ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1196, 2012-09-23 12:00

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר היום "שינויים בתקציב לשנת 2012".

משה גפני: בישיבה הקודמת כשדנו ואישרנו שינויים בתקציב הופיעה פנייה לוועדה, מס' 621-620, על הולכת הגז, ואנחנו ביקשנו לעכב את ההעברה הזאת בעקבות הסיפור של מפעל "פניציה".

משה גפני: זה נעשה על-פי בקשתו של חבר הכנסת ציון פיניאן וחברת הכנסת ליה שמטוב.

משה גפני: אני מבקש, חבר הכנסת ציון פיניאן, תעלה את הנושא.

ציון פיניאן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

ציון פיניאן: ראשית אני רוצה להודות לך על הדאגה לפריפריה ועל דאגתך בנושא של העובדים.

ציון פיניאן: מי כמוני ומי כמו חברי הוועדה יודעים מה אתה עושה למען הנושא הזה.

ציון פיניאן: כשהנושא הזה הובא לידיעתך אז חד וחלק אמרת שאתה מכנס את הישיבה, ועל כך תודה.

ציון פיניאן: אדוני היושב ראש, מדובר במפעל שמעסיק – מה שנקרא בלשון המשפחה "בקרבה ראשונה" – 400 עובדים וב"קרבה שנייה" הוא מעסיק כמעט 600 עובדים.

ציון פיניאן: אבל יתרה מזאת זהו מפעל עוגן, אחד מהבודדים בצפון, ואם המפעל הזה ייסגר אז פשוט מאוד גם הרשויות המקומיות מסביב יקרסו בארנונה, במים, בכלכלה, במזון וכן הלאה.

ציון פיניאן: בנושא של המפעל הזה אני יודע את ההצלחות שהיו לוועדת הכספים בתע"ש, בנעלי "בריל" ב"פרי הגליל", ולכן אני מקווה שגורל הנושא הזה גם יהיה כגורלם של המפעלים הקודמים.

ציון פיניאן: יש פה מספר בעיות, אבל אני אתמקד בשלוש בעיות: הבעיה הראשונה היא מי יממן את הולכת הגז למפעל.

ציון פיניאן: אני מבין שעל זה ישבו ימים ולילות, וכנראה, יהיה פתרון, אנחנו נשמע; לאחר מכן קביעת מועד לחיבור המפעל לגז.

ציון פיניאן: מדברים על אפריל 2014, ואני מקווה שכך יהיה; הנושא השלישי הוא פיצוי עד החיבור.

ציון פיניאן: יש כאלה שאומרים שזה 5-3 מיליון בחודש, אבל כנראה מדברים על 60 מיליון בשנה.

ציון פיניאן: אז מי יפצה את המפעל עד החיבור, ולאחר מכן אם לא יעמדו בתאריך היעד חברת נתיבי הגז או כל חברה אחרת – מי ישלם ומי ייתן למפעל.

ציון פיניאן: שלושת הדברים האלה יביאו משקיע.

ציון פיניאן: ברגע שהדברים האלה יתקיימו יגיע משקיע רציני שיכניס כסף וגם יביא לפתרון המצוקה הכספית שיש להם של 323 מיליון שקל.

ציון פיניאן: כמו שאמר ש"י עגנון בזמנו: "שלוש צרות ירדו על העולם, וחיסרון כיס גרוע מכולם".

ציון פיניאן: זאת דוגמה טובה לחסרון כיס שאם לא נפתור את הבעיה הזאת אז שתי הצרות האחרות, לא נצליח להתגבר עליהן והן יגיעו למפעל.

ציון פיניאן: לכן אני מבקש מהיושב ראש – הוועדה שיכולה הכי הרבה לעזור וגם רק לעזור זאת ועדת כספים.

ציון פיניאן: כי לוועדת כספים יש כלים שאין לשום ועדה אחרת.

ציון פיניאן: יש הרבה מאוד ועדות, וכל ועדה חשובה בפני עצמה וחשובה מאוד מאוד, אבל ועדת כספים זה כסף.

ציון פיניאן: ועדת כספים יכולה לעשות, ועשית כבר מעשה כאשר עיכבת העברה תקציבית "וינועו אמות הספים" – פתאום כולם רוצים, בואו נשב ונדבר.

ציון פיניאן: אני יודע שאם לא היית מעכב את ההעברה לא הייתה היום ישיבה.

ציון פיניאן: הוועדה הזאת הוכיחה את עצמה גם במפעלים אחרים – חלקם בצפון, חלקם בדרום – ואני חושב שיש בידינו הכוח והאמצעים לעשות הרבה מאוד פעולות כדי שלא יביאו לסגירת המפעל.

ציון פיניאן: אם המפעל הזה ייסגר – יכול להיות שאת התנור יסגרו, אבל גם התנור המפעלי של כל אזור הצפון – ייסגרו.

ציון פיניאן: זה יהיה גלגל בזה אחר זה.

ציון פיניאן: 400 יביאו 600, ו-600 יביאו 3,000.

ציון פיניאן: מספרים כאלה הם מספרים מדאיגים מאוד במחוז הצפון.

ציון פיניאן: גם בדרום, אבל אני מדבר עכשיו על הצפון.

ציון פיניאן: במחוז הצפון אתה סוגר מפעל שמעסיק במישרין ובעקיפין 1,000 עובדים – נגמר הסיפור.

ציון פיניאן: לכן אני שוב מודה ליושב ראש, ואני מבקש שכולנו נתאחד וניתן את הדעת על הנושא הזה.

ציון פיניאן: "אין סכין מתחדדת, אלא בירך חברתה" – אם נעבוד ביחד בטוח נצליח.

ציון פיניאן: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: ליה מהמציעות.

משה גפני: את הראשונה שמדברת.

משה גפני: אני רק מאוד מבקש לקצר בדברים.

משה גפני: אנחנו לא מקיימים דיון על "פניציה", אנחנו מנהלים עכשיו משא ומתן עם הממשלה ועם הנהלת המפעל.

משה גפני: זה עכשיו הנושא.

ליה שמטוב: אנחנו באמת צריכים היום לנסות לשמוע את הנציגים של משרדי הממשלה, אבל בכל זאת לי כתושבת נצרת עלית בחלום הכי גרוע לא חשבתי שנגיע לאיזושהי ועדה בכנסת לגבי מפעל "פניציה".

ליה שמטוב: יושבים פה ותיקי המפעל, ואני מכירה את המפעל מהיום הראשון שבו העבירו אותו והעתיקו אותו לאזור התעשייה "ציפורי" בנצרת עלית – איזה אושר זה היה.

ליה שמטוב: פרנסה לאנשים, כבוד לאנשים.

ליה שמטוב: תמיד כשביקרתי במפעל רק שמעתי איך כולם מרוצים מהעבודה, וזה באמת מפעל של נצרת עלית.

ליה שמטוב: כשהגעתי למפעל כשהוא היה במצוקה, אז באמת, האנשים האלה לא יודעים מה זה שביתות, לא יודעים מה זה פניות לאוצר, למשרדי ממשלה כי תמיד לא הייתה שום בעיה.

ליה שמטוב: זה לא שאפשר לשלוח מפעל לחודש ימים לחופשה ולסגור אותו ואחר כך לפתוח.

ליה שמטוב: זה מפעל שעובד 24 שעות, וחס וחלילה אם משהו קורה או סוגרים את זה אז סוגרים את המפעל.

ליה שמטוב: פניתי גם לתמ"ת וגם לאוצר ודיברתי גם אתך.

ליה שמטוב: והרב גפני אמר לי, למה אני אכנס את הישיבה?

ליה שמטוב: סתם לדבר אני לא רוצה.

ליה שמטוב: זה באמת נכון כי לדבר אנחנו יכולים לדבר – אנחנו צריכים לדעת מה אנחנו יכולים לעשות.

ליה שמטוב: אבל בגיבושון שהיה אצל ראש הממשלה דיברתי עם שר האוצר, ואני עכשיו לא כל כך אופטימית ממה שנאמר לי.

ליה שמטוב: לכן אני באמת רוצה לשמוע את המשרדים הרלוונטיים.

ליה שמטוב: שר האנרגיה והמים, עוזי לנדאו, מהיום הראשון שקרה הפנצ'ר הזה במפעל הוא הזמין את ההנהלה ואת הוועד ודיבר איתם ונתן את הפתרון של המשרד.

ליה שמטוב: אבל המשרד יכול לתת מה שהוא יכול לתת – פה צריכים להיות שותפים גם משרדים אחרים, גם התמ"ת וגם האוצר.

ליה שמטוב: אולי אפשר לעשות את חיבור הגז עד שנת 2014.

ליה שמטוב: יכול להיות שיש פתרון אחר כמו שהשר אומר שיכול להיות גז טבעי דחוס.

ליה שמטוב: אנשי מקצוע פה יכולים להסביר את זה יותר טוב.

ליה שמטוב: פשוט צריך להציל את המפעל, וכמו שאמר ציון זה יהיה אסון לא רק לנצרת עלית ולסביבה.

ליה שמטוב: חוץ מזה, עוד דבר אחד – במפעל הזה עובדים יהודים וערבים ודרוזים ונכים.

ליה שמטוב: אם אתם ראיתם את הכתבה של יוסי מזרחי בערוץ 2 – אני בכיתי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני יושב ראש הוועדה.

שלי יחימוביץ': קודם כול יש רק ועדה אחת שיכולה לחולל כאן

שלי יחימוביץ': מהלך ולהציל את המפעל, וזאת הוועדה שבראשותך.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שזה קשה, ואני יודעת שאנחנו לא זרוע ביצועית, אלא זרוע מחוקקת, אבל עדיין אם אנחנו מחפשים איזשהו נתיב, הנתיב עובר בוועדה הזאת, ולכן בידיך לעשות מצווה גדולה ולהציל פרנסה של 400 איש.

שלי יחימוביץ': וזה באמת בידיך.

קריאה: 1,400.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שזה לא פשוט, אני לא מקלה ראש, אבל אם למישהו יש כוח לעשות את זה, זה אתה.

שלי יחימוביץ': ואני כל כך שמחה שאתה מצמיד את הדיון הזה להעברה, כי ברור לחלוטין שזה השוט, וששקל לא ילך לרשות הגז אם לא יהיה ברור שעל חשבון המדינה ההולכה של הגז מנקודת היציאה ועד "פניציה".

שלי יחימוביץ': זה דבר שמיותר בכלל לקיים עליו דיון, הרי זה אבסורד מוחלט.

שלי יחימוביץ': מפעלים שנמצאים, כמו שאתה אמרת, במרכז – אליהם יהיה חיבור גז חינם על חשבון המדינה; ומפעלים בפריפריה שרחוקים – הם יצטרכו לשלם.

שלי יחימוביץ': זה עיוות מוחלט.

שלי יחימוביץ': ואתה יודע מה, זה כל כך מעוות, וזה כל כך בלתי סביר עד שאני חושדת שזאת עז.

שלי יחימוביץ': אני חושדת שזאת עז, וזה מושם על השולחן כדי לא לדון על הדבר החשוב והדחוף – מענק גישור עד שהגז יזרום ל"פניציה".

