ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 969, 2012-12-20 18:00

כרמל שאמה-הכהן: ערב טוב.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את הישיבה השנייה של ועדת הכלכלה, ישיבה מיוחדת במהלך פגרת הבחירות.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 37), התשע"ג-2012.

כרמל שאמה-הכהן: זו הצעת החוק ממשלתית, שעברה רק היום בקריאה ראשונה בכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: הרעיון של הצעת החוק הוא חילוץ ערוץ 10 מהמצוקה הפיננסית רגולטורית שהוא נקלע אליה, ומתן אפשרות אמתית לערוץ להמשיך לשדר, לעובדיו להתפרנס, ולצופים לבחור באיזה ערוץ הם רוצים לצפות.

כרמל שאמה-הכהן: זו לא פעם ראשונה שהנושא מגיע מזווית כזו או אחרת לוועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: היו פעמים רבות שהוועדה נתנה את הסיוע, והיו פעמים שהצעות הסיוע לא זכו לרוב בוועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נמצאים היום פחות משבועיים לפני התאריך שבו פג הזיכיון של ערוץ 10, וברור שנדרשת הכרעה ברורה ומידית.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נשאף למצות את הדיון ולהעביר את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית עוד היום בלילה במליאת הכנסת, כדי שגם הנהלת ערוץ 10, גם המשקיעים, הבעלים, העובדים, הספקים, והבנקים שמממנים את ערוץ 10 יקבלו אות של רגיעה, מנה של ודאות שתאפשר לתעשייה הזאת להמשיך ולהתפתח ולפרוח.

כרמל שאמה-הכהן: אני מחכה כבר ליום שהחברות האלה ישלמו מס חברות למדינה.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא לא פשוט, הוא מורכב מהרבה בחינות.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יורד ליסודות הדמוקרטיה, שהיא יקרה לכולנו.

כרמל שאמה-הכהן: נשמעו המון אמירות שמטילות ספק בדמוקרטיה הישראלית, בהגנה על חופש הביטוי, ביכולת של כלי תקשורת - - -

דב חנין: הטלות ספק במחויבות של ראש הממשלה לדמוקרטיה.

דב חנין: לא בדמוקרטיה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דב חנין, אתה נרשמת לזכות דיבור, ואם אתה רוצה שאני אאפשר לך לדבר, ההסכם בינינו הוא שלפחות לא תפריע.

דב חנין: אז אני עומד בהסכם, בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אין דמוקרטיה חזקה בלי תקשורת חופשית וחזקה.

כרמל שאמה-הכהן: תקשורת חזקה היא תקשורת שעומדת על רגליים פיננסיות איתנות, ויש לעובדים שלה ולמנהלים שלה ודאות ועצמאות.

כרמל שאמה-הכהן: וזה לא רק ברצון לחשוף ולחקור ולדווח, אלא גם בעצם הידיעה שאין חרב של סגירה שמרחפת מעל ראשו של הערוץ.

כרמל שאמה-הכהן: הביטוי הידוע והמוכר לכולם, "התקשורת היא כלב השמירה של הדמוקרטיה", הוא דבר שצריך לשמור עליו מכל משמר.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אני חייב לומר שבימים האחרונים, כשם שהכלב הזה צריך להיות עצמאי וערני - - -

איתן כבל: כלב רעב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כבר נהיה צ'יוואווה.

נחמן שי: הדמוקרטיה הלכה, ונשאר רק הכלב.

כרמל שאמה-הכהן: כל מי שמדבר עכשיו כנראה לא רוצה לדבר בהמשך.

כרמל שאמה-הכהן: אני חייב להעיר את ההערה הזאת, כדי שתירשם וגם כדי שמי שירצה יוכל להתייחס אליה בהמשך.

כרמל שאמה-הכהן: אותי מאוד הטרידה ההתנהלות של כלי התקשורת בימים האחרונים.

כרמל שאמה-הכהן: הכלב אמנם אמור לשמור עלינו, אמור להיות ערני, חזק, עצמאי, עם שיניים - - -

נינו אבסדזה: אתם הוצאתם לו את השיניים.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת אבסדזה, נגמרו הפריימריז בעבודה ובליכוד.

כרמל שאמה-הכהן: באנו לעזור, באנו לעבוד, לא באנו לעשות פה.

כרמל שאמה-הכהן: .. כמו שאמרתי, אנחנו באמת רוצים את הכלב הזה חזק, לא תלוי בנו, לא מגיע לפתחנו לבקש את מנת האוכל היומית שלו.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אסור גם שיהיה מצב הפוך, שבו הכלב תוקף את השלטון מהאינטרס של הכלב ולא רק מהאינטרס של הציבור.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שקרה בימים האחרונים, לדעתי בצורה לא מידתית ולא ראויה וללא שום תכלית.

כרמל שאמה-הכהן: זה פגע גם בצופים, גם בנו, ופגע בכל דבר שיכול היה להיות בבסיס של מערכת היחסים בין נבחרי הציבור לבין כלי התקשורת.

כרמל שאמה-הכהן: אני מקווה שזו הפעם האחרונה שצופי ישראל וגם אנחנו חוזים במחזות כאלה, מחזות של שקופיות שהתוכן שלהן לא תמיד מחובר בצורה אמתית וישירה, אלא בצורה די מניפולטיבית.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אנחנו היום מתעלים מעל הנושא הזה, ובאים עם יד מושטת ועניינית לעזור.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מבינים את החשיבות, גם מבחינת החוסן הדמוקרטי של מדינת ישראל, גם מבחינת הפרנסה של אלפי משפחות בצורה ישירה ועקיפה.

כרמל שאמה-הכהן: ואנחנו ננסה לא להמעיט מהעזרה שמציעה הצעת החוק הממשלתית אלא אפילו לנסות לגבש הסכמות בדבר הקלות ועזרות נוספות.

כרמל שאמה-הכהן: הלוואי והצעת החוק הזאת לא הייתה בדקה ה-90, אלא הייתה באה אחרי עבודת רוחב ועומק, גם לגבי התקשורת הכתובה והתקשורת הישראלית בכלל.

כרמל שאמה-הכהן: כי אין ספק שכלי התקשורת פועלים בכשל שוק אדיר, בלתי אפשרי.

כרמל שאמה-הכהן: בעצם מנסים למצוא פתרון למשוואה שאין לה פתרון.

כרמל שאמה-הכהן: עוגת התקשורת קטנה על שוק התקשורת הישראלית.

כרמל שאמה-הכהן: היא קטנה גם בגלל אילוצים ודרישות שאנחנו, המחוקק והממשלה – ואני לא מדבר על הכנסת הזאת או הממשלה הנוכחית, אלא מאז שהתחילה ההסדרה של שוק התקשורת – העמדנו מפעם לפעם, וגם בגלל כל מיני מטלות, דוגמת דמי תמלוגים ודמי זיכיון ודרישות תוכן כאלה ואחרות.

כרמל שאמה-הכהן: לבד כל דבר כזה נראה נורמלי וראוי ונדרש, אבל כשמעמיסים את כל זה ואת כל זה ואת כל זה, כששמים את הכול, משהו קורס פעם אחר פעם.

כרמל שאמה-הכהן: אמר היום שר התקשורת במליאה, כשהציג את הצעת החוק, שאין לו ספק שאנחנו ניפגש שוב באותן הנסיבות.

כרמל שאמה-הכהן: וזה הדבר שאנחנו הכי לא רוצים שיקרה.

כרמל שאמה-הכהן: כי המפגש בנסיבות שבהן כלי התקשורת צריכים את עזרת הכנסת ועזרת הממשלה הוא מפגש מאוד בעייתי.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שככל שנעזור לכם היום יותר וככל שהעזרה תהיה עזרת שורש ועומק, אז הסיכוי שניפגש בנסיבות כאלה ילך ויקטן, וזאת המטרה שלנו.

כרמל שאמה-הכהן: ראשוני הדוברים יהיו ערוצי התקשורת, ולאחר מכן חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק באה על בסיס המלצות ועדת לוקר, ועדה שישבה בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שמעה את כל הצדדים, בחנה את הסוגיות והמליצה - - -

קריאות: לא את כולם.

קריאות: חלק.

דב חנין: אולי שהממשלה תציג קודם את החוק.

כרמל שאמה-הכהן: שנייה רגע.

כרמל שאמה-הכהן: היא שמעה לא "את כל הצדדים", אלא "את הצדדים", בסדר?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נברר את זה בהמשך.

דב חנין: שמעה צדדים.

כרמל שאמה-הכהן: שמעה צדדים רבים, גיבשה המלצות, הציגה אותן לממשלה, והממשלה גיבשה הצעת חוק, שמעבר לה יש גם תיקונים שהממשלה מציגה שנוגעים גם לערוץ 2.

כרמל שאמה-הכהן: גם אותם נבחן, גם בהם נדון, וגם עליהם נרצה להחליט עוד הלילה.

כרמל שאמה-הכהן: אני יודע שבדרך כלל הממשלה מציגה את החוק, אבל בגלל הייחודיות של העניין אני מציע שלפני שהממשלה תדבר, ערוץ 10 יציג את המצב שלו, ואם ערוץ 2 ירצה אז שגם יציג את המצב שלו, ולאחר מכן הממשלה תציג ואחרי זה חברי הכנסת.

איתן כבל: ברשותך, זה יעזור לנו מאוד להבין נכון יותר את הדרישות של ערוץ 10 ו-2 אם נקבל קודם כול את המתווה.

איתן כבל: אני לא מבקש לרדת לכל הפרטים, אלא את המתווה הכללי.

כרמל שאמה-הכהן: אבל המתווה בא כמענה למצוקה של ערוץ 10.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, יש לכם זיכרון ליותר מעשר דקות?

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שהוא ידבר, לא יותר מזה.

כרמל שאמה-הכהן: ערוץ 10, בבקשה.

אבי בלשניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, כל החברים הנוספים שנמצאים כאן אתנו – אני מבקש להודות ראשית הן ליושב-ראש הכנסת והן לך, על הפעילות הזריזה מאותו הרגע שהממשלה קיבלה את ההחלטה.

אבי בלשניקוב: גם יושב-ראש הכנסת וגם אתה החלטתם על סיוע מידי והקשבה.

אבי בלשניקוב: בעצם הגענו לרגע שאנחנו, אנשי ערוץ 10, מחכים לו כבר למעלה משנה וחצי.

אבי בלשניקוב: ערוץ 10 התחיל את המשא ומתן עם הממשלה לפני שנה וחצי בדיוק.

אבי בלשניקוב: ואנחנו נמצאים כאן עכשיו.

אבי בלשניקוב: עבורנו זה עוד רגע היסטורי.

אבי בלשניקוב: אני מכיר את כל הטענות שזאת לא הפעם הראשונה שערוץ 10 מגיע לכנסת ישראל.

