום.

חנין זועבי: זה 1 על 32.

חנין זועבי: רק מדיניות עיוורת יכולה להסביר את האחוז הזה.

חנין זועבי: כמובן שהצורך לא מסביר את הנתון הזה.

חנין זועבי: 60 מעונות יום במגזר הערבי מתוך 1,770.

חנין זועבי: האם יש לכם מדיניות כלשהי כלפי הנתון הזה כאשר את יודעת שבמגזר הערבי אין ארגונים כמו ויצ"ו ונעמ"ת.

חנין זועבי: זו חברה ש-50% ממנה הם מתחת לקו העוני, ואין בה יוזמה חברתית.

חנין זועבי: היא חסרת ארגונים שבהם מפתחים ארגונים כאלה.

קריאות: יש, יש הרבה ארגונים חברתיים.

חנין זועבי: אבל, אני נותנת לך את התוצאה במספר.

חנין זועבי: בסופו של דבר, גם הפעולה של הארגונים האלה בתוך החברה הערבית נותנת לך את המספר של 60 מעונות יום מתוך 1,770.

חנין זועבי: זה נתון אובייקטיבי.

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת זועבי, דיברנו על זה שיש הרבה מאוד משפחתונים שנפתחים במגזר הערבי.

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: אבל, זה לא לפתור את הבעיה, אלא זה לקפוץ על הבעיה, ליצור אלטרנטיבה שהיא לא בהכרח האלטרנטיבה הכי מתאימה.

חנין זועבי: היא אולי האלטרנטיבה הכי קלה.

ציפי חוטובלי: אני שמחה שאת מעלה את הבעיות של המגזר הערבי.

ציפי חוטובלי: אני רק חושבת שאנחנו עדיין בפריסה הרוחבית של פריסת המעונות.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא נתמקד ספציפית רק בעניין של המגזר הערבי.

חנין זועבי: לא, לא.

חנין זועבי: אני אומרת שכאשר את דנה בפריפריה אני נותנת לך את הפריפריה הכי חלשה.

חנין זועבי: כלומר, אני מעמיקה את המטרה שלך.

חנין זועבי: את רוצה לדון בפריפריה, אני נותנת לך את הפריפריה שאני חושבת שהיא הפריפריה הכי חלשה.

ציפי חוטובלי: אני חוזרת למטרות שהגדרנו לעצמנו.

ציפי חוטובלי: הגדרנו לעצמנו כן לעזור למעמד הביניים.

ציפי חוטובלי: מעמד הביניים יושב גם במודיעין, גם בירושלים, גם ברחובות – זה בסדר גמור.

ציפי חוטובלי: אנחנו רק לא רוצים שהמסגרת הזאת תעצים בסופו של דבר רק את האנשים החזקים, ולא תתמרץ גם נשים באזורים חלשים לצאת לעבוד.

חנין זועבי: לגבי בעיית ה-matching - אני חושבת שאת לא יכולה להסתמך על מדיניות של matching של 30% כאשר אנחנו אומרים ש-80% מהנשים הערביות לא עובדות, כשביניהן 60% מהלא עובדות לא עובדות בגלל מחסור במסגרות לילדים.

חנין זועבי: הרי אנחנו מייצרים את הבעיה כל פעם מחדש, ואנחנו מחזקים את הבעיה.

חנין זועבי: ולכן, אני שואלת לגבי המודעות.

חנין זועבי: האם משרד התמ"ת מודע לאפיונים הספציפיים של המגזר הערבי ושל החברה הערבית כפריפריה חלשה?

ציפי חוטובלי: חנין, אנחנו לוקחים את הדברים שאמרת לתשומת הלב.

ציפי חוטובלי: אני חוזרת ליובל ול-matching המדורג.

ציפי חוטובלי: האם אתה תוכל להסביר יותר את הסיפור הזה?

ציפי חוטובלי: אנחנו הרי התלבטנו אם להעביר את זה לשיכון, אתה אמרת שלא.

חנין זועבי: אבל, את לא נותנת לגברת אלמוג לענות.

חנין זועבי: חשוב לי מאוד לקבל תשובה כי זו האג'נדה של הישיבה.

תמר אלמוג: לגבי הקול קורא – אני מבקשת להבהיר שכל ההוראות איך מפרסמים מבחן תמיכה, באילו אמצעים, באיזה מועד, או למשל אתר אינטרנט ועיתונות, נקבעים על-ידי החשכ"ל, ובכלל לא על-ידי משרד ממשלתי.