שלי יחימוביץ': זה הנושא השני, ולדעתי הוא קריטי וחיוני הרבה יותר כי בסופו של דבר בעניין הגז נגיע אחר כך, אחרי שכבר יהיה גז לנקודת ההולכה עד המפעל.

שלי יחימוביץ': לכן אני מתייחס לזה כמו אל עז.

משה גפני: את מדברת על התשלום של ההולכה?

משה גפני: אני חושב שזה נפתר.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על התשלום של ההולכה.

משה גפני: לא זאת הבעיה.

שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה שזה - - - אבל אם זה לא נפתר זה ייפתר.

משה גפני: אני גם לא בטוח בכלום.

משה גפני: נשמע.

משה גפני: נציגי המשרדים כאן.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על מפעלים שנמצאים במרחק של 20 קילומטר מהנקודה שהם צריכים לממן, ואלה עד 7 קילומטר שזה על חשבון רשות הגז.

שלי יחימוביץ': אם זה לא נפתר אני בטוחה שזה ייפתר.

שלי יחימוביץ': עכשיו לסוגיית מענק המעבר עד לחיבור לגז.

שלי יחימוביץ': ההערכות הכי אופטימיות מדברות על אפריל 2014 כמועד שבו יחובר המפעל לגז.

שלי יחימוביץ': עד אז המדינה חייבת לאפשר למפעל הזה לחיות, אין כאן בכלל מוצא אחר.

שלי יחימוביץ': איך מאפשרים למפעל לחיות?

שלי יחימוביץ': מאפשרים לו את אותו מענק גישור עד לחיבור של ההולכה לגז בסכום שנע בין 60 מיליון שקלים לבין 80 מיליון שקלים.

שלי יחימוביץ': לא נעים לי להגיד אבל נורא מעט כסף כדי להציל מפעל שלם.

שלי יחימוביץ': עשיתי חישוב – רק דמי האבטלה, חס וחלילה, אני לא רוצה בכלל להעלות על דעתי – רק דמי האבטלה יהיו 30 מיליון שקלים.

שלי יחימוביץ': אז כבר אנחנו מתקזזים.

שלי יחימוביץ': ועוד לא דיברתי על התנור שעלה 160 מיליון שקלים ועוד לא דיברתי על תשלומי ההעברה ועל כמה עולה לייצר מקום עבודה חדש בתעשייה.

שלי יחימוביץ': הרי אפילו גם אם אין חמלה בלבו של מישהו, אפילו החישובים הכלכליים הכי קרים מחייבים את מענק הגישור הזה.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שהבעיה היא הכלי.

שלי יחימוביץ': אבל אתה יודע מה, זה לא בעיה.

שלי יחימוביץ': אם האוצר ירצה הוא ייצר את הכלי.

שלי יחימוביץ': זה יכול להיות בתצורת הקמת מכשיר של סיוע זמני, מענק גישור, עד שיוזרם הגז לכלל המפעלים שאמורים להיות מחוברים לגז.

שלי יחימוביץ': אבל לזה יכולות להיות השלכות רוחביות מרחיקות לכת.

שלי יחימוביץ': יש לנו כלי שאני לא מבינה למה אף אחד לא משתמש בו – וזה קרן הסיוע למפעלים במצוקה שיש בה 600 מיליון שקלים שנלקחו מהכסף של העובדים, מכספי ההבראה של העובדים, והם יושבים כאבן שאין לה הופכין.

שלי יחימוביץ': 600 מיליון שקלים מכיסם של העובדים כדי לסייע לעובדים.

שלי יחימוביץ': יש משהו יותר ברור מהדבר הזה כדי לייעד את הקרן?

שלי יחימוביץ': אז יואיל בטובו החשכ"ל וייצר כבר את הכלי הזה.

שלי יחימוביץ': הכסף הזה נמצא מ-2009.

יעקב אדרי: אז שיגידו באמת מה עושים עם הכסף הזה.

יעקב אדרי: מה עושים איתו?

שלי יחימוביץ': לא הקימו את הקרן כי "פתאום המשבר נגמר".

שלי יחימוביץ': זאת צורת חשיבה קצרת מועד.

שלי יחימוביץ': אז הנה, בא משבר חדש.

שלי יחימוביץ': יתכבדו וייצרו תוך יום אחד את המכשיר שיאפשר ל-600 מיליון השקלים האלה לנוע ולסייע למפעלים.

שלי יחימוביץ': שוב, אני אומרת לך, הרי הכלים שלנו הם בידינו, והם לא לאפשר העברות, במיוחד ערב החג וערב יום כיפור; כדי שנוכל לגרום לעובדים האלה ללכת לישון בשקט, לחגוג את החג, לצום ביום כיפור – אם הם יהודים, כי יש שם מכל הלאומים - -

שכיב מוראד שנאן: הלאומים האחרים מוכנים לצום בשביל להציל את המפעל.

שלי יחימוביץ': אתה יודע מה, גם אני מוכנה לצום כדי להציל את המפעל.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אבישי ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אני זוכר שישבתי בכיסא שלך לפניך, והיום פה הדיונים.

אבישי ברוורמן: מחר יהיה פה דיון בוועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: אבל לוועדת הכלכלה אין שום סמכות.

אבישי ברוורמן: הכלי היחידי לעצור את הביצוע הוא שאתה שם את הרגל ואתה אומר, אין העברות כספים, אין כל הסיפורים האלה – אני לא מעביר שום דבר.

אבישי ברוורמן: מכיוון שמה שאני למדתי – אני עדיין לא רואה בכלל שיש התחייבות אמיתית לגבי הצינור ל-2014; אני לא רואה שהממשלה ולאור מה שאמרה גם ליה, לפי השיחות עם שר האוצר – מתחייבת.

אבישי ברוורמן: לכן אם תמשיך הגרירה הזאת – כי אם הייתה פה בעיה ביטחונית חמורה תוך שנייה היו יושבים, סוגרים את הסיפור הזה, ומישהו היה מקבל החלטה.

אבישי ברוורמן: כאן צריך לשבת עכשיו, אתה ושר האוצר ועוד מישהו כי כרגע מה שיקרה, שאול היקר, ימשיכו לגרור את זה הלאה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש ממך – הסיפור הוא די ברור.

אבישי ברוורמן: לגבי 600 המיליון ששלי אמרה, זה עוד התחיל בזמן שהייתי יושב ראש ועדת כספים כי אמרנו שצריך להכין את הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: אבל זה לא הוקם כי פתאום כאילו המשברון עבר.

אבישי ברוורמן: אז אותו שר אוצר ואותה תפיסת עולם שאמרנו שהמשבר יבוא למרות מה שאמר פה הנגיד ואחרים, שהכול פה נהדר בכלכלה.

אבישי ברוורמן: השנים הבאות תהיינה שנים מאוד קשות, אירופה בסכנה גדולה, האבטלה תעלה ויהיו דברים אחרים.

אבישי ברוורמן: לכן אם לא פותרים את הבעיה הזאת לגבי הצפון כולו עם הגז ולא מתחייבים עכשיו שאם עכשיו יש משבר – אותה הקרן – יישבו שלושה אנשים ועד יום כיפור, לפני יום כיפור ויסגרו אותה.

אבישי ברוורמן: כי אז אין שום זכות להסתכל לאנשים האלה בעיניים, זה יהיה עוד "פאסון דה-פרלה ופרלה דה-פאסון".

אבישי ברוורמן: במקרה הזה נפל לך הגורל.

אבישי ברוורמן: יהדות התורה קיבלה את הדברים האלה, היא דואגת לסקטור שלה, אתה עושה גם עבודה נפלאה.

אבישי ברוורמן: במקרה הזה שים את הרגל - - -.

אבישי ברוורמן: במקרה הזה צריך להביא את ההחלטה הזאת, כי אם שר האוצר ימשיך לנהל הפועלים האלה לא ילכו לעבודה, והתוצאה תהיה פשוט החלטה של קריסת הצפון.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני לא יודע, אני עבדתי בשביל נעלי "בריל", עבדתי בשביל "פרי הגליל", עבדתי בשביל מתפרת "העצמאות" במצפה רמון.

משה גפני: אני מקריא לך את כל הרשימה.

משה גפני: מצאתי שם כאלה שמצביעים ש"ס, לא מצאתי כאלה שמצביעים יהדות התורה.

אבישי ברוורמן: מצביעים, מצביעים.

משה גפני: מצביעים?

משה גפני: תגיד "בלי נדר".

שלי יחימוביץ': אתה לא יודע שאין קשר?

ציון פיניאן: הוא יודע שהוא עובד ובסוף מצביעים ש"ס.

שלי יחימוביץ': אנחנו משרתים את הציבור בלי קשר למה שהוא מצביע.

משה גפני: בדיוק, נכון מאוד.

משה גפני: עמיר, בבקשה.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני מברך אותך כמו כולם על כינוס הישיבה.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שהמקום שבו ניתן אולי לייצר איזושהי תקווה לפתרון המשבר הזה הוא כאן בוועדת הכספים.

עמיר פרץ: אני מכיר את המפעל הזה הרבה מאוד שנים, מהיום שהוא הועתק לאזור הלא פשוט הזה, לציפורי, מהיום שמדינת ישראל ראתה בו מפעל עוגן שסביבו כל אזור התעשייה הזה אמור להתפתח.

עמיר פרץ: לדעתי, מדובר באחת התופעות שקשה להבין איך באמת המפעל הזה הצליח להתחרות עד היום עם כל כך הרבה גורמים בינלאומיים ונתן תשובות בלתי רגילות.

עמיר פרץ: אני לא יודע מי ביקר שם, זה פשוט נפלא לראות איזו קדמה, איזו טכנולוגיה, איזו רמה.

עמיר פרץ: תענוג להסתובב, זה פשוט משרה בך תחושה של גאווה.

עמיר פרץ: אי אפשר לדון בפניציה בנפרד.

עמיר פרץ: יש לנו הרבה מאוד מפעלים שהמוצר שלהם הוא עתיר אנרגיה; הרבה מאוד מפעלים שהעניין של המעבר לגז הוא קריטי.

עמיר פרץ: לא יכול להיות שאנחנו לא נוכל לתת פתרון לתקופת מעבר מדודה, ידועה מראש, עם מסגרת כלכלית, עם סיכוי להביא משקיעים חדשים.

עמיר פרץ: אני יודע שיציגו כאן פתרון של גז דחוס משונע לתקופה מסוימת.

עמיר פרץ: יכול להיות שהעניין של מימון הגז המשונע הזה לתקופת הביניים – גם את זה צריך להתחיל לבחון.

עמיר פרץ: אם לא יעמדו לנו הכוחות, המזל וברכת שמים כדי להצליח להציל את המפעל הזה אנחנו באמת ניחשב כאלה שהפכנו לחבורה של שוטרי תנועה.

עמיר פרץ: כל הזמן מסבירים לי: המשבר באירופה, עלויות האנרגיה – מאה אחוז, את זה אנחנו יודעים שאפשר לעשות בלי ממשלה ובלי כנסת.