אבי בלשניקוב: אני הייתי מנכ"ל משרד התקשורת בשנות האלפיים המוקדמות, ובאתי כמנכ"ל משרד התקשורת לוועדת הכלכלה ואמרתי שאני מתחייב בשם ממשלת ישראל שזאת הפעם האחרונה שהממשלה מגיעה עם הסוגיה של ערוץ 10.

אבי בלשניקוב: אבל מאז הגיעו עוד ארבע פעמים.

אבי בלשניקוב: ואם ממשלות ישראל העתידיות, לדורותיהן – בלי קשר למי יעמוד בראשן ומאיזו מפלגה – לא ייקחו את שוק הטלוויזיה המסחרית לטיפול רציני ויסודי ומהיר, אז ערוץ 10, רשת, קשת, רשות השידור, ערוץ 23, ערוץ 9 וכל הערוצים הייעודיים, יגיעו לכאן פעם אחר פעם, לא אחת לשנתיים וגם לא אחת לחודשיים, אלא כל שבוע.

אבי בלשניקוב: כל שבוע.

אבי בלשניקוב: אני חושב שאחת המטרות הכי חשובות של הממשלה שתקום בעוד כחודשיים זה להקים ועדה רצינית, כמו שהוקמה ועדת לוקר, שהוקמה כוועדת אד הוק על ידי שר האוצר, באופן מהיר וזריז.

אבי בלשניקוב: ישבו שם חברים שעברו קורס מזורז להבנת התקשורת במדינת ישראל.

אבי בלשניקוב: כולנו שמענו את חברי ועדת לוקר – כולם מזועזעים ממצב הרגולציה במדינת ישראל ויחסה לשוק התקשורת במדינת ישראל.

אבי בלשניקוב: ושוב, זו לא אשמתה של ממשלה כזו או אחרת, אלא יש כאן כשל שוק מתמשך, כי פשוט מפחדים להתעסק ומפחדים לגעת.

אבי בלשניקוב: ישנם אפילו מספר אנשים שאולי נהנים להתעסק.

אבי בלשניקוב: אבל אני יוצא מנקודת הנחה שקל יותר להתעסק עם קליינטים אחרים.

אבי בלשניקוב: אתנו זה בעייתי.

אבי בלשניקוב: זו בכל זאת התקשורת, בכל זאת חבורה של ברקודות, של עיתונאים, של אנשים שבאים ושואלים ומתעניינים ומפשפשים.

אבי בלשניקוב: אבל זאת תעשייה שמעסיקה אלפי אנשים.

אבי בלשניקוב: עשרות אלפי אנשים.

אבי בלשניקוב: ולא בשכר מינימום.

אבי בלשניקוב: ואנחנו מתגאים בכך.

אבי בלשניקוב: אנחנו מתגאים, ולא ניתן לאף אחד לרדת עלינו ולהגיד "איזה משכורות ואיזה שכר...".

אבי בלשניקוב: אנחנו כולנו גאים לשלם לעובדים שלנו שכר טוב.

אבי בלשניקוב: כולנו.

אבי בלשניקוב: לא על הגב שלנו יהיה כאן פופוליזם.

אבי בלשניקוב: אני חושב שהגיע הזמן שתשחררו אותנו מלבוא אליכם ולהתחנן אליכם.

אבי בלשניקוב: אני באמת קורא לממשלה החדשה שתקום - - -

כרמל שאמה-הכהן: שחררו אותנו מזה.

איתן כבל: גם תתחילו לנהל את העסק.

אבי בלשניקוב: אני אגיע גם לזה.

אבי בלשניקוב: אתה צודק, אני אגיע גם לזה.

אבי בלשניקוב: תאמין לי, מה שקורה בחודשים האחרונים – ואני חושב שכולכם רואים את זה וקוראים על זה – זה לא עצימת עיניים ולא סיטואציה של פופוליזם.

אבי בלשניקוב: תקראו מה קורה בערוץ 10 ורשת וקשת: אנשים הולכים הביתה, מצמצמים משרות, מצמצמים תכניות, מקצצים שכר, לכולם, עד 15% לכולם.

אבי בלשניקוב: לבעלי השכר הנמוך – פחות.

אבי בלשניקוב: המשבר בשוק התקשורת מגיע לכולם.

אבי בלשניקוב: אני יכול לומר לכם, על דעת חבריי בכל תחום התקשורת, שכולנו מבינים ויודעים ומפנימים והפנמנו את המצב שלנו, של השוק ושל שוק התקשורת בעולם כולו, ואנחנו יודעים לעשות את ההתאמות.

אבי בלשניקוב: אני רוצה להגיד לכולכם, רבותיי, ובמיוחד לך, חבר הכנסת כבל, כי אתה הערת את ההערה: בשוק הטלוויזיה במדינת ישראל נמצאם המנהלים הטובים ביותר שיש במשק.

אבי בלשניקוב: לא קל לנהל שוק תקשורת במדינה.

אבי בלשניקוב: אגב, באף מדינה.

אבי בלשניקוב: אלה צריכים להיות אנשים מאוד מחוספסים.

אבי בלשניקוב: אני לא אדבר על עצמנו, אבל אני יכול לומר לכם שאין עוררין על כך שמהמנהלים הטובים בשוק התקשורת במדינת ישראל יש את אבי ניר, יש את אבי צבי, יש את יואב שלנו.

אבי בלשניקוב: אין עוררין – אלה המנהלים הכי טובים שיש.

אבי בלשניקוב: אי אפשר לבוא לאף אחד בתלונות שהרצפה עקומה.

אבי בלשניקוב: סיפור הרצפה העקומה – לא אצלנו.

אבי בלשניקוב: לתעשייה שלנו יש את האנשים הכי מוכשרים שיש, ואנחנו ידעים מה לעשות ואנחנו מצטמצמים.

אבי בלשניקוב: והתחלנו כבר לנהל את העסק בצורה שונה.

אבי בלשניקוב: למה?

אבי בלשניקוב: כולם כאן מבינים למה.

אבי בלשניקוב: אנחנו ניהלנו משא ומתן במשך שנה וחצי, ובשלב מסוים הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו החליטה לחלט ערבות שנמצאת אצלה, כדי שהיא תוכל לגבות מערוץ 10 חוב ישן שתחילתו בשנים 2004, 2006, 2007.

אבי בלשניקוב: שנים רחוקות.

אבי בלשניקוב: חוב שמתגלגל.

אבי בלשניקוב: חברים, הרשות השנייה החליטה לחלט חוב, בדין ובצדק.

אבי בלשניקוב: לא הייתה לנו רבע טרוניה כלפי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שמילאה את חובתה כלפי משלם המסים הישראלי.

אבי בלשניקוב: היא אמרה: החוב לא הוסדר – שלמו אותו.

אבי בלשניקוב: בעקבות החלטת המועצה והבלגנים שעשינו, שר האוצר החליט להקים את ועדת לוקר.

אבי בלשניקוב: ועדת לוקר הוקמה, בראשה עמד מנכ"ל משרד ראש הממשלה, לוקר, החשבת הכללית באוצר, ראש אגף התקציבים באוצר והצוותים שלהם.

אבי בלשניקוב: הצוות כולו לווה על ידי אבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עם ליווי צמוד של היועץ המשפטי לממשלה, יהודה ויינשטיין.

אבי בלשניקוב: למה?

אבי בלשניקוב: במיוחד כי נכנסנו לתקופה של הקדמת הבחירות.

אבי בלשניקוב: לכן כל דבר שעשו אתנו עשו בזכוכית מגדלת.

אבי בלשניקוב: בגלל תקופת הבחירות.

אבי בלשניקוב: באו אלינו עם מספר בקשות, בגלל הבחירות.

אבי בלשניקוב: למשל, "אל תיקחו את הרישיון שאתם זכאים לקחת בעוד שבועיים".

אבי בלשניקוב: בגלל הבחירות.

אבי בלשניקוב: הסכמנו.

אבי בלשניקוב: "ניתן לכם זיכיון לשלוש שנים".

אבי בלשניקוב: הסכמנו.

אבי בלשניקוב: לאחר מכן, שוב בגלל הבחירות, "זיכיון לא לשלוש שנים אלא שנתיים".

אבי בלשניקוב: הסכמנו.

אבי בלשניקוב: הסכמנו כמעט לכל דבר שממשלת ישראל והוועדה המקצועית הזאת דרשה.

אבי בלשניקוב: אנחנו אמורים, רבותיי חברי הכנסת, להכניס לקופת משלם המסים הישראלי, ליעל מבורך, שיושבת פה כנציגת אגף התקציבים, בדיוק עד ה-31 בחודש, את כל החובות מהשנתיים האחרונות של ערוץ 10, עד הגרוש האחרון, בלי הנחה ובלי תספורת.

אבי בלשניקוב: עשרות מיליוני שקלים.

אבי בלשניקוב: עד ה-31 בחודש הכול נכנס.

אבי בלשניקוב: עד הגרוש האחרון.

אבי בלשניקוב: אין הנחה של שקל.

אבי בלשניקוב: הכול משולם, עם ריבית.

אבי בלשניקוב: על החוב שערוץ 10 סוחב משנת 2004 קיבלנו הלוואה ממשלת ישראל בתנאים של ריבית והצמדה של חשב כללי, בלי הנחה.

אבי בלשניקוב: אמרתי לחשבת הכללית: על כל ריבית שאת תאמרי לנו כאן ועכשיו, אני נותן לך את מילתי, בגלל שאני מייצג כלי תקשורת.

אבי בלשניקוב: שלא תחששי, אני נותן לך את מילתי.

אבי בלשניקוב: מה שתחליטי – אני לא מתווכח.

אבי בלשניקוב: לא מתווכח, על מנת לא ליצור שום סיטואציה של אי נוחות.

אבי בלשניקוב: מה שקבעה החשבת הכללית, להלן שומרת הסף של המדינה, זה מה שהחלטנו וזה מה שקיבלנו.

אבי בלשניקוב: בניגוד לפרסומים כאלה ואחרים, ערוץ 10 לא קיבל לצורך העניין הנחות כאלה ואחרות.

אבי בלשניקוב: גם את ההלוואה הזאת אנחנו משלמים תמורת ערבות, כולל ערבות בנקאית של בעל הבית, בריבית והצמדה מלאה.

אבי בלשניקוב: ערוץ 10 לא קיבל שום הנחה.

אבי בלשניקוב: בא בעל הבית של ערוץ 10...

אבי בלשניקוב: אגב, לערוץ 10 יש ארבעה בעלי מניות.

אבי בלשניקוב: בעל מניות הרוב, שיש לו 51%, שתופס את הישראליות, זה יוסי מימן, שהכניס עד היום לערוץ 10 מעל מ-120 מיליון דולר מכספו הפרטי.

אבי בלשניקוב: הוא לא יראה את הכסף הזה לעולם.

אבי בלשניקוב: ישנם עוד שני שותפים.