תמר אלמוג: אנחנו כפופים להוראות החשכ"ל, אנחנו כפופים להוראות התק"ם, ותמיד הם מודיעים לנו גם באיזה מועד אפשר לפרסם, באילו אמצעים.

תמר אלמוג: כאן אנחנו עושים את העבודה כמו כל משרדי הממשלה.

תמר אלמוג: זה מתפרסם בעיתונות, ובאתר.

חנין זועבי: האם זה מתפרסם גם בעיתונות הערבית?

תמר אלמוג: בדרך כלל ולרוב כל מה שאני מפרסמת, אני מפרסמת גם בעיתון ערבי.

חנין זועבי: כלומר, זו את שמפרסמת.

תמר אלמוג: מהמשרד שלנו.

תמר אלמוג: לגבי סוגיית המשפחתונים – יש כאן תחושה כאילו המשפחתון זה איזשהו שירות סוג ב' לעומת המעון.

תמר אלמוג: אני מבקשת להבהיר שזה לא נכון.

תמר אלמוג: המשפחתון הוא מסגרת משלימה למעון, ואנחנו פותחים את המשפחתון בשני מצבים.

תמר אלמוג: פעם אחת – כאשר באותו אזור שקיים מעון בביקוש גבוה ואין אמצעים, ואין משאבים לבנות מעון נוסף, אז פותחים עוד כמה משפחתונים ויש מענה.

תמר אלמוג: פעם שנייה –אנחנו מקימים משפחתונים ביישובים קטנים שעל-פי הצפי לא קיים שם מספר ילדים ריאלי שייכנס למעון מלא.

תמר אלמוג: מעון שאין בו 75 ילדים הוא מעון לא רנטבילי ושום ארגון נשים, ושום עמותה, לא תרצה להפעיל - אלו הסיבות.

תמר אלמוג: שלישית, אני מבקשת לציין פה גם בפני חברת הכנסת זועבי שדווקא מסגרת המשפחתון נתנה מענה תעסוקתי מעולה לאישה הבדווית, לאישה הערבית ולאישה החרדית.

תמר אלמוג: במקום לצאת לעבודה באיזשהו מקום שהבעל לא בדיוק הסכים, ורצה או מוכן, היא פתחה את העסק בבית.

תמר אלמוג: ואז יש העצמה נשית, וזה דבר טוב.

תמר אלמוג: לגבי מעונות – אני עוד הפעם מבקשת להבהיר, אם יש 1,700 מעונות, זה לא אומר שהמדינה בנתה את כל ה-1,700.

חנין זועבי: כן, גם הארגונים.

תמר אלמוג: הארגונים יוזמים פעולה מול רשויות מקומיות, ומקצים להם את הקרקע.

תמר אלמוג: הם מגייסים תורמים, הם בונים את המעונות.

תמר אלמוג: לפעמים ארגונים חברתיים שונים, גם במגזר הערבי, מאתרים מבנה, משפצים אותו על חשבונם, ופונים למשרד לקבל הכרה.

תמר אלמוג: זה לא אומר שהמדינה בנתה את כל ה-1,700.

אליעזר שוורץ: היה דיון בוועדה לזכויות הילד בשבוע שעבר לגבי המשפחתונים במגזר הערבי.

אליעזר שוורץ: המטפלות טענו שהם לא מקבלות כסף בפועל, ההורים לא משלמים להם.

תמר אלמוג: שהמטפלת במגזר הערבי תגיד לאימא: גברתי, אם לא תשלמי לי אני לא אקח את הילד שלך.

אליעזר שוורץ: הטענה היתה יותר חמורה, ואני רק יכול לצטט – אין לי מושג אם זה נכון או לא – שגורמים מסוימים מעודדים את ההורים גם לא לשלם.

אליעזר שוורץ: תקראי את הפרוטוקול, זה מה שאנשים אמרו.

תמר אלמוג: איזה גורמים?

אליעזר שוורץ: אנשים שעובדים ברשות המקומית כשבאים אליהם המטפלות של המשפחתונים ואומרות מצד אחד: לא משלמים לנו.

תמר אלמוג: זה כבר פוליטיקה מקומית, ואני לא נכנסת לזה.

אליעזר שוורץ: שוב, לכן אני מצטט את מה שנאמר שם.