עמיר פרץ: אם הכול מתנהל כאילו הכול מעשה שמים אז מה אנחנו?

עמיר פרץ: מעשה שמים זה בסדר, אבל גם לנו יש תפקיד כדי לכוון משהו.

עמיר פרץ: ואני אומר לך, אדוני היושב ראש, זה המקרה של מבחן הרגולציה, מבחן האחריות הציבורית של כולנו.

עמיר פרץ: אם יש לנו אומץ לבוא להקים – תעבירו 80-60 מיליון שקל למפעל, זאת אמירה לא פשוטה.

עמיר פרץ: ואם כולנו מתייצבים מאחוריה, ושמעתי כאן את כל החברים – גם את ליה, גם את שלי וגם את אבישי – שמדברים נחרצות.

עמיר פרץ: אין פה פוליטיקה, זה לא עניין של מפלגות.

עמיר פרץ: אני מציע לליכוד לעמוד על כך שבשעת כושר זאת שכולם מתייצבים מאחורי הממשלה לפתרון כזה, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אין דבר יותר חשוב לעשות כי אחרי הנפילה של "פניציה" תבוא הנפילה של האזור כולו.

עמיר פרץ: זה לא רק 400 איש, יש לפחות עוד 700-600 איש, ואולי יותר, שנותנים שירותים למפעל.

עמיר פרץ: הרבה מאוד גופים נוספים.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, זאת שעה של מבחן לכולנו, וראוי שנעמוד בה דווקא בימים האלה.

עמיר פרץ: ימים נוראים – שיהיו ימים נוראים בבית הכנסת, אנחנו נעשה חשבון עם הבורא.

עמיר פרץ: אבל בכל שאלות שבין אדם לחברו – בוא נעשה את זה עכשיו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני.

דב חנין: אני אהיה קצר כי אני מסכים לכל הדברים שאמרו חבריי לפניי.

דב חנין: יש פה שני מעגלים שאני רוצה להתייחס אליהם בקיצור: אחד, מפעלים במצוקה והקרן למפעלים במצוקה – אותם כספים שהעובדים הפרישו לא משמשים לייעודם.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מציע שוועדת הכספים תקיים דיון רציני בשאלה הזאת.

דב חנין: אי אפשר לתת לשאלה הזאת לעלות כל פעם כשאנחנו מדברים על עוד מפעל אחד, ואז אנחנו מזכירים 600 מיליון שקל של העובדים שהלכו, לא ברור לאיפה, ולא הוחזרו לעובדים; 600 מיליון שקל למפעלים במצוקה – זאת צריכה להיות קרן שתמלא את ייעודה.

דב חנין: אני מציע, אדוני היושב ראש, שתקבע דיון המשך של הוועדה בסוגיה הרחבה הזאת.

דב חנין: לגבי המפעל אני אומר רק משפט אחד: המפעל עובד כרגע באבסורד כפול – הוא גם משתמש בדלק יקר, והוא גם משתמש בדלק מזהם.

דב חנין: לחבר אותו לגז זה הפתרון, ללא ספק, אבל זה עוד ייקח זמן.

דב חנין: אבל אני שומע שגם לתקופת הביניים יש פתרונות מאוד אפשריים ומאוד זמינים.

דב חנין: אפשר לדחוס גז, להעביר אותו במשאית – זה קורה בעולם, וזה אפשרי גם אצלנו – ולהעביר באופן מיידי גז דחוס למפעל ולהשתמש בו במפעל.

דב חנין: זה קיים, זה הרי לא המצאה.

אבישי ברוורמן: יש פה שר לשמאלך שיכול להסביר את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שכיב שנאן, בבקשה.

שכיב מוראד שנאן: אדוני היושב ראש, גם אני אהיה מאוד קצר.

שכיב מוראד שנאן: כל פעם שאני שומע על מפעל במצוקה ועל סכנת סגירת מפעל אני מתרעם בתוכי, ואני חושב שנציגי העובדים שנמצאים פה צריכים לקבל מאתנו בשורה אחת פשוטה: שהם לא יופקרו על-ידי הוועדה הזאת בשום מצב, ושאנחנו צריכים להשתמש בכל הכלים הפרלמנטריים העומדים לרשותנו, כולל רביזיות וכולל דחיית הביצוע וכולל אישור העברות ואי אישור העברות עד שמגיעים למצב שמאלצים את הממשלה לשבת גם איתך וגם עם נציגי העובדים ולהביא לפתרון שהמפעל הזה יוכל להמשיך לעבוד.

שכיב מוראד שנאן: אנחנו נפסיק לחיות כל הזמן בפחד גם בדרום וגם בצפון, ואנחנו צריכים שכל העולם יבין שאנחנו רוצים שמדינת ישראל תהיה מאילת עד מטולה ולא רק מגדרה עד חדרה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עתניאל שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב ראש, שלושה נושאים מדברים אליי מאוד בעניין הזה: דבר ראשון שלא דיברו חבריי זה מהות ההבטחה השלטונית בהרבה מאוד נושאים.

עתניאל שנלר: כמעט אין דיון שבו לא נאמר "היו הבטחות, אבל".

עתניאל שנלר: זה לא שלטון, זה מחייב שינוי עקרוני של תרבות, של מחויבות של מילה.

עתניאל שנלר: זה לא משנה איזו ממשלה – זה חוצה הכול – ממשלות וכולי.

עתניאל שנלר: זה אומר שהמערכת הבירוקרטית צריכה להבין שהחלטות והבטחות שלטוניות הן אינן המלצה, זאת החלטה.

עתניאל שנלר: זה נושא שעובר הרבה פעמים – גם במקרה הזה.

עתניאל שנלר: הנושא השני הוא גם כן לאו דווקא "פניציה".

עתניאל שנלר: יש כאן נושא שהוא בעיניי אינטרס לאומי מובהק, כי המיקום של המפעל הזה הוא מיקום שהוא האידיאולוגיה הציונית בהתגלמותה.

עתניאל שנלר: אני לא מבין דבר אחר.

עתניאל שנלר: אם בגליל אי אפשר להחזיק מפעלים, אז נחזיק בתל-אביב?

עתניאל שנלר: סליחה לתל-אביבים.

עתניאל שנלר: ואם זה באמת עוגן ציוני זה בוודאי יתד מיקרופייל של הגליל.

עתניאל שנלר: אפשר לוותר עליו?

עתניאל שנלר: ואם כך זה ודאי החמצן של נצרת עלית שעוברת דבר דרמטי – לא היה מאז קום המדינה מה שנצרת עלית עוברת בכל המישורים: הכלכלי, החברתי, הבנייתי, יחסים יהודים-ערבים – הכול.

עתניאל שנלר: אז על מה מדובר?

עתניאל שנלר: לכן כאן מדובר על אינטרס לאומי ולא על פניציה, וסליחה לאנשי פניציה בקטע הזה.

עתניאל שנלר: הנקודה האחרונה מדברת על "פניציה".

עתניאל שנלר: קודם מישהו אמר שזה עניין שבין אדם לחברו.

עתניאל שנלר: אני רוצה להזכיר לכולם, שלא תשלו באשליות – יום כיפור לא מכפר על מעשים שבין אדם לחברו.

עתניאל שנלר: לכן אנחנו צריכים לעשות מעשה, לא לחכות ליום כיפור.

עתניאל שנלר: צריך לעשות מעשה, הוא יכפר על בין אדם לחברו.

עתניאל שנלר: לכן נדמה לי שהסיוע שמדובר בו, אם הבנתי נכון את הכתובים ואת המלל, הוא מעט המחזיק את ההרבה.

עתניאל שנלר: הוא מעט ברמה הלאומית, והוא מחזיק הרבה מאוד ברמה הלאומית.

עתניאל שנלר: לכן אני רוצה להצטרף לבקשת חבריי גם לגבי הפתרונות של הדיון הספציפי ובוודאי ובוודאי לגבי ההתניות שיאפשרו את המשך הצמיחה, בעזרת השם, ואת החיבור לגז בהמשך של "פניציה".

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יעקב אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: לא אחת מגיעים אלינו מפעלים לכאן בכל מיני בעיות – גם לכאן וגם לוועדת כלכלה – ולפעמים אנחנו מתלבטים האם לעזור או לא לעזור, כי יש מפעלים שהם בעייתיים.

יעקב אדרי: זאת דוגמה למפעל שיכול לעמוד על הרגליים אם רק היו עומדים בהתחייבויות שהמדינה נתנה להם, כמו הסיפור של הגז.

יעקב אדרי: טיפלנו בזה באופקים כשהיו פה כולם.

משה גפני: "פניציה" ירוחם.

יעקב אדרי: כן.

יעקב אדרי: הבעיה היא בעיקר בדרום ובצפון – הפריפריה שסובלת מהעניין הזה.

יעקב אדרי: אני שמעתי עם אנשים מאוד רציניים שאומרים, אין שום בעיה, כל זכוכית שייצרו ב"פניציה" הם מוכנים לקנות.

יעקב אדרי: פגש אותם שלום שמחון עם ציון פיניאן, ביקרו אותם במפעל.

יעקב אדרי: הם אנשים מאוד רציניים שמוכנים להתחייב על הכול, רק הם אומרים שהגז זאת בעיה מאוד גדולה, זה המקור.

יעקב אדרי: עד אז צריך לעשות הכול כדי לעזור להם במימון ביניים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שמעון גבסו, ראש עיריית נצרת עלית, בבקשה.

שמעון גבסו: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

שמעון גבסו: אני לא אחזור על הדברים שאמרו חברי הכנסת שדיברו לפניי, אני רק רוצה לומר שאנחנו כעיריית נצרת עלית מאוד מנסים לסייע ומאוד מעוניינים לסייע למפעל הזה הן בתכניות להעברת הגז – וממש היום בבוקר קיבלתי הודעה שאפילו תחנת קצה להקטנת הלחץ ב"ציפורית" כבר אושרה.

שמעון גבסו: זאת אומרת שהם יכולים כבר להתחיל לעבוד על התכניות.

שמעון גבסו: באמת יש כבר כמה פתרונות, כפי שנאמר פה, גם להובלת הגז, אבל צריך להבין שגם אם יש לנו גז ומשאיות מחר בבוקר ליד המפעל צריך לדעת לקלוט אותם.

שמעון גבסו: אני שוחחתי הרבה לאחרונה עם ידידי השר עוזי לנדאו בנושא הזה, וזאת הפעם הראשונה שבה יש התחייבות שלטונית עם יעד מוגדר ולא "בהקדם" או "בהקדם האפשרי", אלא יש מועד כתוב שבו יסופק הגז לציפורית.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי נציגי המשרדים, ואני מבקש גם ממנכ"ל המפעל וגם מהוועד להקשיב.

משה גפני: יש תופעה שהיא כתם על החברה הישראלית.

משה גפני: זה לא משנה קואליציה או אופוזיציה, זה עובר כחוט השני בכמה קדנציות.