אבי בלשניקוב: האחד ארנון מילצ'ן, שהוא טייקון תקשורת עולמי, שלפני שלוש שנים החליט מסיבותיו הוא שבמדינת ישראל הוא לא יכול להסתדר עם הרגולציה.

אבי בלשניקוב: יש יותר מדי כאבי ראש.

אבי בלשניקוב: עדיף לעשות טלוויזיה בכל מקום בעולם, אבל לא במדינת ישראל.

אבי בלשניקוב: הגיע עוד אחד, טייקון קטן בתחום הטלוויזיה: רופרט מרדוק, שפתח את כנס המשקיעים של שר האוצר לפני חצי שנה בניו-יורק, שבו קראו למשקיעים לבוא לארץ.

אבי בלשניקוב: גם הוא בעל מניות בערוץ 1, וגם הוא התייאש מהרגולציה של מדינת ישראל.

אבי בלשניקוב: גם הוא.

אבי בלשניקוב: לפני שלוש שנים הוא אמר לנו:

אבי בלשניקוב: don't call me, I will call you.

אבי בלשניקוב: גם הוא עדיין בעל מניות, כמו ארנון מילצ'ן.

אבי בלשניקוב: אבל הרגולציה של מדינת ישראל, לדורותיה הרחיקה את שניהם מכאן.

אבי בלשניקוב: נשאר בעל מניות אחד, כולו 24.5%.

אבי בלשניקוב: זה הכול.

אבי בלשניקוב: בשנתיים האחרונות רונלד לאודר, נשיא הקונגרס היהודי העולמי, הוא זה שמחזיק ומזרים את הכסף לערוץ 10.

אבי בלשניקוב: אנחנו, חבריי ואני, שאגב מובילים יחד אתי את המאבק, כולל חברתי הטובה ושותפתי מיכל גרייבסקי, יושבת-ראש ועדת הכספים של הערוץ ויושבת-ראש "נענע", נפגשנו בשנתיים האחרונות עם עשרות משקיעים בעולם.

אבי בלשניקוב: לאן לא הגענו.

אבי בלשניקוב: כל אחד בא ואמר לנו: תגמרו את ענייני המשא ומתן עם הממשלה, ואז נדע לאן אנחנו נכנסים ונבוא בשמחה.

אבי בלשניקוב: שנה וחצי, חברים, אנחנו לא מסוגלים לתת להם תשובות.

אבי בלשניקוב: לא מסוגלים לתת להם תשובות.

אבי בלשניקוב: "מה עם החוב?", "מה עם זה?", "מה עם זה?" ו"מה עם זה?" – אין תשובות.

אבי בלשניקוב: אנחנו שנה וחצי מתברברים בתוך עצמנו, ולכן גם לא באים משקיעים.

אבי בלשניקוב: משקיעים מגיעים איפה שיש אופק ברגולציה.

אבי בלשניקוב: תן לנו אופק, נביא לך משקיעים.

אבי בלשניקוב: משקיעים זה לא עם של מטומטמים.

אבי בלשניקוב: הם באים לשים את הכסף הפרטי שלהם ורוצים רווח.

אבי בלשניקוב: רונלד לאודר לבד שם בשנתיים האחרונות למעלה מ-100 מיליון שקל.

אבי בלשניקוב: בהסדר הנוכחי רון לאודר התחייב להזרים בשנה הקרובה עוד 80 מיליון שקל בנוסף ל-100 מיליון הדולרים שהוא שם עד היום, כשהוא יודע שגם את 80 מיליון השקלים האלה הוא לא יראה לעולם.

נחמן שי: אז למה הוא משקיע אותם?

אבי בלשניקוב: כי "ישנם עוד אנשים כמו האיש ההוא".

אבי בלשניקוב: אין סיבה אחרת, נחמן שי.

אבי בלשניקוב: אני אומר לך, לרונלד לאודר יש אחריות קודם כול כלפי העובדים שלו.

נחמן שי: אני לא מלגלג.

אבי בלשניקוב: הוא רואה את עובדי ערוץ 10 כעובדים שלו, כמשפחה שלו, וכואב לו עליהם.

אבי בלשניקוב: ויש לו גם ערכים.

אבי בלשניקוב: הוא נשיא הקונגרס היהודי העולמי.

אבי בלשניקוב: הוא יהודי, וחשובה לו מדינת ישראל.

אבי בלשניקוב: הוא רוצה שזו תהיה מדינה דמוקרטית, עם פלורליזם וחופש ביטוי.

אבי בלשניקוב: חברים, שלא יהיו אי הבנות – תמחקו את כל הקלישאות שטייקונים מגיעים לשלוט בכלי תקשורת מסחריים על מנת לשלוט.

אבי בלשניקוב: תשאלו את מוזי ורטהיים או את אודי אנג'ל ושאר החבורה הנפלאה הזאת, שכולם פילנתרופים בתעשייה הזאת, האם אפשר להשפיע על אבי וייס.

אבי בלשניקוב: אני מודיע לכם שלא, אי אפשר.

אבי בלשניקוב: לכן הקלישאות האלו של טייקונים שמחזיקים כלי תקשורת על מנת להשפיע – אין השפעה ולא כינים, כלום, אלה שטויות במיץ עגבניות.

קריאה: אלה לא קלישאות.

אבי בלשניקוב: חברים, לנו יש כוונה, אנחנו רוצים להמשיך לעבוד, אנחנו רוצים להמשיך ליצור, אנחנו רוצים להמשיך לפרנס.

אבי בלשניקוב: זאת תעשייה שנותנת מקומות עבודה לעשרות אלפי משפחות.

אבי בלשניקוב: אנחנו צריכים אופק ברגולציה.

אבי בלשניקוב: אני אומר לכם פה דבר שלא כל כך נהוג להגיד בין קולגות בתחומים כאלה ואחרים ובין מתחרים: אני קורא בעיתונים וגם יודע משיחות שהדרישות של רשת וקשת הן גם הדרישות שלנו.

אבי בלשניקוב: זה מאותו הפה, אותה הצעקה.

איתן כבל: אבי, על מה אתם מתחייבים לנו כדי שבסופו של התהליך לא נגיע לכאן?

אבי בלשניקוב: חברים, ממשלת ישראל, באמצעות ועדת לוקר ושר האוצר, הגיעה אתנו להבנות וחתמה על הסדר.

אבי בלשניקוב: חברי הוועדה גם שמעו על המצוקות, ועל חלק מהנושאים הם אמרו לנו: "אחרי הבחירות, כשתקום ממשלה חדשה.

אבי בלשניקוב: אנחנו מבינים ללבכם, אתם צודקים בנושאים כאלה ואחרים, אבל יש גבול לכמה אנחנו יכולים לתקן את השוק ערב הבחירות".

אבי בלשניקוב: ואתם יודעים מה, אפשר להבין.

אבי בלשניקוב: אתה שואל מה אנחנו מתחייבים?

אבי בלשניקוב: אנחנו מתחייבים שאם ממשלת ישראל תיתן לנו לעבוד ותיתן לנו אופק רגולטורי, אנחנו נעסיק עוד עובדים.

אבי בלשניקוב: אנחנו נגדיל את התעסוקה במדינת ישראל, אנחנו נקלוט עוד עובדים.

אבי בלשניקוב: אנחנו נגדיל את התעשייה הזאת.

אבי בלשניקוב: רבותיי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם: התקשורת זה לא איזשהו ענף, זו תעשייה.

אבי בלשניקוב: כמו תעשיית ההיי-טק והטקסטיל.

אבי בלשניקוב: זוהי תעשייה לכל דבר ועניין.

דני דנון: אבי, שאלה פשוטה: יש פה הצעת חוק, היא מקובלת עליך או לא?

אבי בלשניקוב: רק עוד משפט אחד שחשוב לי להגיד.

כרמל שאמה-הכהן: מר בלשניקוב, תתייחס בסיכום של דבריך לשאלה האם הצעת החוק הממשלתית שהונחה על שולחן ועדת הכלכלה היום היא נוסחה שתאפשר לכם לעבוד, או לא.

אבי בלשניקוב: אני אגיד רק עוד שני משפטים.

אבי בלשניקוב: רבותיי, לא כל יום יש הזדמנות לכנס את הוועדה לנושאים האלה ולנושא הזה.

אבי בלשניקוב: עוד משפט אחד, חברים.

אבי בלשניקוב: התעשייה הזאת היא תעשייה שמייצאת היום.

אבי בלשניקוב: חברים, תעשיית התקשורת במדינת ישראל מייצרת פורמטים שמוקרנים ומועתקים היום בכל העולם.

אבי בלשניקוב: אנחנו, רשת וקשת הופכים להיות אימפריה של פורמטים שמכניסה המון כסף למדינת ישראל.

אבי בלשניקוב: וצריך לראות את התעשייה הזאת כאחד ממנועי הצמיחה במדינת ישראל.

אבי בלשניקוב: לא רק היי-טק, גם אנחנו.

אבי בלשניקוב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את שר האוצר, ד"ר יובל שטייניץ, שהיה אתנו לאורך כל הדרך, מהיום הראשון, ביושרה ובהגינות.

אבי בלשניקוב: הוא נתן לנו תמיד אוזן קשבת.

אבי בלשניקוב: הוא קיבל החלטה, מינה צוות מקצועי, ואמר שמה שהצוות המקצועי יחליט ברוב קולות, הוא יקבל.

אבי בלשניקוב: והוא קיים את הבטחתו.

אבי בלשניקוב: ואני חושב שהצעת החוק שמגיעה היום לכאן, שמבוססת על מתווה לוקר, מבורכת מבחינתנו.

אבי בלשניקוב: אני מודה לממשלת ישראל על כך שיזמה את זה, אני מודה לעומד בראשה על שהחליט לאשר את המלצות הוועדה.

אבי בלשניקוב: אני מאוד מודה לכל אלה שסייעו לנו ועזרו לנו.

איתן כבל: בלשניקוב, כמה שנים לא נראה אותך אחרי זה?

איתן כבל: אני מדבר ברצינות.

איתן כבל: אחרי כל הדברים האלה וכל התודות האלה, האם יש מצב שלא תידרשו לבוא לכאן לפחות קדנציה?

קריאות: שנתיים מקסימום.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, לשמור קצת על סדר.

שלמה מולה: אבי, אתה מתנה את זה שלא תבואו אלינו לכאן בזה שאפשר יהיה להתמודד עם שאלת הרגולציה.

שלמה מולה: מה זה אומר?

כרמל שאמה-הכהן: חברים - - -

קריאות: - - -

יובל צלנר: יש לי שאלה קצרה.

יובל צלנר: אבי, במצב הנוכחי, האם אתם מגיעים לסוג של פשרה עם משרד האוצר בגלל שיש חרב על הצוואר או בגלל שאתם באמת חושבים שזה המודל שנכון לערוץ 10?

נחמן שי: אנחנו עוד לא יודעים את הפשרה.

נחמן שי: לא שמענו, הממשלה לא הציגה.

אבי בלשניקוב: אני רוצה לענות לדברים של חלק מחברי הכנסת.