אליעזר שוורץ: אני רק אומר שגם אם פתרון של משפחתונים טוב יותר ליישובים קטנים, צריך לוודא גם שהוא יעבוד בצורה יעילה גם בקטע של השתתפות הורים.

תמר אלמוג: שהמשפחתונים יתאגדו, יש לעובדים כוח, ושיתחילו לעשות עבודה מול הרשויות ויעמדו על הזכויות שלהם.

ציפי חוטובלי: אני חוזרת ליובל בנושא ה-matching המדורג, אני רוצה להבין את זה.

יובל יעקובי: איך שמבחן התמיכות בנוי עכשיו, הוא מדורג.

יובל יעקובי: זאת אומרת, משרד התמ"ת אם אני מבין נכון – ותמי תתקן אותי – הוא לא קובע מראש מה אחוז ה-matching שיהיה.

יובל יעקובי: הוא אומר לרשויות: בואו תציעו לי מה אחוז ה-matching שאתן יכולות לתת.

תמר אלמוג: לא, במבחן התמיכה יש קריטריונים, וכנגד כל קריטריון יש ניקוד נדמה לי מ-1 עד 5 – אני לא זוכרת בדיוק.

תמר אלמוג: ואז ככל שהרשות, או הפונה שהגיש את הבקשה, צבר את מרב הנקודות הוא מגיע לתמיכה המקסימאלית שהמשרד קבע באותו מבחן.

תמר אלמוג: נניח עד ל-75% מעלות בניית המעון, אז ה-matching נשאר 25%.

תמר אלמוג: בפועל, רשימת היישובים שנתתי לכם שקיבלה תמיכה בשנה שעברה, חלקה קיבלו השתתפות המדינה בשיעור של 350 אלף שקל לבניית המעון, וחלקה קיבלו מיליון שבע מאות אלף שקל לבניית המעון.

תמר אלמוג: ה-matching באמת תלוי המבחן.

יובל יעקובי: זאת אומרת, בין 20% ל-80%, הוא תוצאתי.

יובל יעקובי: המקסימום הוא 75%.

תמר אלמוג: זאת אומרת, ה-matching צריך להיות 25%.

תמר אלמוג: המבחנים הנוכחיים נמצאים בכלל בגיבוש.

תמר אלמוג: אנחנו יכולים עוד להשפיע על גיבוש וקביעת הקריטריונים שם.

תמר אלמוג: אבל, ברור לוועדה שככל שה-matching של הרשות יצטמצם, מספר המעונות יקטן.

תמר אלמוג: אני יכולה לקחת את ה-30 מיליון ולהגיד לכל רשות: בואי קחי 95% מהעלות, ואז במקום לבנות 30 מעונות, אני אבנה עשרה.

אורית זוארץ: האם יש אפשרות כזאת?

תמר אלמוג: אנחנו עכשיו מגבשים את הקריטריונים למבחני התמיכה, ואנחנו נוכל לבחון גם את הנקודה הזאת.

ציפי חוטובלי: תמי, אנחנו רוצים שהמבחנים יהיו בתיאום עם הוועדה.

ציפי חוטובלי: חשוב מאוד שזה יגיע אלינו לדיון, ואנחנו נרצה לראות את הטיוטה של העקרונות.

ציפי חוטובלי: בסוף בסוף אני עדיין חושבת על הנקודה שיש לנו סכום יחסית קטן - 30 מיליון שקלים - שאנחנו צריכים לנתב אותו להרבה מאוד מקומות.

ציפי חוטובלי: כמו שאנחנו רואים, המקומות המובהקים שבהם יש צורך במעונות ממלאים בקלות את 30 המיליון שקלים האלה.

ציפי חוטובלי: מה שעדיין נשאר לי בסימן שאלה זה הנתון שחסר לגבי מקומות שבהם אין ביקוש, אבל אנחנו לא יודעים למה אין את הביקוש הזה.

ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים בסופו של דבר לתמרץ נשים לצאת לעבודה, והשאלה היא איך נעשה את זה?

ציפי חוטובלי: איך נשקיע גם במקומות שבהם יכול להיות שקיומו של מעון יום בחינם, או בסבסוד מאוד גבוה, יתמרץ נשים לצאת לעבוד?

ציפי חוטובלי: איך נעשה את זה?

תמר אלמוג: משרד התמ"ת מפעיל את תוכנית ויסקונסין.