משה גפני: אם יש לך מפעל במרכז הארץ ואתה זקוק לגז – אתה מקבל אותו, הוא נמצא לך במפעל; אם אתה באופקים או בירוחם, ובמקרה הזה אם אתה בציפורית – ואנחנו דנים עכשיו רק על פניציה, אני לא הולך לדון, כבר דנו על הולכת הגז.

משה גפני: אני יודע מה קורה עם מפעל "שניב" הנושא מתקדם; הנושא של ירוחם – אני עוד לא יודע בדיוק, אנחנו נקיים את הדיון הזה.

משה גפני: עכשיו אנחנו מדברים רק על "פניציה".

משה גפני: אני כבר למדתי מניסיון העבר, אני לא יודע למה אנחנו נכנסים לעניין הזה, אולי באמת מכיוון שלוועדה יש כוח.

משה גפני: טיפלנו באופן נקודתי בבעיות.

משה גפני: היינו יכולים לדבר על "פרי הגליל" ולדבר על העיקרון, ו"פרי הגליל" היה סגור.

משה גפני: ואת העיקרון אולי היינו מקבלים.

משה גפני: דיברנו להעביר להם כסף והעבירו להם כסף, בניגוד למה שנאמר מלכתחילה שאי אפשר להעביר על-פי הקריטריונים.

משה גפני: אותו דבר עם נעלי "בריל" עם משרד הביטחון ועם משרד התמ"ת וכולי.

משה גפני: אני מדבר רק על "פניציה".

משה גפני: אני מבקש לדעת שני דברים: דבר אחד, עצם העובדה ש"פניציה" נמצאת רחוק ממרכז הארץ – היא יותר רחוקה מאשר המפעל הקרוב של 20 קילומטר דרומה לה, אני רוצה לדעת מתי יגיע הצינור ל"פניציה", אני רוצה לדעת על חשבון מי יהיה הצינור הזה, איפה יהיה הוויכוח, ומה עושים בינתיים?

משה גפני: האם עומדת על הפרק ההצעה שעלתה כאן – לשנע גז בינתיים?

משה גפני: אם התשובה על זה חיובית הבעיה של צינור הגז היא הרבה פחות בעייתית; מכיוון שממה יחשוש משקיע?

משה גפני: אני יודע, המדינה השקיעה כסף במפעל "פניציה", אני יודע הכול.

משה גפני: אם יהיה ברור שאפשר לספק גז עוד לפני המועד שייקבע על-פי סיכום עם המפעל יהיה פחות פחד שיצטרכו להשתמש במזוט כאשר לא יעמדו בלוחות הזמנים.

משה גפני: לכן אני מבקש להתחיל בך, שאול צמח, מנכ"ל משרד האנרגיה.

משה גפני: אתה המשרד הייעודי, ואני מבקש לדעת לגבי העניין הזה.

ציון פיניאן: התשובה שלו תלויה במשקיע, אם משקיע יגיע או לא יגיע.

משה גפני: ודאי, ודאי.

משה גפני: עיני הכול נשואות אליך.

שאול צמח: תודה, אדוני, צהריים טובים לכולם.

שאול צמח: אני אתחיל ואומר - -

משה גפני: אורן, אתם במשרד האוצר תסתכלו על מה שהוא אומר.

משה גפני: אתה היום תמ"ת או אוצר?

אורן משה: באתי לכאן כרכז אנרגיה ויאיר מחליף אותי בתמ"ת.

משה גפני: אתם צריכים שניים כששאול מרידור לא יכול להגיע?

אורן משה: כן.

שאול צמח: אדוני, אני אגיד מה מצב הדברים לאשורים כרגע.

שאול צמח: מרגע שצצה הבעיה של מפעל "פניציה" התקיים דיון גם בנוכחות ההנהלה וגם בנוכחות העובדים אצל שר האנרגיה והמים כדי להבין את מרחב הבעיה.

שאול צמח: מתוך זה הבנו שיש כאן פתרון אחד ברור, שצריך לייצב את המצב לפחות מבחינת הוודאות שהוא נותן, וגם אחר כך אם אפשר להתווכח עדיין יש עוגן מסוים שעליו יודעים – וזה הזמן שבו מגיע צינור למפעל או לשטח אזור התעשייה של המפעל, כפי שצריך לדייק.

שאול צמח: לגבי המועד הזה, אמרנו וגם חברת נתיבי גז שהיא החברה המבצעת אמרה, שהיא יכולה להתחייב בתוך 20 חודשים מרגע שנחתם איתה הסכם, להביא לשם את הצינור ולחבר, ואז כמובן הגז יכול לזרום מבחינה טכנית.

שאול צמח: כלומר 20 חודשים זה הזמן.

שאול צמח: אם 20 החודשים האלה מתחילים מספטמבר אז דובר על אפריל 2014.

קריאה: הם עוד לא התחילו.

שאול צמח: אמרתי, זה תהליך שמותנה - -

יעקב אדרי: מתי?

שאול צמח: בעוד 20 חודשים.

שאול צמח: לכן יש זמן עוגן.

שאול צמח: הסתכלתי ובדקתי, ועד היום אף אחד לא אמר מועד ברמת החודש, ויש מאחורי זה הסכם.

שאול צמח: כלומר ברגע שיהיה ברור שיש מי שמתחייב בצד של מפעל "פניציה" חברת נתיבי גז מתחייבת מצדה להביא בתוך 20 חודשים.

משה גפני: מי משלם את הכסף?

שאול צמח: רגע.

שאול צמח: עכשיו עלתה שאלה שנייה.

שאול צמח: חלק מהרגולציה של רשות הגז הטבעי התייחסה למצב שבו מפעלים שמרוחקים מהצינור מכל מיני סיבות, מושתת עליהם העלות של הריחוק; רשות הגז מיוזמתה פנתה ואמרה, אנחנו נתקן את זה באופן שבו הממשלה תקבל החלטה לחבר את החלק הזה, ולכן החלק הזה יהיה על חשבון משתמשי מערכת ההולכה כולם.

שאול צמח: בעצם עלות חיבור הצינור, כפי שנאמר כאן קודם, לא תושת על המפעל, אלא תושת בדרך שבה מוקם הצינור כולו במסגרת התעריף של הולכת הגז.

שאול צמח: אין עלות בחיבור הצינור של הגז.

משה גפני: יש לי מפעל בתל-אביב ואני צריך גז – אני משלם על הצינור?

משה גפני: עליי יושת משהו?

שאול צמח: השאלה היא לא באיזו עיר אתה נמצא, אלא מה המרחק שלך מהצינור.

משה גפני: מבחינתי זאת שאלה קשה.

שאול צמח: אז אני עונה - -

משה גפני: אם אני נמצא במרכז הארץ, אני לא צריך להוליך גז 70-40 קילומטר.

שאול צמח: השאלה הזאת לא צצה לגבי אף מפעל, למעט "פניציה", וגם ב"פניציה" זה נפתר.

שאול צמח: אנחנו לא מכירים עוד מקרה.

משה גפני: טוב, אין בעיה של הצינור.

שאול צמח: אין בעיה של חיבור הצינור.

משה גפני: מה קורה אם רשות הגז לא עומדת באפריל 2014?

שאול צמח: לגבי הביצוע עצמו.

שאול צמח: הביצוע עצמו, כפי שאמרתי, מובטח בהסכם בין חברת נתיבי גז לבין הלקוח שבמקרה הזה הוא מפעל "פניציה".

שאול צמח: הוא מחויב מכוח ההסכם בלוח הזמנים.

שאול צמח: חברת נתיבי גז כשלעצמה – וגם את זה צריך להבין – אין לה מקורות משלה, היא לא עסק מסחרי.

שאול צמח: לכן אילו הייתה צריכה לשלם מכספה פיצויים, כנראה המשתמשים האחרים הם אלה שהיו נושאים בזה, וזה דבר שהוא לא הגיוני – לא צרכני החשמל צריכים לשלם את זה ולא מפעלים אחרים שיכולים להיות במצוקה לא פחות מ"פניציה" צריכים לשלם את העלות הזאת.

משה גפני: איזו עלות?

שאול צמח: אני מדבר על העלות שמושתת בגין פיצוי אם חברת הגז לא תעמוד ביעד.

משה גפני: שאול, אני כבר הרבה אחרי זה.

משה גפני: נגיע לפיצוי.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה – אם חברת נתיבי גז לא יכולה מסיבות כלשהן לעמוד, האם אפשר להביא גז אחר?

שאול צמח: כן.

שאול צמח: החלופה שדובר עליה כאן היא להוביל למפעל עצמו גז טבעי דחוס.

שאול צמח: זה נעשה באמצעות מכלית שמגיעה למפעל, מרוקנת את תכולתה למכל שנמצא שם.

שאול צמח: זה תהליך שהוצע על-ידי מספר חברות פרטיות, אבל חברה פרטית אחת באופן ספציפי גם אמרה שהיא מוכנה להתחייב.

שאול צמח: יש להם כל מיני כשלים.

שאול צמח: אני עוד לא ראיתי את התכנית המפורטת שלהן, אבל לפי דבריהם, הם יכולים להיות מוכנים לפני הזמן.

שאול צמח: אנחנו בכל מקרה כמשרד אמרנו שאם יש לזה היתכנות אנחנו נתמוך בזה ונעזור להם.

שאול צמח: השר הבטיח לקיים דיון להסרת חסמים שהם יציגו בפנינו ברגע שתהיה תכנית כזאת כדי לראות האם אפשר לקנות כאן חלק מהזמן באמצעות הגז הטבעי הדחוס.

שאול צמח: אמר נכון, גם ראש העיר הזכיר את זה, גם בתוך המפעל עצמו צריכות להיעשות כל מיני עבודות בשביל להסב את המפעל לגז טבעי.

שאול צמח: זה גם כשלעצמו לוקח מספר חודשים, לפעמים אפילו יותר.

משה גפני: "שניב" באופקים עמדה בזה כבר, אמרת לי.

שאול צמח: ב"שניב" זה לקח שנה, ועשו את זה מאוד מהר.

משה גפני: ואתם תעמדו בזה.

יעקב אדרי: הם עוד לא התחברו שם, הרב גפני.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אתם תעמדו בזה.

שאול צמח: בחלק של האנרגיה בוודאי נעמוד בזה.

משה גפני: הולכת הגז תתבצע.

שאול צמח: כן, תתבצע.

משה גפני: אז איפה נקודת המחלוקת עכשיו?

משה גפני: איפה הבעיה?

משה גפני: למה צריך לשבות?

משה גפני: למה צריך לסגור את התנור?

שאול צמח: קודם כול אני האחרון שיגיד שצריך לסגור את התנור - -

משה גפני: אבל למה הם מאיימים?

משה גפני: הכול בסדר.

אבישי ברוורמן: בין השיטין הוא אומר שבעצם אין לו היכולת להתחייב על הדברים האלה.

משה גפני: אבישי, אתה הבנת שאני הבנתי.

אבישי ברוורמן: ברור שזאת שאלה רטורית - -

שאול צמח: אני מודה לו על זה.

שאול צמח: מבחינת מה שמשרד האנרגיה, על הגופים הקשורים אליו, יכולים לשים על השולחן, ניתנו פה הפתרונות המקסימליים.