אבי בלשניקוב: אני חושב שגם אמרתי וגם רמזתי יותר מדי.

אבי בלשניקוב: אני חושב שהדבר החשוב ביותר ברגע שימונה שר תקשורת חדש בממשלה הבאה, זה שהוא יקים ועדה באופן מידי בגיבוי מלא של ראש הממשלה, והוועדה הזאת תשב ותוך שלושה חודשים תמליץ לממשלה על שינויים אמתיים וחשובים בתחום הרגולציה בטלוויזיה המסחרית.

אבי בלשניקוב: אני חושב שכל סיסמה וכל אמירה כרגע תהיה מיותרת.

אבי בלשניקוב: אני חושב שזה נכון שהכנסת תקבל החלטות על בסיס של ועדות מקצועיות.

אבי בלשניקוב: אני חושב שוועדת לוקר, שבראשה עמד מנכ"ל משרד ראש הממשלה, עשתה עבודה טובה.

אבי בלשניקוב: היא לא השלימה אותה, אבל אני חושב שהיא עשתה צעד חשוב, ואני רוצה לומר, בשם משפחת עובדי ערוץ 10, שאנחנו מודים על כך.

אבי בלשניקוב: והדבר הכי חשוב בשבילי ובשביל עמיתתי: כאלה שמובילים היום את דירקטוריון ערוץ 10, אנחנו רוצים היום בסוף הקריאה השנייה והשלישית לקבל החלטה שמבטלת את מכתבי הפיטורים של 600 העובדים של ערוץ 10, כדי שיוכלו להיות רגועים בשישי שבת.

אבי בלשניקוב: תודה רבה לכם.

כרמל שאמה-הכהן: תודה לאבי בלשניקוב, יושב-ראש ישראל 10.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא, אבי צבי, בבקשה.

אבי צבי: האמת היא שאין לי ספיץ' מוכן לרגע הזה.

אבי צבי: אני מרגיש שאת הספיצ'ים עשינו בעבר, כשישבנו לפני שנה וחצי בפורום הזה.

אבי צבי: ערוץ 10 אמרו אז שהם בחדר מיון, ואני אמרתי שאם הם בחדר מיון אז אנחנו באמבולנס בדרך.

נסים זאב: סליחה, אנחנו בפגרת בחירות - - -

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, מה הבעיה?

נסים זאב: תסיימו את הישיבה ותעלו לכנסת להצבעה בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, אנא תפוס את מקומך.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, מר צבי.

אבי צבי: יש לי שתי נקודות חשובות, ואז אומר מילה על המתווה.

אבי צבי: אנחנו חזרנו ואמרנו בצורה ברורה בעיתונים, בוועדות, בכנסים, בחדרים סגורים, בכל פורום אפשרי, שמדינת ישראל צריכה לעשות כל מה שהיא יכולה כדי להציל את ערוץ 10.

אבי צבי: אנחנו אומרים את זה בצורה ברורה.

אבי צבי: אנחנו לא יפי נפש, אנחנו לא דמוקרטים גדולים, אנחנו לא פלורליסטים – אנחנו עושים את זה מתוך חשיבה עסקית ואחריות לתפקיד שלנו.

אבי צבי: אם אתם שואלים אותי האם המתווה של ערוץ 10 מספיק טוב כדי לפתור את הבעיה לטווח ארוך, אז התשובה היא לא.

אבי צבי: האם זה מספיק כדי לפחות להעביר אותנו פרק זמן כלשהו עד שהדיון האמתי במבנה השוק יתקיים?

אבי צבי: כן, זה מספיק.

אבי צבי: חובתה של הכנסת הזאת, בימיה האחרונים, להציל את ערוץ 10, נקודה.

אבי צבי: דבר שני, זו לא פעם ראשונה שמצילים את ערוץ 10.

אבי צבי: לערוץ 10 קשה להתמודד עם ערוץ 2.

אבי צבי: קשה במבנה השוק הזה, קשה בשוק המתכווץ הזה, קשה.

אבי צבי: זו לא פעם ראשונה.

אבי צבי: בכל הפעמים הקודמות ישבנו מנגד, כי מצבו של ערוץ 2 היה לפחות סביר.

אבי צבי: לפחות לא ריחף איזה איום מעליו.

אבי צבי: ישבנו בשקט ונתנו לכנסת הזאת להקל על ערוץ 10.

אבי צבי: וערוץ 10 אכן קיבלו הקלות אין-סוף, ואין טעם לדבר על זה, זה עבר.

אבי צבי: לא ביקשנו ולא נלחמנו.

אבי צבי: אבל היום, ברגע הזה, מצבנו דומה אם לא זהה.

אבי צבי: הדרכים שלנו שונות, יש לנו דרכים שונות להעביר את המסר שלנו אליכם, לעיתונים, לדעת הקהל.

אבי צבי: אבל אני אומר לכם שכשמסתכלים על המספרים, על הזרמות הבעלים, על הקושי, על הקיצוצים, לחץ, ביטולי הפקות, מבנה התחרות – מצבנו זהה.

אבי צבי: והפעם ערוץ 2, כמקשה, חייב לקבל כל הקלה – כל הקלה – שמדינת ישראל עומדת לתת לערוץ 10, אחד לאחד.

אבי צבי: ברור לנו, לצערנו, שהימים הם ימים של לפני בחירות, והכול מסריח.

אבי צבי: הכול לא נראה טוב.

אבי צבי: פעולות המחאה שלנו נראות לא טוב בתזמון שלהן – כאילו אנחנו עושים אותן כדי להפעיל לחץ על הפוליטיקאים רגע לפני הבחירות וכדי להשפיע על דעת הקהל.

קריאות: "לא, מה פתאום".

אבי צבי: אבל הוא לא טוב גם מהצד השני.

אבי צבי: כי כשמנהלים דיון עם הרגולטור, שמורכב במדינת ישראל מהמון גופים, אז יש לרגולטור קושי להיענות מבלי להיראות כאילו הוא קונה את דרכו לתקשורת.

אבי צבי: גם זה לגיטימי.

אבי צבי: ובלחץ הזמן שאנחנו נתונים בו קשה מאוד לבנות משהו יסודי.

אבי צבי: כרגע, אם תאפשרו את החקיקה לתיקון התנאים של ערוץ 10 ואת החקיקה המשלימה לתיקון התנאים של ערוץ 2, אתם תיתנו את האוויר הנדרש לשנה וחצי-שנתיים הקרובות, ואז אפשר יהיה לקיים דיון ולפתור את בעיות השורש של השוק המשתנה הזה.

יואל חסון: ההצעה שמונחת על השולחן עונה על מה שאתה אומר?

נחמן שי: אנחנו עוד לא יודעים אותה.

אבי צבי: אני לא אדבר רגע על ערוץ 10, אלא אגיד מילה הזווית של רשת, ויש לי יסוד סביר להניח שזה לא רחוק גם מהזווית של קשת.

אבי צבי: ביקשנו שבע נקודות שמתאימות את התנאים שלנו לתנאים של ערוץ 10.

אבי צבי: קיבלנו נקודה וחצי.

אבי צבי: חמש נקודות, שהן הנקודות הכלכליות, הפיננסיות, התזרימיות, אלה שיורידו לי את פלטפורמת ההוצאות – אותן לא קיבלנו.

אבי צבי: לא קיבלנו, כי זה לא נראה טוב לתת.

נסים זאב: אבל למה התעוררתם רק עכשיו?

נסים זאב: זה לא נראה טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תאמין לי שהם התעוררו לפני הרבה זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מנסים להרדים אותם אמנם, אבל הם כולם התעוררו מזמן כבר.

נסים זאב: בעידן הזה, כשערוץ 10 נמצא בקריסה, להעלות את ערוץ 2 – אתה יודע שהדבר הזה לא ילך.

נסים זאב: אפשר אולי לבקש שהממשלה הבאה כן תדון ב - - -

אבי צבי: אדוני, אני מבקש סליחה, אבל אני לא חושב שהתעוררנו עכשיו.

אבי צבי: אני ישבתי בכנסת ישראל הרבה יותר פעמים ממה שתכננתי בחיי.

אבי צבי: אני לא נואם כיכרות, אבל אני נואם פה פעם עשירית.

אבי צבי: הפרוטוקולים מלאים בדברים של ערוץ 10, קשת ורשת.

אבי צבי: אנחנו זועקים.

אבי צבי: מבחוץ זה נראה אחרת, אני יודע.

אבי צבי: מבחוץ רואים "דה ווייס", רואים "מאסטר שף", רואים את יונית לוי - - -

קריאה: זה כל מה שרואים אצלכם.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לא להפריע לו.

אבי צבי: מבחוץ זה נראה כאילו העוצמה הכלכלית קיימת, אבל הדוחות הכספיים של שלוש החברות יושבים אצל הרשות השנייה וקל מאוד לראות מה המשכורות שמשלמים בתעשייה הזאת, קל מאוד לראות מה עלות ההפקה, וקל מאוד לראות בעיקר מה הזרמות הבעלים שנעשו.

אבי צבי: חברים, מדובר על עשרות מיליוני שקלים.

אבי צבי: האם מישהו זוכה להשפעה או לכוח מזה?

אבי צבי: לא, זה הולך לתרבות.

אבי צבי: זה הולך גם לדרמות של האדון שיושב מאחוריי, זה הולך לדוקומנטרי, זה הולך לחדשות ואקטואליה שלוש וחצי שעות ביום, וזה הולך לבידור.

אבי צבי: רק כדי שנקבל מושג, מדובר על 92 מיליון שקל בשנה.

אבי צבי: כן, זה הולך לכל סט הדברים האלה.

אבי צבי: אני אתן לכם מספרים.

אבי צבי: קשת ורשת שילמו בשש וחצי שנות הזיכיון הראשונות שלהן מעל 700 מיליון שקל למדינת ישראל.

אבי צבי: שמעתם את המספר?

אבי צבי: 700 מיליון שקל.

אבי צבי: תמלוגים, דמי זיכיון, חלק יחסי של BID, עמלות הפצה.

אבי צבי: ..

אבי צבי: תדמיינו רגע את המספר.

איתן כבל: אבל אתם ידעתם על מה אתם מתמודדים.

אבי צבי: במכרז?

אבי צבי: זו השאלה הכי טובה.

איתן כבל: אני לא עוקץ אותך.

אבי צבי: אני יודע שאתה לא עוקץ אותי.

אבי צבי: אני עונה ברצינות.

אבי צבי: היה סעיף אחד במכרז שהתעלמו ממנו:

אבי צבי: שבתום שנתיים לתקופת הזיכיון תיעשה בדיקה כלכלית של מצב השוק וייעשו התאמות.

אבי צבי: ההתאמה הזאת לא נעשתה.

אבי צבי: תיקון: היא נעשתה באופן חלקי.

אבי צבי: הרשות השנייה בדקה את מצב התוכן ועשתה התאמות תוכן.