תמר אלמוג: כשהוחלט אז להפעיל את תוכנית ויסקונסין, הטילו על מי שמפעיל אותה בכל אזור לעשות את המיפוי הזה ואיתור הצרכים.

תמר אלמוג: לי במשרד אין אפשרות.

נירה לאמעי: האם אין לכם סקרים מעודכנים?

תמר אלמוג: סקרים קיימים.

אורלי לוטן: האם אפשר לעשות סקר כזה אצל בני פפרמן?

אורלי לוטן: כמו שהם עשו כשדיברו על נקודות הזיכוי וטענו שזה לא עוזר.

תמר אלמוג: יש סקרים.

תמר אלמוג: זה רק בשיטה של סקרים.

אורלי לוטן: האם זה משהו שאתם מבקשים, או שהכנסת אמורה לפנות למשרד ולבקש את זה?

תמר אלמוג: אני חושבת שהכנסת אמורה לפנות.

תמר אלמוג: בני פפרמן הממונה על המו"פ של המשרד באמת עוסק במעקב אחר כל נושא התעסוקה.

אורלי לוטן: הוא יכול לתת לכם את החיתוכים, נכון?

ציפי חוטובלי: יובל, אתה דיברת על הנקודה של ה-150 מיליון כסכום כסף שיהיה בו שימוש.

ציפי חוטובלי: אני שואלת, אם מבחינת ההקצאה של 320 מיליון אמרנו שסכום הכסף הזה יכול להיות סכום כסף פריט, זאת אומרת שאנחנו נלמד מהניסיון, אם 150 מיליון השקלים שכרגע מוקצים מספקים ואנחנו לא צריכים יותר, אולי כדאי לשבור לקראת המימוש של השנים הבאות את ה- - - מיליון שוב לסכום כסף שיוקצה לבינוי, וסכום אחר שיוקצה להרחבת מעגל הזכאים.

ציפי חוטובלי: אני שואלת אותך, מה אתה חושב?

יובל יעקובי: דבר ראשון, החלטת הממשלה מדברת על זה שגם ה-320, 30 מתוכו - - -

אורלי לוטן: בשנה הראשונה, ב-2011.

יובל יעקובי: בעצם אנחנו נשארים עם זה שיש לנו בתקציב 2009, בתקציב 2010, בתקציב 2011, 30 מיליון שקל לבינוי.

יובל יעקובי: אני חושב שלא תהיה שום בעיה שאם ב-2012 אנחנו נראה שיש מקום לבנות עוד, ואפילו לפני לזה - אני לא רואה בעיה.

נירה לאמעי: 30 ועוד 30.

אליעזר שוורץ: במקור היתה הצעה בהרשאה להתחייב להקדים ל-2010 בינוי על חשבון ה-320, ומשרד התמ"ת אמר שאי אפשר לבנות כל כך הרבה.

אליעזר שוורץ: כלומר, אין ביקוש לבנייה.

אליעזר שוורץ: השאלה היא, האם באמת יהיה תכנון פנים משרדי של תעסוקה במקביל, ואז הביקוש לבנייה יגדל, אז אולי - - -

יובל יעקובי: כל עוד לא מדובר בתוספת תקציב - - -

אליעזר שוורץ: הרשאה להתחייב להקדים כאילו על חשבון ה-320.

אורית זוארץ: העברה מסעיף לסעיף, זה משהו שאפשר לעשות אותו בתוך המשרד בלי כל ה- - -

יובל יעקובי: בואו נגיד שנכון לעכשיו מה שמדאיג זה שלא יבנו בזמן יותר מאשר שלא יהיה תקציב לבנות.

אליעזר שוורץ: כן.

אליעזר שוורץ: לכן, לבנות ב-2010 ל--- 2012, ולא לחכות לראות מה יקרה.

יובל יעקובי: אני בעד.

אורית זוארץ: אם אנחנו נכנסים עכשיו לסוף שנת 2009, ובתוך 2010 עוברים את כל התהליכים של האישור והפרסום, ועדיין לא מתחילים לבנות, הכסף נשאר.

אליעזר שוורץ: הכסף של הבינוי.

אורית זוארץ: האכלוס יהיה רק ב-2011 – בתקווה.

תמר אלמוג: ברגע שמפרסמים עושים התחייבות.

תמר אלמוג: אבל, השנה אין לנו את הבעיה כי זה שתי שנות תקציב, ולא צריך אפילו לעשות את ההעברות.