שאול צמח: נעשתה פה גמישות מאוד גדולה גם בתהליכי העבודה, גם בלוחות הזמנים שבהם מאשרים את הדברים.

שאול צמח: בעצם הדברים כפי שהם היום על השולחן מעולם לא היו ככה.

שאול צמח: אמרתי, יש תאריך.

שאול צמח: הייתה טענה – לא כלפי משרד האנרגיה – שזה לא מספיק כיוון שזה לא מביא משקיע.

שאול צמח: העניין הזה, קצרה ידי מלהושיע כמשרד האנרגיה כיוון שאני לא מנהל את המשא ומתן מול המשקיעים.

שאול צמח: אני יכול להציג לוחות זמנים, התחייבויות ברורות והסכמים.

משה גפני: טוב, תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת פניה קירשנבאום, בבקשה.

פניה קירשנבאום: צהריים טובים.

פניה קירשנבאום: אני מצטערת שלא הייתי בתחילת הדיון, ואני מקווה לא לחזור על דברים שאין לי ספק שנאמרו פה.

פניה קירשנבאום: אני בטוחה שהוצהרה פה חשיבות המפעל לאזור, לתעסוקה המקומית, לאנשים, ולכן מיותר לחזור על זה.

פניה קירשנבאום: מה שכן, אין לי ספק שיש פה ארבעה גורמים שחייבים לשתף פעולה.

פניה קירשנבאום: הגורם הראשון הוא המפעל עצמו שחייב להשקיע בהתאמה, אבל שלושה גורמים ממשלתיים שזה תמ"ת, אוצר ומשרד האנרגיה הם שלושת המשרדים שצריכים להתחלק באחריות כלפי המפעל.

פניה קירשנבאום: אני מבינה שמשרד האנרגיה עושה את מיטב יכולתו גם בשביל לתת את רשת הביטחון וגם כדי להנהיג, אבל בלי ערבויות של האוצר לכך שהנושא הזה יבוצע תהיה באמת בעיה למפעל לתת איזשהו צעד קדימה ולהתקדם, וכמובן, בלי משרד התמ"ת שאני מאוד הייתי רוצה לראות אותו משקיע יותר בפיתוח של כל התעשייה המקומית.

פניה קירשנבאום: במקום לפתוח חסמים לייבוא ולחסל את התעשייה הייתי רוצה לראות אותו יותר משקיע בפיתוח של התעשייה המקומית.

פניה קירשנבאום: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ערן חיימוביץ.

משה גפני: דיברנו בטלפון.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: שמעת את שאול צמח?

ערן חיימוביץ: שמעתי את שאול צמח.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: תגיד רק את הבעיה, בלי ציונות עכשיו.

משה גפני: רק משא ומתן.

משה גפני: מה אתה רוצה ממנו?

משה גפני: הוא בסדר.

ערן חיימוביץ: קודם כול יש בעיה.

ערן חיימוביץ: אם אתה מסתכל בפרספקטיבה קצת אחורה אתה מבין שאם המשקיעים הבינו שיהיה ב-2010, ואנחנו היום כבר ב-2012, ואנחנו כבר מדברים על 2014, מי שמממן את הפער הזה זה המשקיעים.

ערן חיימוביץ: הבעלים שבעצם בזכות זה שהם אומרי, אנחנו כבר שילמנו את כל הכסף - -

משה גפני: יש משקיע מוגדר?

ערן חיימוביץ: בוא נעזוב רגע את המשקיעים.

ערן חיימוביץ: אני מדבר כרגע על בעלים של החברה.

ערן חיימוביץ: הבעלים של החברה שהכניסו אותנו להקפאת הליכים בעצם אומרים, תשמע, הממשלה שלך אמרה, 2010, אנחנו ב-2012, ומדברים עכשיו על 2014 – אנחנו לא מאמינים לכם – תודה רבה, שלום ולהתראות.

ערן חיימוביץ: זאת הסיבה שאנחנו היום בהקפאת הליכים.

ערן חיימוביץ: כי אם הממשלה הייתה עומדת בהתחייבויות שלה והייתה מגיעה ב-2010, ואם לא ב-2012, בינתיים מי ששילם את הכסף זה הבעלים – מימנו בעשרות מיליוני שקלים את ההפסדים הצבורים של החברה, וזאת הסיבה שאנחנו פה היום.

ערן חיימוביץ: אנחנו פה כי בעצם לא הגיעו בזמן אלינו.

ערן חיימוביץ: לא הגיעו בזמן כי אנחנו רחוקים, כי אנחנו בגליל.

ערן חיימוביץ: על הדבר הזה צריך איכשהו לגשר.

ערן חיימוביץ: מה מבין מזה המשקיע?

ערן חיימוביץ: שאי אפשר לעשות עסקים במדינת ישראל, אין טעם לבוא לפה.

משה גפני: אומר לך המנכ"ל, אתם תחתמו, הם יחתמו או הבעלים יחתמו, לא חשוב מי; הם יחתמו חוזה עם נתיבי גז שבאפריל 2014 יהיה גז.

משה גפני: לא נחתם חוזה עד היום.

ערן חיימוביץ: לא נחתם הסכם כי אני לא חתמתי עליו.

ערן חיימוביץ: לא חתמתי עליו גם מכיוון שיש שם עז של 20 מיליון שקל - -

משה גפני: בסדר, אז נפתור את הבעיה של 20 מיליון שקל.

ערן חיימוביץ: שנית, אין התחייבות מפורשת לתאריך.

משה גפני: ערן, אתה מערב יותר מדי בעיות, מתחיל לכאוב לי הראש.

משה גפני: עזוב את המשקיעים – תבוא המדינה ותגיד, נתנו להם 170 מיליון שקל ונתנו להם עידוד השקעות הון ונתנו להם הרבה דברים.

משה גפני: הרי אני יודע מה יגידו, אז תעזוב את ההיסטוריה.

ערן חיימוביץ: אני עוזב, אני עוזב.

משה גפני: אנחנו נמצאים היום לפני יום כיפור תשע"ג שזה יוצא למניינם, 2012.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה: חותמים עכשיו הסכם.

משה גפני: לא היה קודם.

משה גפני: שוקי שטרן יחתום, נכון?

ערן חיימוביץ: לא.

ערן חיימוביץ: חברת נתיבי גז תחתום איתו הסכם.

משה גפני: התבלבלתי, בסדר.

משה גפני: נתיבי גז תחתום איתו הסכם.

משה גפני: חותמים הסכם, ואתה לא משלם את 20 מיליון השקלים.

משה גפני: החברה לא משלמת, אמר לך המנכ"ל.

משה גפני: עליי, נסתדר עם העניין הזה – לא משלמים כסף.

משה גפני: ב-2014 יהיה צינור גז.

משה גפני: יש כבר במקומות אחרים בארץ, בפריפריה, זה הולך ומתקדם.

משה גפני: דיברתי לפני הישיבה הזאת עם בעלי מפעלים שהתלוננו כמו מפעל "פניציה".

משה גפני: הם אומרים, זה מתקדם.

משה גפני: אם אמרו לי, אל תגיד את זה, אבל לא התאפקתי – אמרתי.

משה גפני: בגלל שגם הם חשדניים.

משה גפני: אבל זה מתקדם.

משה גפני: אז איפה הבעיה?

משה גפני: יש חוזה, משלמים את צינור הגז.

משה גפני: משלמים את זה, אתם לא תצטרכו לשלם.

משה גפני: אל תכבו את התנור.

ערן חיימוביץ: אני לא מבין מה הבעיה.

ערן חיימוביץ: רק הפער בעלות האנרגיה ב"פניציה" בין המזוט לגז הטבעי מתבטא ב-1.3 מיליון דולר בחודש, ומכיוון שהנזק המצטבר הוא כל כך גדול אנחנו חייבים ודאות של התאריך הזה.

ערן חיימוביץ: אם אין ודאות, בהסכם של נתיבי גז כתוב שיש חלון של 4-3 חודשים, ואחרי החלון מקבלים איזשהו פיצוי מזערי למשך 140 יום.

ערן חיימוביץ: "פניציה" ומשקיע שרוצה לבוא חייב לגדר את הסיכון שלו, חייב להגיד, אני הולך להפסיד עד מתי?

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד האוצר, במה אתם יכולים להתחייב בעניין הזה?

משה גפני: תגידו שאין לכם סמכות להגיד, זה גם בסדר.

משה גפני: אני אביא את שר האוצר, העברנו לו היום חוק.

אורן משה: אם אנחנו מדברים על מועד הגעת הצינור אני לא יכול להגיד מעבר למה שאמר מנכ"ל משרד האנרגיה.

אורן משה: היכולת של הממשלה לשנות את לוחות הזמנים זה לא משהו בשליטה.

אורן משה: לגבי לוחות הזמנים, להתחייב לכך שתוך 20 חודשים מהיום יהיה צינור – אני בפירוש לא יודע.

אורן משה: אם מישהו אחר יודע זה כמובן ישמח אותי.

פניה קירשנבאום: מי חתום עם החוזה של נתיבי גז שבאמת יעבירו את הצינור הזה?

אורן משה: החברה מול נתיבי גז חותמים על הסכם.

פניה קירשנבאום: אבל נתיבי גז היא לא חברה ממשלתית?

פניה קירשנבאום: מישהו צריך להיות ערב לכך שחברה ממשלתית מספקת את השירות.

יאיר זילברשטיין: - - - שלא עומדים כי לא היה אפשר לבצע את זה.

עתניאל שנלר: איחרו שלושה חודשים – האם האוצר מסוגל לתת ערבות לשלושה חודשים?

עתניאל שנלר: זה מה שמעניין- -

אבישי ברוורמן: גפני, אתה שם לב - - -

יאיר זילברשטיין: אני שפחות מכיר את הנושא אני שואל את שאול.

יאיר זילברשטיין: בגדול הם לא יעמדו מכיוון שהם התעצלו ולא יבצעו את תפקידם בזמן או בגלל דברים אחרים – סטטוטוריקה, עתירות של בעלי קרקע או סיבות אחרות.

משה גפני: רגע, רגע, את הדיונים תעשו בממשלה.

משה גפני: אני רוצה לדעת, מי אחראי על כך שזה יהיה בזמן?

לאון פרץ: יש חוזה מסחרי שאמור להיחתם בין נתיבי גז לבין המפעל, והיה טוב יותר לו היה נחתם כבר לפני חצי שנה, אולי גם יותר.

לאון פרץ: כדאי לשאול את מפעל "פניציה".

לאון פרץ: יש כל האישורים הסטטוטוריים, כולל קרקעות, כולל הכול.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אם חותמים עכשיו הסכם, עומדים בתאריך?

לאון פרץ: יש התחייבות מסחרית, וכמובן יש כאן ביצוע, וזה לא יכול להיעשות בהינף יד.

לאון פרץ: יש בעלי מקרקעין שנכנסים למקרקעין שלהם.

לאון פרץ: עד היום עברנו את כל המקרקעין; נתיבי גז עברו 450 קילומטר של קווי הולכה ועברו את כולם.