אבי צבי: אבל כל התשלומים למדינה, 700 מיליון שקל בשש שנים, הדברים האלה לא נעשו.

אבי צבי: והלחץ נערם ונערם ונערם, והוא מכופף אותנו למטה.

אבי צבי: אם הייתי יכול לבקש היום, הייתי מבקש שתאשרו לערוץ 10 ותאשרו את המתווה של ערוץ 2, שעוד מתקיים עליו סוג של דיון.

אבי צבי: תחפשו את הדרך להקל עלינו כלכלית ולעבור את החודשים הקרובים.

אבי צבי: ובכנסת הבאה, כשיהיה שר תקשורת חדש, שר אוצר, רשות שנייה, נלך לדיון עומק.

נחמן שי: אל תהיה אופטימי יותר מדי.

אבי צבי: אני לא אופטימי.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, מר צבי.

כרמל שאמה-הכהן: מר ניר, בבקשה.

נסים זאב: בכל מקרה, זה נושא חדש.

כרמל שאמה-הכהן: מה נושא חדש?

נסים זאב: ערוץ 2.

נסים זאב: גם אם נרצה לאמץ את התאוריה הזאת, זה לא בחקיקה הזו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, אני אתן לך לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: תחשוב על מה שאתה רוצה להגיד.

נסים זאב: אני לא יודע אם מבחינה חוקית, טכנית, ניתן להכניס נושא נוסף.

אלכס מילר: הממשלה יכולה להכניס כל דבר לחוק שלה, תאמין לי.

אתי בנדלר: זה לא מדויק, מר מילר.

כרמל שאמה-הכהן: אבי ניר, בבקשה.

אבי דיכטר: אני אפתח ואומר שגם אנחנו תומכים בסיוע להמשך קיומו של ערוץ 10, נקודה.

אבי דיכטר: ואנחנו מחזקים גם את ערוץ 10 וגם את המחוקקים כדי שיבצעו את המהלך הזה, ויבצעו אותו בהקדם.

אבי דיכטר: חקיקה לערוץ 10 ללא התאמות מתחייבות לערוץ 2, משמעותה קריסה כלכלית של ערוץ 2, חד וחלק.

אבי דיכטר: אני רוצה רגע להסביר את המצב של השוק הזה, ולמה אי אפשר לפתור את זה על ידי פעולה פרטנית לערוץ 10 בלבד.

אבי דיכטר: לא במקרה מגיע לכאן ערוץ 10 בפעם החמישית או השישית לתיקוני חקיקה ופריסת חובות.

אבי דיכטר: לא במקרה.

אבי דיכטר: השוק הזה – וזה הדבר שאתו הגענו לוועדת לוקר – כשמנתחים את מבנה ההכנסות וההוצאות של השוק הזה, מקבלים מספר שהוא מינוס.

אבי דיכטר: המינוס הזה הוא בערך 140 או 150 מיליון שקלים.

אבי דיכטר: זה המספר של השוק הזה.

אבי דיכטר: ואני אגלה לכם עוד סוד: אני לא יודע את המצב של רשת, אבל אם אני עושה אקסטרפולציה מקשת, בשנה הזאת ערוץ 2 יפסיד הרבה יותר מערוץ 10.

אבי דיכטר: מחויבויותיו של ערוץ 2 הן בערך פי חמישה מערוץ 10; ערוץ 2 נמצא בירושלים, בנווה אילן; לערוץ 2 יש BID של 30 מיליון שקלים בשנה לעומת ארבעה מיליון שקלים לערוץ 10.

אבי דיכטר: להערכתי, ערוץ 2 יפסיד השנה הרבה יותר כסף מערוץ 10.

אבי דיכטר: זאת האמת הכלכלית.

אבי דיכטר: למה אנחנו וערוץ 10 מגיעים הנה שוב ושוב?

אבי דיכטר: כי מבנה הרגולציה הנוכחי – ולכן המצב מגיע לפתחכם – אינו מאפשר לשני הגופים האלה לחיות.

אבי דיכטר: למה הוא לא מאפשר?

אבי דיכטר: אני אגיד לכם סיבה אחת פשוטה, אחת מני רבותי: המכרז או החקיקה נעשו לפני שחלו אי אילו שינויים "מינוריים" בעולם.

אבי דיכטר: המכרז הראשון היה בשנת 93', לפני שהיה הדבר המשונה הזה אינטרנט.

אבי דיכטר: המכרז השני נעשה לפני גוגל ויוטיוב.

אבי דיכטר: הגוף שמקבל את תקציבי הפרסום הכי גדולים במדינת ישראל זה גוגל ויוטיוב.

אבי דיכטר: הגופים האלה, משום מה, לא נלקחו בחשבון.

אבי דיכטר: אנחנו חיים במציאות כלכלית שהמכרז לא צפה אותה.

אבי דיכטר: ולכן, אם אתם לא תעשו את התיקון ותסייעו לערוץ 10 ולנו, אנחנו נחזור ונמצא את עצמנו כאן שוב ושוב.

אבי דיכטר: זה לא במקרה.

יוחנן פלסנר: מה גורם למינוס הזה, התמלוגים או ה - - - ?

אבי דיכטר: מבנה ההוצאות וההכנסות של הענף הזה.

אבי דיכטר: ההוצאה לפרסום בישראל לא גדלה כמעט, ואילו ההוצאות על ההפקה גדלו מאוד.

אבי דיכטר: וגם התחרות בתחום הפרסום והווידאו.

אבי דיכטר: בתחום הווידאו, כשאנחנו נכנסנו, התפיסה של הזיכיון הייתה שאנחנו נהיה שני ערוצים.

אבי דיכטר: אבל יוטיוב היום זה גורם הווידאו הכי גדול בעולם.

אבי דיכטר: הוא לא היה קיים כשאנחנו נכנסנו למכרז.

אבי דיכטר: ולכן השינויים שאתם מתבקשים לעשות הם שינויים שהסביבה התחרותית פשוט מחייבת אותם.

אבי דיכטר: לא בכדי אנחנו מגיעים לכאן שוב ושוב ושוב.

אבי דיכטר: זאת הכלכלה ואלה החוקים של המספרים הגדולים או הקטנים.

אבי דיכטר: ולכן, כשאנחנו באים ומנסים לפתור את המשבר הזה או המחלה הכרונית הזאת.

אבי דיכטר: .. הלכו פה חזק מאוד הדימויים של המחלות.

אבי דיכטר: לדעתי, הדימוי של טיפול נמרץ ואמבולנס הוא פחות רלוונטי, אני חושב שהדימוי הנכון היום הוא שאחד נמצא על ערש דווי על שולחן הניתוחים, והשני בכניסה למיון.

אבי דיכטר: אגב, אני לא בטוח מי זה מי.

אבי דיכטר: השני כבר במיון, אבל הרופאים מטפלים בשניהם.

אבי דיכטר: אני חושב שהרופא צריך לטפל במחלה.

אבי דיכטר: לא לטפל בחולה שקוצב הלב שלו הולך לפוג עוד רגע, אלא לטפל במחלה.

אבי דיכטר: וזה הרגע שאתם צריכים לעשות את זה – רגע לפני תום השנה הזאת.

אבי דיכטר: אני חושב שבראש ובראשונה הפתרון הוא פתרון כלכלי, אבל אני חייב להגיד שזה לא רק פתרון כלכלי.

אבי דיכטר: אני חייב להגיד לכם שאנחנו מקיימים מגוון אדיר של חובות.

אבי דיכטר: זכייני ערוץ 2 הם הגוף הממוסה ביותר בישראל.

אבי דיכטר: לא הרווחי ביותר בישראל – הממוסה ביותר בישראל.

אבי דיכטר: הם משלמים.

אבי דיכטר: וזה עניין מאוד יצירתי.

אבי דיכטר: זה אולי אחד הדברים היותר יצירתיים בערוץ 2 – הם משלמים BID, הם משלמים דמי זיכיון, הם משלמים תמלוגים, יש להם חובות תוכן גדולים מאוד, הם משלמים הפצה, והם צריכים לשדר את שידורי החדשות מירושלים.

אבי דיכטר: לבוא לגוף כזה ולהגיד לו שהוא לא זכאי לעזרה של המחוקק כי אולי הוא הצליח יותר בעבר או אולי כי הוא קיים את מרבית חובותיו – אני לא חושב שזה מסר שכנסת ישראל צריכה להעביר לנו או לאזרחי מדינת ישראל.

אבי דיכטר: אנחנו העברנו סכומים חסרי תקדים – אבי אמר את המספרים – לענף הטלוויזיה בישראל, ואנחנו עדיין מעבירים אותם.

אבי דיכטר: ואם לא קיימנו חלק מהוראות החוק בשנה מסוימת, נתבקשנו על ידי הרשות השנייה להשלים, ואנחנו משלימים.

אבי דיכטר: אנחנו כל השנים האלה – והשידור מירושלים הוא משל – קיימנו את החוק, ולכן תנהגו בנו באותה הגינות ואותו סיוע שאתם נוהגים כלפי ערוץ 10.

אבי דיכטר: אל תפלו את מי ששמר על החוק בכל השנים האלה.

אבי דיכטר: ורק עוד אמת כלכלית אחת שצריך להגיד לחברי הכנסת: אנחנו, אם נרצה או לא נרצה, מתמודדים מול ערוץ 10 על אותם תקציבי פרסום.

אבי דיכטר: הסיוע לשחקן אחד במשוואה, ללא איזון, יגרום בהכרח לכך שאנחנו נבוא לכאן עוד חצי שנה או עוד חודשיים או ארבעה חודשים.

אבי דיכטר: כי בסופו של דבר הסכום בעסק הזה הוא סכום מוגבל מבחינה כלכלית.

אבי דיכטר: האמת הכלכלית הזאת היא האמת שצריכה להיאמר.

אבי דיכטר: היא טובה גם לאנשי הטלוויזיה בישראל.

אבי דיכטר: כי כשיהיו בישראל שני זכיינים יציבים שלא יפסידו – אנחנו לא מעיזים לדבר על רווח – העשייה הטלוויזיונית והיצירה הטלוויזיונית יוכלו לפרוח ולהגיע לממדים שהן לא יכולות להגיע אליהם היום.

אבי דיכטר: אבל כאשר אתה לא פותר את המשוואה אלא אתה מסייע, בדין ובצדק, לחלק אחד במשוואה מבלי ליצור איזון, משמעות הדבר, ואני אומר את זה חד משמעית, היא ריסוק מוחלט של ערוץ 2.

אבי דיכטר: זה ריסוק הערוץ, ריסוק הפקות הערוץ, ריסוק חברת החדשות.

אבי דיכטר: אלה המספרים, זאת הכלכלה וזאת ההחלטה.

אבי דיכטר: ולא בכדי אנחנו נמצאים בוועדת הכלכלה – בקשתנו מוועדת הכלכלה היא לשקול גם את ההיבטים האלה.