אורית זוארץ: האם אפשר להתנות את העברת התקציב בעמידה בלוחות זמנים, נניח לבינוי, כמו שעושים את זה בסקטורים אחרים?

אורית זוארץ: יש לוח זמנים שהם מתחייבים.

תמר אלמוג: בוודאי.

תמר אלמוג: אם הרשות המקומית אחרי התראה ראשונה-שנייה, חלף הזמן למימוש התמיכה, ולא מימשה, המשרד עשוי לקחת להם.

תמר אלמוג: ודאי, זה בנוי בתוך המחשוב.

נירה לאמעי: חשוב לוודא שגם אם תהליך המיפוי ייקח קצת יותר זמן ואולי יגלוש ל-2012, הכספים האלה לא ילכו לאיבוד בגלל שזה בתהליך של תכנון, כי תכנון מושכל לוקח זמן.

סיגל כץ: למה זה לוקח בין שנתיים לארבע שנים אם את אומרת שיש להם גבול שהם חייבים?

סיגל כץ: כי עוד לא היתה הוועדה, עד שהוועדה תהיה, עד שהרשויות ייבחרו, עד שהם יתחילו לעבוד, ומפה יש לנו שנתיים עד ארבע שנים.

סיגל כץ: זאת אומרת, זה מעונות לעוד חמש-שש שנים.

תמר אלמוג: הניסיון מראה שממתי שהמשרד אישר את התמיכה, לקח סדר גודל כזה, אפילו גם עד חמש שנים, לרשויות בגלל בעיות פנימיות של הרשות.

סיגל כץ: האם אי אפשר להגביל את הרשויות?

תמר אלמוג: תאמיני לי, אנחנו מגבילים אותם, ויש סנקציה די חריפה אם הם לא מממשים.

תמר אלמוג: נניח שהרשות תכננה מבנה, ונתקעה מכל מיני סיבות שונות.

תמר אלמוג: לפעמים הסיבות הן פוליטיות.

תמר אלמוג: למשל, חילופי ראש רשות ואז הוא מקפיא משהו, ואז השלד הזה עומד שם שנים עד שקם מישהו וממשיך אותו.

תמר אלמוג: מה תעשי אז?

תמר אלמוג: האם לא תתני להם את שאר הכסף?

אורית זוארץ: יש גם בעיות בשלב המקדים שראש הרשות צריך להקצות קרקע.

ציפי חוטובלי: ולריה סייגלפישר, מפורום נשים לתקציב הוגן, בבקשה.

ולריה סייגלפישר: קודם כל, אני רוצה לברך על הדיון היום.

ולריה סייגלפישר: אני חושבת שהוא היה מאוד ענייני.

ולריה סייגלפישר: אם הוועדה תיקח על עצמה, כמו שנאמר היום, להתערב בקביעת הקריטריונים ולדרוש במקרים מסוימים שיהיה matching מדורג, או שבמקרים מסוימים הכסף יהיה ייעודי במקומות מסוימים כבנייה או תפעול יחד עם הרעיון של תוכנית שהיא משולבת בין עידוד תעסוקה, יחד עם מעונות יום.

ולריה סייגלפישר: כי כמובן שמעון יום זה לא פתרון פלא.

ולריה סייגלפישר: אבל, צריך להיות חשיבה ביחד.

ולריה סייגלפישר: גם אם בהתחלה המעון לא יהיה מלא אולי, ויצטרכו לחכות עוד כמה שנים עד שנשים שחיות למשל ביישוב מסוים כן ימצאו עבודה, אולי לא תהיה ברירה אלא כן לספוג כמה שנים, או שנה-שנתיים שהמעון לא יהיה מלא, כי אלו דברים שלוקחים זמן.

ולריה סייגלפישר: אם הוועדה תיקח על עצמה את ההתערבות הזאת בקריטריונים, החוק הזה ייושם, והוא ישיג את המטרה שלמענה היה כל ההסכם הזה.

ציפי חוטובלי: ולריה, אני מודה לך.

ציפי חוטובלי: סמייה חאג' יחיא, בבקשה.

סמייה חאג' יחיא: תמר אמרה שהמענה ניתן לפי הביקוש, ואמרתם שאין ביקוש במגזר הערבי.

סמייה חאג' יחיא: אבל, זה לא אומר שכשאין ביקוש אין צורך.