לאון פרץ: אבל כולנו יודעים שגם היה סיפור באדמות הצפון שהתעכב מעל שנתיים חיבור של צרכנים אחרים כתוצאה מכך שהצינור לא הוקם בגלל התנגדות של בעלי מקרקעין.

לאון פרץ: היה מקרה כזה, ואני מקווה שהוא לא יחזור על עצמו.

לאון פרץ: אבל אם נתיבי גז תעשה את כל הפעילות הנכונה - -

שכיב מוראד שנאן: זה יחזור על עצמו כי מי שהיה צריך הונה את בעלי הקרקעות שאתה מדבר עליהן.

שכיב מוראד שנאן: עד היום לא פתרו איתם את הבעיה.

שכיב מוראד שנאן: אל תחשוב שזה לא יחזור על עצמו, ואם אתה חושב שזאת הדרך אז אל תתחייב.

לאון פרץ: חבר הכנסת שנאן הציג חלק מהבעיה בהתחייבות של נתיבי גז.

לאון פרץ: בסך הכול נתיבי גז יודעת להקים מערכת הולכה והתנסתה בזה, ובזה היא מחויבת.

לאון פרץ: ואם כולנו נירתם גם ביחד ונפתור בעיות - -

אבישי ברוורמן: ואם לא? ואם לא?

אבישי ברוורמן: נניח שאנחנו באפריל 2014, והצינור איננו, וחסרים עוד שישה חודשים, מה אתה אומר ליחימוביץ כששר האוצר נוכח נפקד?

לאון פרץ: לצערנו כי רב, חווינו מקרה דומה שגז לא הגיע לצפון במשך שנתיים והייתה התערבות מסיבית מאוד של הממשלה כדי לפתור את הבעיה.

לאון פרץ: חבר הכנסת שנאן אומר שהפתרון נעשה, אבל עדיין לא מספיק טוב.

שכיב מוראד שנאן: לא נעשה.

שכיב מוראד שנאן: הבטיחו - - - איפה זה?

משה גפני: אתה אחראי להסכם הזה?

משה גפני: אתה מכיר את התוואי של צינור הגז הזה?

רוני חיימובסקי: כן.

משה גפני: עד איפה מגיע הצינור היום?

רוני חיימובסקי: היום חסרים לנו 26 קילומטרים.

משה גפני: עד איפה אתם מגיעים?

רוני חיימובסקי: עד אלון תבור.

משה גפני: יש תוואי של צינור הגז עד "פניציה" או עד אזור התעשייה שם?

רוני חיימובסקי: יש תכנון.

רוני חיימובסקי: כל תכניות העבודה של התוואי הקיים הוגשו, ואני רוצה להגיד במאמר מוסגר שמרגע ש"פניציה" פנו אלינו באפריל אף על פי שלא נחתם חוזה קיבלנו הוראה משר האנרגיה ומרשות הגז להתחיל בכל התכנון.

רוני חיימובסקי: ממאי אנחנו עובדים על התכנון, אנחנו מוציאים מהכספים שאין לנו את כל התכנון, והיום עדיין נעמוד באפריל 2014 ביעד אם יחתמו איתנו על חוזה.

רוני חיימובסקי: עד 10 באוקטובר, אם ייחתם חוזה, נעמוד ביעד.

רוני חיימובסקי: העבודה ביעד היא עבודה בהתחייבות - - -

משה גפני: בסדר, הבנתי.

משה גפני: מה יקרה אם לא תעמדו ביעד ב-2014?

משה גפני: אתם תעמדו, בעזרת השם, הכול בסדר.

משה גפני: נתפלל עליכם גם ביום כיפור.

משה גפני: מה יקרה אם לא תעמדו ביעד?

רוני חיימובסקי: א', אני אצטרף אליך לתפילה- -

משה גפני: בסדר, אבל סיימנו עכשיו את התפילה.

רוני חיימובסקי: זה לא קשור לתפילה זה קשור לעבודה ולאופן הפיצוי.

משה גפני: מה יקרה?

רוני חיימובסקי: אם כתוצאה מהתנגדויות יהיה מה שקרה לנו בצפון – ואני מתפלא שאתה אומר שלא נגמר - -

משה גפני: לא, לא, תעשה לי טובה, אל תפתח לי דיון עכשיו.

משה גפני: מה יקרה אם לא?

רוני חיימובסקי: הפתרון לא יכול להימצא בנתיבי גז בדברים שלא תלויים בנו.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: התשובה חוזרת – גָרָנטי של האוצר.

אבישי ברוורמן: בלי זה אין שום סיכום.

רוני חיימובסקי: ברוורמן, בוודאות.

רוני חיימובסקי: משרד האנרגיה עושה את כל מה שצריך.

משה גפני: תגיד לי, לפי ההסכם, אם אתה לא עומד בזה – לא משנה, לא היו לך פועלים, והיה חסר לך חומר – בעיות רגילות שעלולות לקרות – מה אתה חייב לחברה שאתה חותם איתה על הסכם?

רוני חיימובסקי: אם זה כתוצאה מבעיות של עובדים ופועלים יש פיצוי בהסכם.

רוני חיימובסקי: ההסכם הזה מוגדר על ידי רשות הגז, ולצערנו, זה כבר קרה ביוזמות אחרות.

משה גפני: יש פיצוי.

משה גפני: מה הפער בין הפיצוי שאתם משלמים במידה שאתם לא עומדים בהסכם לבין מה שהם דורשים מכם?

רוני חיימובסקי: הוא לא אחד לאחד.

משה גפני: הפער.

קריאה: תגיד את הסכומים.

רוני חיימובסקי: אני לא יודע את הסכומים היום.

משה גפני: ערן?

קריאה: 1.8 מיליון דולר.

רוני חיימובסקי: זה לא 1.8 מיליון דולר.

קריאה: 60 אלף דולר בחודש בערך.

קריאה: זה פונקציה של נוסחה שקשורה לכמות שאנחנו צורכים.

קריאה: הפער הוא בערך 1.2 מיליון דולר.

רוני חיימובסקי: יושבים פה נציגים של חברה פרטית שאומרים אנחנו חברה של גז דחוס, מה שנקרא CNNG, ויכולים להביא בהנחה שאין חסמים עד ספטמבר – לא כמו שאני אומר, אפריל, כי אצלנו 20 חודש זה עבודה.

רוני חיימובסקי: הם אומרים, עד ספטמבר אני יודע להביא גז דחוס- -

משה גפני: פריצקי?

יוסף פריצקי: גם, כן.

רוני חיימובסקי: אמרו, לא סומכים על הממשלה.

רוני חיימובסקי: חברה פרטית מהכיס שלה, מהכסף שלה, לא רוצה מאתנו כסף.

רוני חיימובסקי: לא רוצה מהממשלה כסף.

רוני חיימובסקי: זאת אומרת אנחנו יודעים שעד ספטמבר - -

משה גפני: איזה ספטמבר?

רוני חיימובסקי: ספטמבר 2013.

רוני חיימובסקי: בעוד שנה מהיום – גז דחוס.

משה גפני: תעצור שנייה.

משה גפני: פריצקי, מה זה הסיפור הזה?

משה גפני: נחזיר אותך להיות שר התשתיות.

יוסף פריצקי: לא, לא, אני מבקש.

יוסף פריצקי: רק לא זה.

יוסף פריצקי: קודם כול, תודה רבה.

יוסף פריצקי: מאז הפוליטיקה אחרי שעזבתי את המשכן הזה הלכתי לעסוק בעסקי צנרת דווקא בארצות-הברית ולא כאן.

יוסף פריצקי: אני מבקש לומר מספר מילים ומה אני עושה כאן ולמה באתי.

יוסף פריצקי: צריך להבדיל, אדוני היושב ראש, חברים יקרים, בין צינור הולכה לבין צינור חלוקה.

יוסף פריצקי: בעצם מה שצריך להגיע למפעל "פניציה" הוא לא צינור הולכה, אלא צינור חלוקה.

יוסף פריצקי: כשאני הקמתי את חברת נתיבי גז כשהייתי השר, הרעיון היה כמו בכל העולם: זהו צינור הולכה בלחץ גבוה בקטרים גבוהים – מאוד יקר.

יוסף פריצקי: הוא מוליך בעיקר לצרכנים ענקיים, קרי תחנות כוח.

יוסף פריצקי: הוא גם מוליך לרשתות חלוקה.

יוסף פריצקי: רשות הגז יחד עם משרד האנרגיה חילקו את מדינת ישראל לשישה אזורי חלוקה.

יוסף פריצקי: אין לי מושג מה קורה שם במכרזים, אני יודע שחלק זכו.

יוסף פריצקי: בחלק זכתה חברת "סופר NG", במקום אחר זכו – מצוין.

יוסף פריצקי: "פניציה" לא צריכה לקבל מצינור הולכה שעולה המון, היא צריכה לקבל מצינור חלוקה, כי היא צריכה לקבל את זה בלחץ נמוך, והיא צריכה לקבל את זה לא על-ידי חברת נתיבי גז וזה גם לא במנדט של נתיבי גז; זה אפילו, לדעתי, לא ברישיון של נתיבי גז.

יוסף פריצקי: יצטרכו לתקן לה את הרישיון.

יוסף פריצקי: צריך לעשות רשת חלוקה.

לאון פרץ: זה ברישיון.

יוסף פריצקי: זה ברישיון של הגז?

יוסף פריצקי: בקיבולת כל כך נמוכה?

לאון פרץ: זאת הקיבולת שנקבעה.

לאון פרץ: זאת לא קיבולת נמוכה.

יוסף פריצקי: אבל נניח לעניין הזה.

יוסף פריצקי: בינתיים יש עוד פתרונות בעולם.

יוסף פריצקי: כשאני אומר "עולם" אני מתכוון לאירופה ולארצות-הברית.

יוסף פריצקי: אני גם יודע שזה בהודו ובפקיסטן ובדרום אמריקה, אבל מדינות מתוקנות.

יוסף פריצקי: המדינות המתוקנות עושות מה שנקרא CNG – condensed natural gas – גז דחוס במכליות כביש שדוחס את הגז ומביא אותו למפעל.

יוסף פריצקי: במקרה הנוכחי במרחק של 30 קילומטר - -

משה גפני: אני יכול לחתום איתך הסכם על הגז הזה?

יוסף פריצקי: בתנאי אחד – על זה לא מדברים – אני רוצה רק ספק גז שיספק לי גז.

יוסף פריצקי: הבעיה האמיתית במדינת ישראל – אנחנו יכולים להתחרות, "סופר גז" יתחרו, החברה שאני מייצג אותה תתחרה, יבוא מישהו אחר שיתחרה – יישבו וינהלו משא ומתן עם המפעל.

משה גפני: מי צריך לספק לך גז?

יוסף פריצקי: ספק הגז בישראל הוא מונופול בינתיים.

יוסף פריצקי: המחירים שלו לא שקופים, הוא ניהל משא ומתן עם חברת החשמל – זה מצוין, יש לו עוגן.

יוסף פריצקי: צריך לייצר מצב שכל מפעל – לא רק "פניציה" – שצורך כמות מועטה של גז יוכל לקנות.