אבי דיכטר: גם את ההיבטים הציבוריים של עשיית ערוץ 2, גם את ההיבטים אולי אפילו המוסריים, וגם את ההיבטים הכלכליים.

אבי דיכטר: ולפעול בדרך הנכונה כלפי כל ענף הטלוויזיה המסחרית בישראל.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דני דנון: אבי, אתם תומכים במתווה שהוצג לפנינו?

נחמן שי: הוא לא הוצג לפנינו.

נחמן שי: אתה לא היית פה.

דני דנון: אני הייתי פה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים.

כרמל שאמה-הכהן: ..

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה למר ניר.

יוחנן פלסנר: אני רוצה לשאול מה המרכיב הגדול בדרישות של הרגולציה שמפר את האיזון במשוואה הכלכלית?

יוחנן פלסנר: הבנתי שההכנסות ירדו בגלל הפרסום, אבל יש לכם את ההוצאות שלכם.

יוחנן פלסנר: מה הן?

יוחנן פלסנר: הדרישות להפקות מקור?

יוחנן פלסנר: הרי תמלוגים זה בשוליים יחסית.

אבי דיכטר: לא, זה לא בשוליים.

אבי דיכטר: 30 מיליון שקלים בשנה BID, דמי זיכיון...

אבי דיכטר: תשמע, זה פשוט עולם נפלא שאתה לא מכיר אותו.

אבי דיכטר: אבל אם תרצה נכיר לך אותו.

אבי דיכטר: זכייני ערוץ 2 שילמו 300 מיליון שקלים לפני כשמונה שנים, לפני שהם נכנסו בדלת של הזיכיון.

אבי דיכטר: אולי אם לא היו משלמים - - -

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שאתם הצעתם לשלם.

אבי דיכטר: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, בואו נסכם.

כרמל שאמה-הכהן: בואו נגמור עם כל התיאורים של בתי חולים ואמבולנסים, ונסכם בזה שגם חולים לא תוקפים את הרופאים שבאים לטפל בהם.

כרמל שאמה-הכהן: מי מטעם הממשלה מציג את המתווה?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, גברת נויפלד.

דנה נויפלד: אני מציגה את הצעת החוק.

דנה נויפלד: הצעת החוק שמונחת לפניכם באה לעגן חלקים מתוך המלצות שהועברו לשר האוצר על ידי הצוות שהוא מינה, שבראשו עמד מנכ"ל משרד ראש הממשלה, והיו שותפים לו החשבת הכללית והממונה על אגף התקציבים באוצר.

דנה נויפלד: הנחנו לפניכם נוסח מתוקן להצעת החוק, כי הצעת החוק שעברה היום בקריאה ראשונה עסקה בעיקר בערוץ 10, ובהצעת החוק המתוקנת יש סעיפים שמתייחסים גם לערוץ 2, והם רלוונטיים גם לקשת ורשת.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, האם הנוסח שהונח פה התקבל בשתיים וחצי?

אופיר אקוניס: האם בין שתיים וחצי לבין רבע לשבע הוכנסו עוד שינויים שאינם מופיעים בנוסח הזה?

דנה נויפלד: התשובה היא כן.

דנה נויפלד: זה מה שחולק לכם עכשיו.

אופיר אקוניס: לא חולק כלום.

כרמל שאמה-הכהן: לא, השאלה של חבר הכנסת אקוניס היא האם בשעה שתיים וחצי - - -

דנה נויפלד: כן, יש שינויים.

דנה נויפלד: אני אציג אותם ואסביר.

דנה נויפלד: השינויים הם יחסית מינוריים, והתיקונים הם אלה שראיתם בנוסח עם השינויים שלפניכם.

דנה נויפלד: אני אתן הסבר כללי לגבי הצעת החוק, ואז אתחיל בהקראה.

דנה נויפלד: אני אתחיל דווקא בערוץ 10.

דנה נויפלד: המתווה שהתקבל בסופו של דבר הוא הארכה של שנתיים נוספות בתקופת הזיכיון של הערוץ, וזאת בכפוף למספר דברים.

דנה נויפלד: זה גם יאפשר בבוא העת את המעבר שלהם מזיכיון לרישיון אם הם יעמדו בתנאים שאפרט עכשיו.

דנה נויפלד: קודם כול, אני רוצה להסביר שאין פה מחילה על חובות, כפי שאבי כבר אמר, ובצדק.

דנה נויפלד: הממשלה עומדת על זה שכל החובות של ערוץ 10 ישולמו, וכך גם הוסכם על ידיהם, ואין ספק בעניין הזה.

דנה נויפלד: חשוב להגיד את זה פה.

דנה נויפלד: בנוסף לזה, חשוב להגיד שעל אף כל ההפרות שתכף נדבר עליהן, אם הם יעמדו בתנאים שאני אפרט, הם יוכלו לעבור בסוף 2014 לרישיון.

דנה נויפלד: בתמורה לכך הם נאלצים להעמיד ערבויות להלוואה שמוענקת להם, ואתה הם ישלמו את החובות שלהם.

דנה נויפלד: יש להם חובות לדמי זיכיון ותמלוגים בסך של 65 מיליון שקלים, והם יצטרכו לשלם את זה בעזרת ההלוואה עד ה-31 בדצמבר 2012.

דנה נויפלד: אלה חובות עבור תמלוגים, דמי זיכיון ודמי הפצה.

דנה נויפלד: חוץ מזה, הם התחייבו להעביר את חברת החדשות לירושלים עד חודש ספטמבר 2013.

דנה נויפלד: בתקופת ההארכה יחולו עליהן אותן מחויבויות שחלות עליהן עכשיו, ובנוסף - - -

נחמן שי: להעביר את כל חברת החדשות?

דנה נויפלד: במלוא פעילותה.

קריאה: זה לא בהארכה, זה בחוק.

אופיר אקוניס: לא, לא, החוק אומר עד עכשיו.

אופיר אקוניס: עשינו את זה כבר לפני שנתיים או שלוש.

קריאה: - - -

אבי בלשניקוב: מדובר על ירושלים רבתי, מנווה אילן עד - - -

קריאות: - - -

דנה נויפלד: מעבר לחברת החדשות, בתקופת ההארכה יחולו על ערוץ 10 כל המחויבויות שחלות עליהם היום באותו אופן.

דנה נויפלד: אין שינוי לעניין הזה.

דנה נויפלד: בנוסף, הם ישלמו תמורה עבור השנתיים הנוספות האלה, וגם תמורה עבור השנה שכבר הוארכה להם בעבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזו תמורה?

דנה נויפלד: תמורה היא העלות הכלכלית של - - -

יוחנן פלסנר: מה זה תמורה, דמי זיכיון?

דנה נויפלד: לא, הכוונה היא לדמי מעבר, דמי שימוש באפיק.

איתן כבל: למה?

דנה נויפלד: כי הם מקבלים אפיק, והם ישלמו עבורו.

נחמן שי: עד עכשיו הם לא שילמו?

דנה נויפלד: עד עכשיו הם שילמו.

דנה נויפלד: יחד עם זאת, עבור שנת 2012 ועבור התקופה הנוספת שבה מוארך להם הזיכיון, הם אמורים לשלם עבור השימוש באפיק.

דנה נויפלד: זה כבר קבוע היום בחוק.

קריאות: - - -

דנה נויפלד: אדוני היו"ר, אני יכולה להשלים את הכול?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לא להפריע לגברת נויפלד.

דנה נויפלד: תודה רבה.

דנה נויפלד: לצד זאת - - -

נסים זאב: יש לי שאלה קצרה.

נסים זאב: היא אומרת שישלמו.

נסים זאב: מאיפה ההבטחה הזאת?

נסים זאב: אולי זה חובות אבודים.

דנה נויפלד: לא, יש חובה על פי חוק לעשות את זה.

דנה נויפלד: על פי ההסדר הם גם הסכימו לעשות את זה.

דנה נויפלד: התמורה תיקבע בהמלצת הרשות השנייה, על ידי שר האוצר ושר התקשורת.

נסים זאב: שהאוצר ישלם.

דנה נויפלד: זה לא האוצר, זה ערוץ 10.

דנה נויפלד: אני ממשיכה.

דנה נויפלד: לצד זאת, על מנת להבטיח את הקיום של ההוראות האלה, נקבע שאי עמידה בתשלומים או אי העברת חברת החדשות או אי תשלום התמורה עבור האפיק, יביאו לפקיעת הזיכיון של ערוץ 10 אם לא ישלמו במועד.

דנה נויפלד: וזאת פקיעה אוטומטית, כפי שאפרט עוד מעט בהצעה.

איתן כבל: יש להם אפשרות לערער, או שזו פקיעה אוטומטית בלתי נשלטת?

דנה נויפלד: כתוב "יפקע".

דנה נויפלד: יפקע זה יפקע.

אתי בנדלר: את זה החוק קובע, ואין כאן שיקול דעת.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חברים, תרשמו את השאלות ואחר כך תשאלו אותן.

כרמל שאמה-הכהן: דנה, בבקשה.

דנה נויפלד: כמו שאמרתי, בצד השני עומדות גם החובות לשלם במועד, כי אם לא – הזיכיון פוקע.

דנה נויפלד: בנוסח שמונח לפניכם יש גם התייחסות לערוץ 2.

דנה נויפלד: עד עכשיו דיברנו רק על ערוץ 10.

דנה נויפלד: לפי ההצעה שמונחת לפניכם, תהיה אפשרות לערוץ 2, קשת ורשת, להאריך את זיכיונן באפיק 22 עד לשנת 2017.

דנה נויפלד: גם הן יצטרכו לשלם תמורה עבור ההארכה הזאת, וגם עליהן יחולו בין סוף 2015 לסוף 2017 אותן מחויבויות שחלות עליהן עכשיו.

איתן כבל: ואם ירצו לעבור לרישיון?

דנה נויפלד: אם ירצו לעבור לרישיון, יוכלו לעבור לרישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - לא, אני זוכרת שכולנו ישבנו פה שעות רבות - -

דנה נויפלד: אם היית נותנת לי להשלים, היית מקבלת מענה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - ובסוף הגענו בדיוק לאותו מקום שהיינו בו.

דני דנון: פרה פרה, יוליה, זה נמצא.

דנה נויפלד: מ-1 בינואר 2013 אנחנו מוסיפים אפשרות לעבור לרישיונות, גם לקשת וגם לרשת.

דנה נויפלד: תכף נסביר באילו תנאים.

איתן כבל: ומה לגבי מחלקת החדשות?

דנה נויפלד: זה לא קשור למחלקת החדשות.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אי אפשר ככה, איתן, בלי השאלות.

כרמל שאמה-הכהן: היא עוד לא הגיעה לנקודה וכבר שאלת אותה שאלה אחרת.

דנה נויפלד: זאת אומרת שאנחנו נותנים לרשת וקשת הזדמנות נוספת לעבור לרישיונות כבר מ-2013, דבר שלא היה להם לפני ההצעה הזאת.