סמייה חאג' יחיא: ישנו צורך נחוץ ודחוף להתייחס לזה.

סמייה חאג' יחיא: כפי שאמרה חברת הכנסת חנין, במגזר הערבי אין מעונות יום, ואין לנו גם הרבה משפחתונים.

סמייה חאג' יחיא: כמו שאמרת נכון, זה גדל.

סמייה חאג' יחיא: אבל, באחוז קטן מאוד.

סמייה חאג' יחיא: לדוגמה, בטייבה יש לנו בערך 5,000 ילדים בגילאים 0 – 3, וישנם רק 24 משפחתונים.

סמייה חאג' יחיא: אבל, אין לנו בכלל שום מעון יום, וכל הילדים בבתים.

סמייה חאג' יחיא: יש משפחתונים שהם פרטיים, אבל הם לא עונים לקריטריונים המתאימים.

סמייה חאג' יחיא: מדובר גם בגילאים 3 – 5, ואין גם שום מקומות מתאימים לילדים.

סמייה חאג' יחיא: ולכן, האימהות נאלצות להישאר בבית כדי לשמור על הילדים.

סמייה חאג' יחיא: איך אפשר לעזור לאמהות החלשות ולאוכלוסייה החלשה שמעונות יום ומשפחתונים וגנים מתאימים נחוצים לה?

סמייה חאג' יחיא: העידוד הוא לאמהות לצאת לעבודה.

סמייה חאג' יחיא: אבל, פה אנחנו מחזקים את האימהות שיוצאות לעבודה, ומחזקים את החזקים, ומחלישים את החלשים.

סמייה חאג' יחיא: אם אנחנו לא נאפשר מסגרות מתאימות לילדים איך נאפשר מקומות עבודה לאמהות במגזר הערבי?

סמייה חאג' יחיא: הן נאלצות להישאר על מנת לשמור על הילדים שלהם.

סמייה חאג' יחיא: אחוז האמהות הערביות שעובדות משרה לא מרצון הוא 61%, לעומת 28% אצל היהודיות.

סמייה חאג' יחיא: זה מראה שיש ביקוש.

סמייה חאג' יחיא: הן עובדות שלא מרצון, אבל יש ביקוש.

סמייה חאג' יחיא: מה זה נותן להן אם הן עובדות חצי משרה והתמ"ת לא נותן להן את ההשתתפות המתאימה?

סמייה חאג' יחיא: זה נותן רק לאישה שעובדת משרה מלאה בשעות מסוימות, וזה אכן מחזק אותן.

סמייה חאג' יחיא: אבל, איך אפשר לעזור לאמהות האחרות ולעודד עבודה ולשפר את האחוז במגזר הערבי?

סמייה חאג' יחיא: חשוב להתייחס למגזר הערבי בקריטריונים מסוימים, ולבדוק את הנתונים המתאימים.

סמייה חאג' יחיא: יש לכם נתונים.

סמייה חאג' יחיא: ראיתי פה את הביקוש במגזרים מסוימים ביישובים יהודיים.

סמייה חאג' יחיא: יכול להיות שיש מעט מהיישובים הערבים.

סמייה חאג' יחיא: זה לא אומר שאין ביקוש.

סמייה חאג' יחיא: צריכים להיות נתונים מדויקים במקומות שאין בהם ביקוש.

סמייה חאג' יחיא: במשולש אין בכלל.

ציפי חוטובלי: סמייה, תודה על הדברים.

אלה אלון: אני מהקליניקה לזכויות אדם באוניברסיטת תל-אביב.

אלה אלון: קודם כל, אני רוצה לחזק את הדברים שנאמרו קודם שמכיוון שישנה אפליה מובנית של מעונות יום במגזר הערבי, חשוב מאוד שחלק נכבד מהתקציבים שהוקצו לצורך העניין ילכו למגזר הזה, וייועדו למגזר הזה כדי למנוע את האפליה.

אלה אלון: אני רוצה להעלות משהו שלא עלה כל כך לדיון, אני לא יודעת אולי זה מתוכנן לדיון עתידי.

אלה אלון: אבל, לפי מה שאני רואה עיקר הכסף מיועד לצהרונים – 180 מיליון.

אלה אלון: מאוד חשוב שהוועדה תברר לאן הכסף הזה ילך כדי שלא ייווצר עוד הפעם מצב שזה הולך רק למקומות שהם יותר חזקים שיכולים להקים את הצהרונים האלה ולפקח עליהם.