יוסף פריצקי: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: פריצקי, נצטרך אותך לזה.

משה גפני: אפשר לספק לו גז?

משה גפני: אגב, זה יעלה יותר יקר ל"פניציה"?

יוסף פריצקי: בוודאי.

יוסף פריצקי: משום שמה שאומר עכשיו ספק הגז – הוא לא ימכור את זה במחיר שהוא מוכר לחברת החשמל, הוא יכול למכור באיזה מחיר שהוא רוצה.

יוסף פריצקי: יכול להיות שאני כורה לעצמי עכשיו בור, אבל עשיתי את זה כל כך הרבה פעמים – אני אעשה את זה שוב; אם תכריזו על ספק הגז כמונופול ותקבעו לו מחיר אז הסיפור יתחיל להיות הרבה יותר מעניין.

שאול צמח: אני אגיד כך – המצב כפי שהוא היום במשק הישראלי הוא שיש ספק גז אחד שהכמויות שיש לו הולכות ופוחתות.

שאול צמח: זה לא יהיה המצב בעוד שנה.

אבישי ברוורמן: מי ספק הגז הזה?

שאול צמח: ספק הגז הנוכחי זה ים טטיס.

שאול צמח: מאגר תמר, אם יקרה הכול כפי שצריך לקרות, באפריל 2013 יהיה מחובר, ואז תהיה כמות נוספת.

שאול צמח: ואז היכולת לכרות חוזים או הסכמים תהיה יותר טובה.

שאול צמח: מה שנאמר כאן, כפי שרואה אותו פריצקי – אני הייתי נזהר מלקבוע מסמרות בעניין הזה פשוט כי אנחנו מסבכים פה עניין מסובך מאוד בעניין שפשוט יותר לפתור אותו.

שאול צמח: לדעתי, העניין בכמויות שמדברים עליהם ב"פניציה" לא קשור בהכרח לכמות הגדולה שצריך לרכוש.

אבישי ברוורמן: - - - שחברת חשמל משלמת, והוא הולך לעשות עכשיו את הגז ומשלם אותו מחיר.

שאול צמח: היום זה כפוף למשא ומתן.

משה גפני: שאול, אני אגיד לך למה אני חותר להגיע.

משה גפני: הרי אני יודע את הבעיה.

משה גפני: דיברנו עם כל מי שנוגע בדבר.

משה גפני: אני רוצה לקחת את פריצקי בתור מקדם ביטחון.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: הבעיה היא שהמשקיע או הבעלים אומר, אני עברתי עם הממשלה בעיות.

משה גפני: אמנם יש עכשיו התקדמות, אבל מה יקרה אם באפריל 2014 לא יגיע הגז?

משה גפני: בכל אופן אתם רגולטור, אתם ממשלה – האם אפשר להגיע לפתרון אם פתאום נתקלים בבעיה?

משה גפני: אנחנו נמצאים באמצע 2013, ואנחנו רואים שיש פתאום בעיה.

משה גפני: לדבר גם עם ים טטיס, לדבר גם עם פריצקי, לדבר גם עם החברה.

משה גפני: להגיד, בסדר, נקלענו פה למצוקה – נספק את הגז, זה יהיה הפתרון.

משה גפני: במקום לקחת ערבות של שר האוצר, שלפי דעתי הוא לא ייתן אותה, במקום לקחת ערבות של משרד האנרגיה שאין לו הכסף, ובמקום לקחת את משרד התמ"ת שיגיד, כבר נתתי לו הרבה מאוד כסף – לפחות לעשות את הדבר שרשות שלטונית יכולה לעשות.

שאול צמח: ראשית, ודאי שאפשר.

משה גפני: אפשר?

משה גפני: הבעיה נפתרת.

שאול צמח: אנחנו מקדמים את הצינור באופן ודאי.

שאול צמח: מה שמדבר עליו פריצקי ומדברת עליו עוד חברה שטרם דיברה כאן זה פתרון מסחרי, שהם אומרים, אנחנו יודעים לעשות אותו בתקופה של שנה.

יוסף פריצקי: אם לא תפריעו – פחות משנה.

יוסף פריצקי: אם תפריעו זה ייקח.

משה גפני: "אם לא תפריעו" – זאת דרישה מדי גדולה.

יוסף פריצקי: לא שיעשו – אל תעשו.

יוסף פריצקי: רק אל תעשו.

משה גפני: אבל פריצקי, אתה מבקש שלא יפריעו.

משה גפני: זאת דרישה מוגזמת.

שאול צמח: כיוון שהפתרון של ה-CNG טוב לא רק לאזור התעשייה ציפורית אלא טוב לכולם - -

משה גפני: אני כבר יודע מה אנחנו צריכים לעשות.

משה גפני: חוץ מהתפילה אני כבר יודע מה עוד לעשות.

משה גפני: איל חנקין, מנכ"ל סופר-גז, בבקשה.

איל חנקין: שלום.

איל חנקין: כמה דברים: יש 18 דברים שאפשר לקחת את הדיון הזה ולבדר אותם אליהם: המחיר - - - הקיבולת של הצינור מים טטיס.

איל חנקין: אבל בואו נתמקד איך מביאים לאיש הזה גז.

איל חנקין: שני דברים: א', אנחנו כבר שלוש שנים עובדים על פתרון.

איל חנקין: ברמה הרגולטורית רשות הגז אתנו והצלחנו להביא פתרון.

איל חנקין: בימים אלה אנחנו פותרים אותו.

איל חנקין: ברמה המימונית יש לנו אבא שקוראים לו עזריאלי שאנחנו - - - עשרות מיליונים.

איל חנקין: לקחת ולהשקיע ב"פניציה" אנחנו יודעים.

איל חנקין: ברמה של משרד התחבורה לאשר את המשאיות האלה אנחנו נצטרך את העזרה; ברמה של משרד האנרגיה והמים לעזור לנו בהגזה אנחנו נצטרך עזרה; וברמה של המפעל, הסטטוטוריקה, אנחנו נצטרך עזרה אבל זה לא משנה איזה פתרון - -

משה גפני: אז במה אתה עוזר לנו עכשיו?

איל חנקין: אני רק בדבר אחד:

איל חנקין: אם הוועדה הזאת יודעת לעזור לנו, ואנחנו יודעים למפות את הזמנים ואת הצרכים פר-משרד – אם אתה רוצה נבוא ונציג את זה.

איל חנקין: יש שם קבועי זמן שהם בסדר גמור, זה לא קבועי זמן של ימים זה קבועי זמן של חודשים שיכולים לעזור לנו לאשר את צווארי הבקבוק שעלולים להיות כאן.

איל חנקין: אנחנו חושבים שאנחנו יכולים להביא בספטמבר את הגז למפעל.

איל חנקין: אנחנו לא צריכים כסף ולא צריכים את "נובל" לשנות להם עכשיו את המחירים, אנחנו לא צריכים שום דבר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד התמ"ת, בבקשה.

ינון אלרועי: שלום.

ינון אלרועי: אני ינון אלרועי, משנה למנכ"ל המשרד.

ינון אלרועי: אנחנו עובדים בצמוד עם הנאמן ועם המנכ"ל כבר כמה שבועות טובים.

ינון אלרועי: המתווה שאתם שומעים עליו עכשיו הוא מתווה שמנכ"ל המשרד עובד עליו בתיאום גם עם שוקי וגם עם שאול.

ינון אלרועי: כמו שרמזו פה בין השורות זה לא שמחר בבוקר אפשר לחבר את השקע לתקע – יש פה תקינה, יש פה תחבורה, יש פה היבטים שונים.

ינון אלרועי: אבל אנחנו חותרים למימוש העניין הזה.

ינון אלרועי: הפתרון שהיושב ראש מכוון אליו של שני ערוצים מקבילים בהחלט יכול להרים את העניין.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: קרן לעסקים, הרי העברנו לכם כסף, מה עשיתם איתו?

ינון אלרועי: אני לא מצוי בזה.

משה גפני: מי שמצוי בזה יושב על הכסף.

ינון אלרועי: לא, זה לא בדיוק המצב.

משה גפני: יאיר, מה הבעיה?

משה גפני: איפה הכסף?

יאיר זילברשטיין: הקרן, כפי שכולם יודעים, טרם הוקמה.

משה גפני: אבל העברנו לכם כסף.

יאיר זילברשטיין: אני אסביר: יש שני סכומים של כסף - -

ציון פיניאן: כסף יש, וקרן אין?

יאיר זילברשטיין: הקרן לא הוקמה, והכסף מעולם לא הגיע אליה, והוא נמצא היום בשני מקומות - -

משה גפני: בפעם הבאה שאתם מבקשים מאתנו דבר כזה נגיד לכם שהכסף לא נמצא.

משה גפני: אנחנו הורדנו כסף מהעובדים, אנחנו פה.

משה גפני: הכסף לא נמצא ברווחים הכלואים.

יאיר זילברשטיין: יש שני מקורות שאמורים לממן את הקרן למפעלים במצוקה.

יאיר זילברשטיין: מקור אחד זה באמת מחצית דמי ההבראה שנלקחו מהעובדים במגזר הציבורי בשנת 2009 ונמצאים כיום אצל החברות שניכו את הסכומים ואמורים להעביר את זה למוסד לביטוח לאומי, וטרם העבירו את הכסף למוסד לביטוח לאומי; ומקור שני לכסף היה אמור להיות מחצית יום חופשה מכל העובדים במשק.

יאיר זילברשטיין: מחצית יום החופשה הזה מעולם לא נוכה מהעובדים, ושם נמצאים.

משה גפני: עובדי המדינה נתנו?

יאיר זילברשטיין: עובדי המדינה נתנו.

משה גפני: איפה הכסף?

קריאה: זה כסף שהלך לתקציב המדינה.

יאיר זילברשטיין: הכסף מהמדינה הלך לתקציב המדינה, זה החוק.

שלי יחימוביץ': אז מה, פשוט רימיתם את העובדים.

יאיר זילברשטיין: לא, אני - -

שלי יחימוביץ': לא, זאת רמאות כי העובדים ידעו שהם תורמים להצלת מפעלים במצוקה - -

משה גפני: שלי, אני אוהב את התמימות שלך.

יאיר זילברשטיין: לא, הקרן קום תוקם.

משה גפני: "קום תוקם".

יאיר זילברשטיין: היא תוקם במשרד האוצר.

משה גפני: אחרי הקרן של ששינסקי?

שלי יחימוביץ': אבל איפה הכסף?

שלי יחימוביץ': עכשיו תצטרכו לקחת שוב דמי הבראה.

שלי יחימוביץ': חוזר חלילה.

ציון פיניאן: עכשיו זה יהיה לא דמי הבראה, עכשיו זה יהיה "דמי החלמה".

יאיר זילברשטיין: שום דבר לא השתנה.

יאיר זילברשטיין: משרד האוצר היום ערוך להקים את הקרן באופן מידי.

שלי יחימוביץ': למה הוא "ערוך"?

שלי יחימוביץ': למה הוא לא מקים אותה?

יאיר זילברשטיין: אני אסביר.