דנה נויפלד: הם יכולים לבקש לעבור מ-1 בינואר 2013, ויש להם אפשרות לעבור מה-1 בינואר 2014.

דנה נויפלד: לצד זאת, יש הטבה נוספת: יש להם אפשרות לפרוס את מחויבויות התוכן שיש להם היום.

דנה נויפלד: הם יוכלו לפרוס אותם עד 36 חודשים לאחר קבלת הרישיון.

דנה נויפלד: בנוסף, לגבי מחויבויות התוכן שלהם בשנים 2013, 2014 ו-2015, יש להם אפשרות לפרוס 27% ממחויבויות התוכן שלהם עד שש שנים לאחר קבלת הרישיון.

יוחנן פלסנר: רגע, אמרת את זה מהר מדי.

יוחנן פלסנר: זה החלק הכי חשוב.

נחמן שי: זה חשוב מאוד אז אל תבלעי את המילים בבקשה.

דנה נויפלד: אני אגיד את זה עוד פעם.

דנה נויפלד: יש להם אפשרות לפרוס 27% ממחויבויות התוכן שלהם בשנים 2013, 2014 ו-2015, למשך שש שנים לאחר קבלת הרישיון.

יוחנן פלסנר: אמרת 36 חודשים.

נחמן שי: לא, לא, לא כרמל, בוא נסביר את זה, זה מאוד חשוב.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: אני אתחיל מעכשיו לקרוא לסדר חברי כנסת שמפריעים לדנה.

כרמל שאמה-הכהן: דנה, בבקשה.

דנה נויפלד: כמו שאמרתי, התפיסה היא לגבש שני סוגים של מחויבויות: מחויבויות עבר, שלגביהן יש להם הפרות, והרשות השנייה תציג אחר כך את המספרים אם תהיו מעוניינים בכך; בנוסף לזה, מחויבות עתידיות, כלומר בשנים 2013, 2014 ו-2015.

דנה נויפלד: אפשר יהיה לפרוס 27% מהמחויבויות האלה לאחר קבלת הרישיון.

יוחנן פלסנר: את מחלקת את זה לפי סוגה עילית ואחרים?

נחמן שי: יש רק סוגה עילית.

כרמל שאמה-הכהן: זהו, הצגת את זה?

דנה נויפלד: אני חושבת שהצגתי.

קריאות: - - -

דנה נויפלד: יש עוד תיקון אחד שהוא משמעותי, בסעיפי התשלום של דמי הזיכיון, התמלוגים ודמי ההפצה.

דנה נויפלד: בשביל לתת הקלה, אנחנו נאפשר חלוקה של הכספים.

דנה נויפלד: אם אתם זוכרים את התיקונים הקודמים של ערוץ 10, יש שם סעיף שמאפשר החזר של דמי זיכיון על חשבון התייעלות - - -

נסים זאב: - - -

כרמל שאמה-הכהן: נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דנה נויפלד: יש סעיף שמאפשר החזר של דמי זיכיון שהצטבר בגלל התייעלות של הרשות השנייה, אולם הכספים האלה לא חולקו, בין היתר בגלל שערוץ 10 לא שילם את חלקו בדמי הזיכיון.

דנה נויפלד: יש כאן אפשרות, לאחר שישלמו את החוב שלהם שנדחה, חוב שהם אמורים לשלם עד סוף השנה זאת, לעשות את זה בדרך של קיזוז, כדי שלא יצטרכו לתת כסף ואז לקבל כסף.

דנה נויפלד: כלומר, יש אפשרות של קיזוז הסכומים, גם הפרשים שהם עדיין תאורטיים.

נחמן שי: זה נוגע גם לערוץ 2?

דנה נויפלד: לכל בעלי הזיכיון.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לדנה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להציע משהו לסדר.

כרמל שאמה-הכהן: נרשמו כאן מספר רב של דוברים.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מדבר על חברי הכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: האינטרס של כולם הוא לסיים את החקיקה היום - - -

איתן כבל: אפשר לוותר על ה - - -

כרמל שאמה-הכהן: שנייה, חברים, זה מה שאני מציע.

כרמל שאמה-הכהן: המדיניות שלי היא שכל מי שרוצה לדבר, ידבר.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אני מציע, לא דורש, שאנשים יוותרו.

כרמל שאמה-הכהן: שמי שלא ממש מרגיש חובה, שיוותר, כי הזמן שלנו הוא יקר, ואנחנו רוצים לסיים את החוק הזה בכל מקרה הלילה.

קריאות: לא הלילה, הערב.

כרמל שאמה-הכהן: הערב זה כבר לא יהיה.

כרמל שאמה-הכהן: כדי להבטיח - - -

אילן גילאון: אני מציע שחברי הכנסת ישמשו דוגמה - - -

אבישי ברוורמן: אני חושב - - -

איתן כבל: חבר'ה, כבר סיכמנו.

איתן כבל: חאלס.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: קודם כול אל תפריעו.

כרמל שאמה-הכהן: אחרי זה תשמשו דוגמה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני אקרא שמות הדוברים, ומי שיוותר – אנחנו נשמח על כך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת דב חנין?

דב חנין: מדבר.

דב חנין: בוודאי שמדבר.

כרמל שאמה-הכהן: אילטוב?

רוברט אילטוב: מוותר.

כרמל שאמה-הכהן: פלסנר?

יוחנן פלסנר: מדבר קצר.

כרמל שאמה-הכהן: צלנר?

יובל צלנר: מבטיח לקצר.

כרמל שאמה-הכהן: הבנתי.

איתן כבל: אז עזוב, זה לא ילך.

נחמן שי: תן דקה לכל אחד.

אילן גילאון: אני לא מבקש, אתה רואה?

יוחנן פלסנר: יש לנו שאלות רציניות על ההסדר הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אוי, באמת.

כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי, חבר הכנסת פלסנר, אתה נולדת אתמול בכנסת?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא ביקשתי שלא תשאל שאלות בחקיקה, אני מדבר על השלב של הדיבור הכללי, לפני שמתחילים בחקיקה.

יוחנן פלסנר: אני רוצה להעלות נושא אחד שהוא עקרוני.

כרמל שאמה-הכהן: אתה תוכל להעלות נושא כשנצביע עליו.

כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר עכשיו על דיבורים כלליים.

יוחנן פלסנר: אז תחליט באופן גורף ש - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, אני לא אסתום פיות.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אתם לא רוצים לקצר תהליך?

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה, לי יש כוח.

כרמל שאמה-הכהן: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה להתחיל בנקודה שבה אסיים, והיא שחייבים להציל את ערוץ 10, וגם אין לנו שום עניין בקריסה של ערוץ 2, ככל שיש בעיה כזו.

דב חנין: ככל שיש בעיה כזו.

דב חנין: אני דיברתי על הנושא הזה בהרחבה במליאה, ולכן אוכל לקצר כאן.

דב חנין: זה מקום עבודה של הרבה מאוד עובדים, ולכן זה מאבק מאוד מוצדק של עובדים שהתגייסו להגן על מקומות העבודה שלהם.

דב חנין: אבל זה גם עניין ששייך לכולנו.

דב חנין: מדובר על ערוץ תקשורת חשוב, חיוני, ויש לכולנו אינטרס בפלורליזם הזה.

דב חנין: בנקודה הזאת אני מתחיל ובנקודה הזאת גם אסיים.

דב חנין: אגב, כשאני אומר פלורליזם זה לא אומר שאני כל כך מרוצה מהמצב, לא בערוץ 10 ולא בערוץ 2.

דב חנין: הפלורליזם רחוק מלהיות מלא.

דב חנין: יש לפנינו למשל נייר של מרכז "מוסאוא" שמדבר על היעדרו של פלורליזם לגבי השפה הערבית.

דב חנין: קחו את הדברים האלה לעיונכם ותחשבו עליהם.

דב חנין: ויש עוד הערות על הפלורליזם שיש שם.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, חשוב לי לומר בדיון הזה שבפרשה הזו הכול עקום.

דב חנין: הכול עקום.

דב חנין: זה מתחיל מהמלחמה של הממשלה נגד ערוץ 10.

דב חנין: הדיונים האלה הרי לא התחילו היום.

דב חנין: אנחנו מגיעים פה לרגע האחרון, וההתנהלות של הממשלה מזכירה שודד דרכים שמגיע אליך הבית ואומר: החיים או הכסף.

דב חנין: וכך מביאים אותנו למצב בלתי אפשרי, לא ראוי, לא נכון, לא מתאים למדינה דמוקרטית, לא מתאים לכנסת רצינית שמכבדת את עצמה.

דב חנין: לא כך היה צריך להיעשות הדיון בנושא הזה, ואני אומר את זה כמי שרוצה להציל את ערוץ 10.

דב חנין: הסיפור הוא מאוד בעייתי.

דב חנין: המלחמה של הממשלה בערוץ 10 הייתה בעייתית ומסוכנת.

דב חנין: אף אחד לא צריך להיות פה תמים.

דב חנין: הסיפור הזה לא היה צריך לרגע האחרון, לא הייתה שום סיבה שהוא יגיע לרגע האחרון, אבל יש אינטרסים שגרמו לכך שהוא יגיע לרגע האחרון.

דב חנין: וגם הפתרון הוא עקום.

דב חנין: הפתרון הוא עקום.

דב חנין: אני רוצה להתחיל בפרוצדורה, כי הפרוצדורה היא לא רק פרוצדורה.

דב חנין: בפעם האחרונה שאני זוכר, היה בישראל שר תקשורת, נדמה לי שאפילו אמרו שהוא היה שר תקשורת מוכשר.

דב חנין: ככה לפחות התקשורת כתבה.

דב חנין: איפה שר התקשורת בפתרון הזה?

דב חנין: מה פתאום הראל לוקר, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הוא זה שמוביל את העניין, בתקופה של מערכת בחירות?

דב חנין: איזו מין פרוצדורה זו?

דב חנין: איזה מין מתכון זה?

דב חנין: ככה זה צריך להיראות?

דב חנין: מנכ"ל ראש הממשלה צריך לקבל את ההחלטות כאשר ראש הממשלה הולך לבחירות?

דב חנין: זה דבר חמור, זה דבר פסול, זה דבר שהוא לא הגיוני.

כרמל שאמה-הכהן: מה, השרים לא הולכים לבחירות?

דב חנין: השרים גם הולכים לבחירות, אבל זה מדהים אותי שפתאום שר התקשורת נעלם.

דב חנין: זה מדהים אותי.

דב חנין: לפחות תנו לנו הסבר.

יואל חסון: כנראה שלא היה לו זמן לבדוק את הדבר הזה.

יואל חסון: הוא אמר את זה במליאה.

כרמל שאמה-הכהן: אני זוכר שהוא הציג את החוק במליאה.

דב חנין: השאלה היא לא מה הוא הציג, אלא השאלה היא איפה הוא היה בגיבוש של הדבר הזה.