אלה אלון: למשל, הסתכלתי באתר האינטרנט של משרד התמ"ת וראיתי שישנו טופס של בקשת תמיכה של מי שרוצה לקבל תמיכה בצהרונים.

אלה אלון: אבל, הטופס הזה לא מופיע בערבית, מה גם שאין כל כך נגישות לאינטרנט.

אלה אלון: חשוב לדעת מה עושים בשביל שיהיו צהרונים גם במגזר הערבי.

חנין זועבי: אין אנשים שיודעים לקרוא עברית.

חנין זועבי: גם אם ישנם אנשים, זוהי חובת המדינה לפרסם בערבית.

ציפי חוטובלי: אני מודה לך.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, הערה חשובה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לסכם את הדיון.

גלי עציון: רק עוד הערה קטנה – אין הגבלה של מחיר בצהרונים המפוקחים.

גלי עציון: זאת אומרת, תיאורטית לפחות אפשר לתת כספים או תמיכה לצהרון שגובה נניח 1,500 שקל שזה בטח לא המחיר הממוצע בשוק.

גלי עציון: זה להבדיל ממעונות שמעונות שהם זכאים לתמיכה הם במחיר מפוקח.

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת זוארץ, הערת סיום ואז אני אסכם.

אורית זוארץ: מה שעולה מתוך הדיון השני הוא באמת מבורך.

אורית זוארץ: מאוד חשוב שנעשה את ה-follow up כדי שלא נעמוד בפני שוקת שבורה בסוף שנת התקציב, ונבין שהכסף לא הגיע לייעודו.

אורית זוארץ: אנחנו נשמח לשמוע עדכונים אולי בפעם הבאה על עבודה מערכתית במשרד התמ"ת, או בפגישה נוספת שתקבעי.

אורית זוארץ: עולה דבר נוסף – כדי שנוכל להעמיק את הסבסוד, צריך לעשות שינויי מדרג גם בהשתתפות של הרשות המקומית, וגם בהשתתפות האמהות.

אורית זוארץ: כי אם יש לנו כספים אז באמת אפשר לשנות את המדרג ולהכניס יותר אמהות בתוך הקבוצות שמקבלות את הסבסוד.

אורית זוארץ: לפני העברת הכספים למשרד השיכון או לרשות אחרת, מאוד מאוד חשוב לבדוק האם באמת גם בתוך המשרד שלכם אפשר ברמה האופרטיבית, המיידית, לעשות את שינויי המדרג של ראשי הרשויות כדי שה-matching שלהם יגיע למינימום האפשרי כדי שנוכל לסייע להם, בעיקר כשאנחנו מדברים על קבוצות ממוקדות באוכלוסיה כמו: אוכלוסייה לא יהודית, אזורים עם עולים, אזורים בפריפריה, אזורים שנמצאים בהלימה עם פרויקטים תעסוקתיים שאתם מפתחים.

אורית זוארץ: צריך לעשות איזושהי החרגה לקבוצות ממוקדות באוכלוסייה.

אורית זוארץ: למשל, אנחנו מתייחסים לנשים ערביות שרוצות לצאת, אנחנו מתייחסים אליהן כקבוצת מיקוד שונה לעומת נשים שגרות ברמת אביב, למשל.

אורית זוארץ: אנחנו רוצות לעודד אותן, ולכן אנחנו רוצות לתקצב ולסבסד יותר.

אורית זוארץ: כמו כן, עולות.

אורית זוארץ: צריך לחשוב על קבוצות, ואולי זה המקום לבנות לאיזו קבוצות אנחנו רוצות להתייחס כקבוצות יעד.

אורית זוארץ: לגבי צהרונים פרטיים – אני לא כל כך הבנתי מה נסגר בסופו של דבר עם הקריטריונים.

אורית זוארץ: הייתם צריכים לדון בזה.

תמר אלמוג: בבתים פרטיים?

אורית זוארץ: כן.

תמר אלמוג: סיכום השר היה שאנחנו נעדכן את הנוהל, ואנחנו עומדים לפרסם אותו תוך שבועיים עם כל הקריטריונים שמאפשרים גם לאישה בבית לקבל הכרה ולהפעיל צהרון בבית.

תמר אלמוג: הפיקוח של הרשות המקומית.

אורית זוארץ: מצוין, בסדר.