יאיר זילברשטיין: יש קושי מרכזי אחד בהקמת הקרן.

יאיר זילברשטיין: היום ההסתדרות וגם התאחדות התעשיינים מבקשים לשנות את החוק כפי שהוא חוקק ולבטל - -

משה גפני: יאיר, הבנתי.

יאיר זילברשטיין: לא - -

משה גפני: יש כסף מזה ל"פניציה" או הסדרים?

משה גפני: אתם תבואו לבקש כסף שנוריד מחצית דמי הבראה – חבל על הזמן מה שנעשה לכם.

משה גפני: אני לא יודע אם אני אהיה היושב ראש, אבל אם יהיה יושב ראש נורמלי – לא כמוני – יעשה לכם פה חבל על הזמן.

יאיר זילברשטיין: להפך, חבר הכנסת גפני - -

משה גפני: מה להפך?

יאיר זילברשטיין: אני רק אסביר.

יאיר זילברשטיין: אנחנו לא רוצים לשנות שום דבר, אנחנו רוצים לממש את החוק- -

משה גפני: בקיצור, אתם לא יכולים לתת ל"פניציה" מהקרן לעסקים קטנים ובינוניים.

משה גפני: לא יכולים.

יאיר זילברשטיין: אנחנו רוצים לתת.

משה גפני: לא היום.

משה גפני: אנחנו מדברים על היום, אחרת יסגרו את התנור.

יאיר זילברשטיין: חבר הכנסת גפני, אנחנו חושבים שהפתרון - -

משה גפני: הבנתי.

יאיר זילברשטיין: - - הפתרון הוא כן בקרן למפעלים במצוקה.

יאיר זילברשטיין: זה בדיוק המקום שאפשר לתת הלוואת גישור ל"פניציה".

קריאה: מתי יהיה כסף?

יאיר זילברשטיין: אנחנו הולכים להקים את הקרן הזאת באופן מידי.

משה גפני: בסדר, אני לא מבקש מכם - -

שלי יחימוביץ': רגע, בוא נשמע מה, אולי אנחנו יכולים לעזור.

יאיר זילברשטיין: מידי זה תוך שבועות ספורים.

יאיר זילברשטיין: משרד האוצר ערוך - -

שלי יחימוביץ': אז מה מעכב?

יאיר זילברשטיין: מה שמעכב כרגע הוא שגם ההסתדרות וגם התעשיינים מבקשים שהממשלה תחזור לכנסת ותשנה את החוק ותבטל את גביית מחצית יום החופשה.

שלי יחימוביץ': אנחנו בעד.

משה גפני: יאיר, הכול בסדר, אל תקימו את הקרן.

משה גפני: אני לא אומר לכם מה לעשות.

משה גפני: תשבו עם ההסתדרות ועם התעשיינים – הכול בסדר.

משה גפני: לקחתם כסף מהעובדים – מחצית מדמי ההבראה, אני לא מבקש מכם את הכסף, לא מבקש כלום.

משה גפני: נקיים על זה דיונים אחרים.

משה גפני: אני מבקש מכם רק דבר אחד: יש לנו פה מהלך של "פניציה"; האחד, נתיבי גז – נתג"ז – חותם הסכם אפריל 2014.

משה גפני: יש לנו הליך חילופי ששאול צמח מסכים לו, שאם ניתקל בבעיה בלתי מתקבלת על הדעת עכשיו, ואנחנו לא יודעים ממנה אפשר ללכת למהלך אלטרנטיבי שבו אפשר להגיע.

משה גפני: אם חס וחלילה שני הפתרונות האלה נתקלים בבעיה בלתי רגילה, רק תיתנו ערבות.

משה גפני: אל תיתנו כסף.

משה גפני: קרן לעסקים קטנים – לא מבקש מכם כלום.

יאיר זילברשטיין: אנחנו לא יכולים לערוב אם הגז יגיע או לא יגיע - -

משה גפני: לא ביקשנו מכם, אל תתעסקו בגז, רק תיתנו לנו ערבות.

משה גפני: נתנו לכם כסף, תנו לנו קצת, רק ערבות.

יאיר זילברשטיין: ערבות למה?

משה גפני: לזה שאם חס וחלילה שום מהלך לא יצליח, ובמקום אפריל 2014 יהיה יוני 2014 - -

ציון פיניאן: אני מבין שהקרן תוקם תוך שבועות.

ציון פיניאן: הוא יכול לתת להם ערבות לעוד שנה.

יאיר זילברשטיין: הקרן יכולה לקום תוך שבועות.

יאיר זילברשטיין: אנחנו הסכמנו לשנות את התנאים של הקרן שתוכל לתת הלוואות - -

משה גפני: הבנתי, הכול בסדר, הכול כבר ברור.

משה גפני: את מי שכחתי?

משה גפני: את יושב ראש ועד העובדים?

חיים קטרי: אני רק רוצה להגיד דבר אחד; כולנו פה מתעסקים - -

משה גפני: אתה דיברת היום ברדיו?

חיים קטרי: כן.

משה גפני: כל הכבוד.

חיים קטרי: כולם מעלים פה את הנושא של "פניציה", ואני רוצה להגיד פה משהו לוועדה המכובדת הזאת ולאדוני:

חיים קטרי: ב-30 בספטמבר התנור הזה ייסגר.

חיים קטרי: התנור הזה הולך לקראת קירור.

חיים קטרי: יש החלטה של ההנהלה.

חיים קטרי: ברגע שהתנור הזה יתקרר מבחינתנו המפעל הזה ייסגר, חד משמעית.

חיים קטרי: אז אני רוצה את תשומת לבכם בנושא.

משה גפני: ברור.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סמדר בת-אדם, ראש המטה של השר עוזי לנדאו, בבקשה.

סמדר בת אדם: אני רוצה להגיב לאיל חנקין כדי לחלוט את העניין הזה:

סמדר בת אדם: אנחנו אכן נקיים מיד אחרי החג דיון שר כדי שיוכן אותו לו"ז.

סמדר בת אדם: אנחנו נצטרך לקבל את ההתגייסות של כל הגורמים, של כל המשרדים בנושא הזה.

סמדר בת אדם: אני רק רוצה לתקן לאדוני – לא מדובר, אם יקרה משהו.

סמדר בת אדם: ה-CNG לא תלוי בכך שאם יקרה לא יקרה.

סמדר בת אדם: בו זמנית אנחנו מקדמים במקביל גם את ה-CNG וגם את הגז, זה גם דבר שחשוב להגיד.

סמדר בת אדם: ה-CNG מהווה גם גיבוי למקרה שבעתיד הגז לא יגיע כך שהוא חשוב בכל מקרה.

סמדר בת אדם: דבר נוסף, הבוקר פנה שר האנרגיה והמים אל שר האוצר בבקשה שבכל זאת ישתמשו באותה קרן או יקימו קרן כדי לסייע לפתרון הבעיות השונות של "פניציה" ושל מפעלים אחרים שנתקלים בבעיות זמניות.

סמדר בת אדם: כמובן, מדובר במפעלים שפועלים לקידום ענייניהם ומטפלים בענייניהם בעצמם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון כדלהלן: א', אני מבקש לא לכבות את התנור.

משה גפני: אני מבקש בקשה של ועדת הכספים.

ערן חיימוביץ: מי מממן - -

משה גפני: שמעתי על ה"מממן".

משה גפני: ביג דיל – היינו בהרבה מממנים.

משה גפני: בסוף כשביקשנו להמשיך לשלם לעובדים כמו שהיה עם מפעלים אחרים דומים לכם הם לא הפסידו מזה בסוף.

ערן חיימוביץ: אני צריך לשלם משכורות.

ערן חיימוביץ: אני לא אקח על עצמי החלטות - -

משה גפני: ערן, אני לא יכול לפתור את הבעיה עכשיו.

משה גפני: אתה רוצה לסגור – תסגור.

משה גפני: אני לא יכול להגיד לך מה לעשות.

משה גפני: אני לא המשקיע שלך, אני לא המעביד שלך.

משה גפני: אני מתחייב לך בשם ועדת הכספים על כל חבריה: אנחנו נעמוד לימין העניין הזה.

משה גפני: לא יהיה מה שהיה קודם.

משה גפני: עומדים פה כל המשרדים.

משה גפני: עומד גם משרד האוצר, עומד גם משרד האנרגיה, עומד גם משרד התמ"ת, עומד הנתג"ז.

משה גפני: אנחנו לא מעבירים העברות, אנחנו עושים סנקציות.

משה גפני: עם כל הכבוד, בתוך עמך אתה יושב, ואתה יודע מה המצב.

משה גפני: יכול להיות שיבוא יום אחד, ואנחנו נגיד, אתה יודע מה – לא הצלחנו.

משה גפני: אני אומר לך שנצליח בעזרת השם.

משה גפני: אני אומר לך.

משה גפני: ואני מבקש ממך לא לכבות את התנור, לתת לנו עוד חודש.

משה גפני: אני מבקש ממשרדי הממשלה להתכנס לעניין הזה.

משה גפני: א', ללכת לחתימת הסכם, לפתור את הבעיה ולהתגבר גם על נושא ההליך בתוואי שהצינור צריך ללכת.

משה גפני: אני מבקש ממשרד האוצר, אתם לא תעמדו מהצד.

משה גפני: אני מודיע לכם קטגורית, חד משמעית: אם אתם לא תהיו בעניין הזה אתם תיתקלו פה בבעיות.

משה גפני: זה יעלה לכם הרבה יותר כסף.

משה גפני: הרבה יותר כסף.

משה גפני: זה קואליציה ואופוזיציה – זה כולם יחד.

משה גפני: אנחנו לא ניתן ש-300 או 400 עובדים, ואני כבר לא מדבר על כל הנלווים אליהם שפתאום ייפלו.

משה גפני: אני לא יכול להגיד את זה כי אני לא חשוד כציוני אף על פי שאני באמת ציוני.

משה גפני: זה נפילת הציונות.

משה גפני: אם הייתי חילוני, הייתי – לא חשוב מה הייתי עושה.

משה גפני: אני אומר לך, זאת הציונות במיטבה, אתם לא יכולים לעמוד פה מהצד כאילו אנחנו מדברים לא יודע על מה.

משה גפני: אני יודע את ההשקעה שהמדינה השקיעה ב"פניציה" – אני יודע את כל הדברים, הכול בסדר.

משה גפני: העובדים מעניינים אותי.

משה גפני: אוי ואבוי לך אם אתה סוגר את התנור.

משה גפני: אתה לא יכול לסגור את התנור, אין מציאות כזאת.

משה גפני: תשאיר את התנור, זאת בקשה של הוועדה.

משה גפני: אנחנו מתחייבים לעמוד עם המשרדים כדי לפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: ואני אומר לך – הבעיה תיפתר.

משה גפני: תודה רבה, רבותיי, שיהיה לכולם גמר חתימה טובה.

משה גפני: אוקיי, רבותיי.

משה גפני: מי בעד אישור הפניות – ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: אין.

משה גפני: הפניות אושרו.

משה גפני: בעד הפניות – רוב

משה גפני: נמנעים – אין