אורית זוארץ: ראשי הרשויות יפקחו.

אורית זוארץ: כמו כן, כל הנושא של מעונות צומחים, כמו שוולריה העלתה.

אורית זוארץ: אנחנו מכירים בתי-ספר צומחים, אנחנו מכירים מוסדות נוספים שהולכים ומתפתחים.

אורית זוארץ: השאלה היא באמת האם אפשר לתת מענה למעון צומח?

אורית זוארץ: לפתוח כיתה אחת, ולאכלס אותה.

אורית זוארץ: צריך לתכנן את הכול מראש, אבל לבנות את זה.

תמר אלמוג: מבחני התמיכה מיועדים גם לזה.

ציפי חוטובלי: סיכום הישיבה הזאת.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לכל מי שהגיעה.

ציפי חוטובלי: התקדמנו מעט בנתונים.

ציפי חוטובלי: למעשה, הדבר המרכזי שנותר לנו זאת השאלה של הגדרת היעדים.

ציפי חוטובלי: בעקבות הפריסה הזאת שאתם הבאתם לנו היום אנחנו חוזרים לשאלת הקריטריונים.

ציפי חוטובלי: אנחנו נחכה לישיבה שלכם שתיערך בקרוב.

ציפי חוטובלי: בתום הישיבה אנחנו נבקש דיווח.

ציפי חוטובלי: נזמן את האנשים, את המנכ"ל או את השר.

ציפי חוטובלי: אולי נזמן את סגנית השר אורית נוקד.

ציפי חוטובלי: נזמין את כולם, אני רק מעלה אנשים שיש להם מחויבות לנושא.

ציפי חוטובלי: קודם כל, אנחנו נשלח לכם גם שאלות יותר ממוקדות, ולנסות לראות שיקוף או מיפוי של אזורים בהם יש צורך לנשים ויש בעיה של ביצה ותרנגולת של תעסוקה מול מעונות.

ציפי חוטובלי: ננסה לראות גם את היכולת שלנו לטפל בזה.

ציפי חוטובלי: בסופו של דבר, היינו רוצים שהקריטריונים שתגיעו אליהם יהיו בשיתוף עם הוועדה לגבי היכולת שלנו להחליט על המתווה לבניית מעונות יום.

ציפי חוטובלי: זה מאוד יעזור לנו ביכולת להגשים מדיניות גם של שוויון, וגם של העצמת מעמד הביניים, כשאנחנו ממשיכים לטפל בעניין הזה.

ציפי חוטובלי: אנחנו נקבע ישיבה לעוד חודש.

ציפי חוטובלי: מייד אחרי שאתם תקבעו את הישיבה שלכם תבואו אלינו עם הקריטריונים, ואנחנו בינתיים נגבש את ההחלטות שלנו לגבי היעדים שהיינו רוצים לסייע.

ציפי חוטובלי: נקודה חשובה נוספת – סיפור המורות.

ציפי חוטובלי: זה נושא שמאוד קרוב לליבי כי שמעתי פניות מנשים.

ציפי חוטובלי: זה נושא שהיינו מאוד רוצים לטפל בו.

ציפי חוטובלי: את הפנית אותי כרגע למשרד החינוך.

ציפי חוטובלי: ננסה לראות ה אפשר לעשות גם מול המשרד שלכם בעניין הזה.

רבקה קליין: יש לי רעיון לגבי המורות.

רבקה קליין: תמי, הלוא יש לכם את האמהות העצמאיות.

רבקה קליין: יש תצהיר אם עצמאית שהיא מצהירה שהיא עובדת משרה מלאה כך וכך שעות.

רבקה קליין: אנחנו יודעים שהמורות עובדות משרות מלאות.

רבקה קליין: בואו נשתמש בתצהיר.

תמר אלמוג: התצהיר הוא תוספתי לעניין שהאם העובדת, האם העצמאית, מגישה שומה.

רבקה קליין: פה יהיה את התלוש במקום השומה.

רבקה קליין: ממשרד החינוך לא תבוא הישועה.

תמר אלמוג: אין לי שום כלים לבדוק את הנכונות והאמיתות ההצהרה שכל מורה כזאת תצהיר.

תמר אלמוג: אני צריכה להיות בטוחה שאני מקצה את כספי המדינה למשהו מוצק.

ציפי חוטובלי: אני אפנה לשר החינוך בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: חברות וחברים, תודה רבה.