דב חנין: והפרוצדורה כאן היא לא רק פרוצדורה, היא גם מהות.

דב חנין: אני רוצה להגיד מילה גם על המתכונת.

דב חנין: במתכונת שמציעים לנו להעביר יש פגיעה מאוד קשה.

דב חנין: כאשר מציעים ויתורים על החובות לסוגת עילית, אנחנו בעצם מציעים - - -

דנה נויפלד: אין ויתור על חובות.

דב חנין: דחייה.

דב חנין: בעולם שלנו דחייה זה ויתור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מדבר במקום כולם?

דב חנין: לא, אני מסיים, זה משפט הסיום שלי.

דב חנין: אני אומר שהוויתור הזה הוא ויתור חמור, והוא פוגע קשות ביצירה הישראלית.

דב חנין: יהיה לזה מחיר, ואנחנו כולנו נשלם את המחיר הזה.

דב חנין: היצירה הקולנועית הישראלית זה אחד הדברים שאנחנו צריכים להתגאות בו.

דב חנין: היא באמת מרשימה מאוד, בין היתר בגלל החובות של הזכיינים לסוגת עילית.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

דב חנין: משפט אחרון.

דני דנון: דב, אתה תומך או מתנגד?

דב חנין: רגע.

דב חנין: צריך בתחום הזה רפורמה גדולה.

דב חנין: מר בלשניקוב אמר היום משפט מאוד נכון: טלוויזיה היא לא ביזנס.

דב חנין: אתה צודק, התשובה לטלוויזיה היא לא בעולם האינטרסים הפרטיים אלא בעולם האינטרסים הציבוריים.

דב חנין: כי זה אינטרס ציבורי שתהיה טלוויזיה, והפתרון צריך להיות ציבורי.

דב חנין: אבל לא את זה הממשלה מביאה לנו.

דב חנין: היא מביא לנו דבר עקום, ולא תהיה ברירה אלא לאשר אותו.

דב חנין: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

נינו אבסדזה: אפשר הצעה לסדר, אדוני היושב-ראש?

נינו אבסדזה: לכל אחד מאתנו יש משהו חשוב מאוד להגיד לציבור, אבל הקשבתי לכל מילה שאמר אבי בלשניקוב.

נינו אבסדזה: הוא אמר שאם אנחנו נגמור כמה שיותר מהר עם הפרוצדורה הטכנית, 600 איש שמחכים למכתב פיטורים יכולים לא לקבל אותו.

נינו אבסדזה: בתור מי שחיכתה למכתבי פיטורים לא פעם אחת, אני מבקשת: בואו נגמור עם זה.

כרמל שאמה-הכהן: עשינו ניסיון כזה, אבל מה לעשות.

כרמל שאמה-הכהן: ..

כרמל שאמה-הכהן: הדמוקרטיה היא לתת לאנשים לממש את זכות הביטוי שלהם.

דני דנון: אפשר לשאול האם כל בעלי העניין מסכימים למתווה?

כרמל שאמה-הכהן: כן, הם דיברו.

כרמל שאמה-הכהן: מתן חודורוב, יושב-ראש ועד העובדים, בבקשה.

מתן חודורוב: אני אדבר ממש בקצרה, לפי בקשתה של חברת הכנסת אבסדזה.

מתן חודורוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

מתן חודורוב: קודם כול אני מבקש מכם בשם 500 עובדי ערוץ 10, שרק השבוע קיבלו מכתבי פיטורים, לאשר בהקדם האפשרי, ודאי עוד היום, את המתווה להצלת הערוץ.

קריאה: יש 600.

מתן חודורוב: לא, 600 זה מספר העובדים בכל הקבוצה, כולל "נענע 10".

מתן חודורוב: 500 זה מספר העובדים שקיבלו מכתבי פיטורים.

כרמל שאמה-הכהן: מבחינתנו אפשר לגרוס אותם.

כרמל שאמה-הכהן: הנושא גמור, תהיו רגועים.

מתן חודורוב: אני מקווה ומאמין שאתה צודק.

מתן חודורוב: ברגע שהוועדה תאשר את הצעת החוק אנחנו נגרוס אותם בשמחה.

מתן חודורוב: השאלה שאתה העלית בפתח הדיון, מתי תהיה הפעם הבאה שנחזור לכאן, תלויה בנו, אין ספק.

מתן חודורוב: אנחנו, העובדים, גם נרתמים לכך.

מתן חודורוב: אנחנו מנהלים היום שיחות עם הנהלת הערוץ על תהליכי התייעלות, כולל קיצוצים בשכר.

מתן חודורוב: זה יהיה חלקנו בחבילה שתאפשר את הצלת הערוץ.

מתן חודורוב: אבל היא גם תלויה בכם, אדוני היושב-ראש, כי כפי שציינו כאן הדוברים הקודמים, המשטר הרגולטורי שמופעל כיום על ערוצי הטלוויזיה בישראל אינו מאפשר להם לעבור לרווחיות, ולכן הם נאלצים להזדחל פעם אחר פעם לבית המחוקקים ולשולחן הממשלה.

מתן חודורוב: אבל גם חשוב לומר שיש מחיר לדחיות הרבות שליוו את הדיון בהצעת החוק להסדרת שידורי ערוץ 10.

מתן חודורוב: העובדה שאנחנו נמצאים 11 יום לפני תום תקופת הזיכיון הגם שהמשבר הזה מוכר לכל המעורבים זה שנה וחצי, תבעה וגבתה מחיר עיתונאי.

מתן חודורוב: אני לא נכנס לשיקולים שגם אתה רמזת להם בפתח הדברים: האם היה או לא היה ניסיון להשתיק עיתונאים, האם הדבר קשור או לא קשור לתחקירים ששודרו על אישים במערכת הפוליטית ואף על שרים בממשלה.

מתן חודורוב: אני רק אומר שבמבחן התוצאה ברור שהייתה פה דחייה, ברור שהנושא לא טופל מהר, ברור שלא היה צורך להגיע למערכת הבחירות כדי להסביר שאנחנו במערכת בחירות ולכן אי אפשר להעביר חקיקה מרחיקת לכת אלא רק הסדר לשנתיים, וברור שפער הזמנים שבין מועד התגלות המשבר בערוץ 10 לבין מועד הטיפול בו, תחילה על ידי הממשלה ועכשיו גם על ידי הכנסת, תבע מחיר עיתונאי מעיתונאֵי הערוץ.

מתן חודורוב: כי כשאתה יודע שאתה תלוי לחלוטין במערכת הפוליטית, אתה לא יכול לייצר ולבצע כל יום עיתונות חופשית, אפילו אם אתה מאוד רוצה וזה האתוס שלך והדנ"א של המקום.

מתן חודורוב: הרי היתרון הגדול של הטלוויזיה המסחרית אמור להיות אי התלות שלה במערכת הפוליטית.

מתן חודורוב: לכן אני מבקש ממך, אדוני, להידרש לנושא אחרי הבחירות ולחשוב על משטר רגולטורי אחר.

מתן חודורוב: לסיום, אני מבקש בשם עובדי ערוץ 10 להביע תמיכה בעמיתינו מערוץ 2, מקשת, רשת וחברת החדשות.

מתן חודורוב: אנחנו תומכים מאוד בהקלות המוצעות ביחס אליהם, וחושבים שגם הן הן רק ראשיתה של הסדרת שוק טלוויזיה מתפקד.

אילן גילאון: יש לי הצעה לסדר: שכל אחד מערוץ 10 וחברי הכנסת שרוצה להתבטא, יקבל עשר דקות לבטא את עצמו.

כרמל שאמה-הכהן: ניסיתי.

כרמל שאמה-הכהן: ניסיתי לקצר את הזמנים, אבל זה בלתי אפשרי.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אילטוב.

רוברט אילטוב: מוותר.

כרמל שאמה-הכהן: כל הכבוד.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פלסנר.

יוחנן פלסנר: תודה.

יוחנן פלסנר: אנחנו מדברים על הנושאים הללו כמעט מתחילת הקדנציה.

יוחנן פלסנר: רישיונות, זיכיונות, העקרונות של שידור חופשי, חברות חדשות חזקות ועצמאיות, תקשורת חופשית.

יוחנן פלסנר: .. היה בעולם התקשורת שר תקשורת אחד שעשה רפורמה שנחשבה מוצלחת והכניסה מאות שקלים לכל צרכן בתחום הסלולר.

יוחנן פלסנר: אבל בתחום הזה הגענו למצב שבו כל אדם דמוקרטי שחושב שאנחנו צריכים תקשורת חזקה, איתנה פיננסית ועצמאית, אמור להרגיש לא בנוח.

יוחנן פלסנר: שלוש שנים אנחנו מזחילים את החבר'ה האלה, ובלי שום סיבה מגיעים דקה לפני הבחירות למצב שבו אנחנו יוצרים איזה מין הסדר אד הוק, עד לתחילת הקדנציה הבאה, שאז הם יבואו לזחול כדי להתחיל לדבר על מעבר מהסדר הביניים להסדר ארוך הטווח.

יוחנן פלסנר: יש בעיה אחת יסודית: שכל הנחות היסוד של התעשייה הזאת מבוססות על הנחות לא נכונות מבחינה כלכלית.

יוחנן פלסנר: על גודל שוק הפרסום.

יוחנן פלסנר: ראינו בזמנו את כל הגרפים העולים של המספרים של הפרסום, אבל ברגע שהעוגה הצטמצמה אז כל המודל הכלכלי לא עובד.

יוחנן פלסנר: ברור שאנחנו צריכים להעביר היום הצעה, כדי לאפשר לתעשייה הזאת להמשיך להתקיים.

יוחנן פלסנר: אבל יש לנו אחריות לדאוג שזו תהיה טלוויזיה איכותית, שמחוללת לא רק חדשות עצמאיות וחופשיות וטובות, אלא מחוללת גם תרבות.

יוחנן פלסנר: במדינת ישראל ערוצי השידור הם מחוללי תרבות כמעט יותר מכל מוסד תרבותי אחר.

יוחנן פלסנר: ולכן כל הדיבור הזה על "בואו מהר נעביר את זה", "חברי הכנסת ידבר אחרו כך" – סליחה, חבר הכנסת גילאון, אפשר להציע פה מתווה אחר.

יוחנן פלסנר: מתווה שתהיה לו משמעות זהה מבחינת האיתנות הפיננסית של הערוצים.

יוחנן פלסנר: עכשיו אני מגיע לנקודה שאותה רציתי להדגיש.

יוחנן פלסנר: אנחנו מדברים כאן למשל על דחיית 27% ממחויבויות הסוגה העילית בשש שנים.

יוחנן פלסנר: או במילים אחרות: אחרינו המבול.

יוחנן פלסנר: מבחינת הערוצים, אם היית אומר להם לדחות את זה או להשקיע את אותה השקעה אבל שאתה תוותר על תמלוגים, BID, דמי שימוש, דמי זיכיון, כל הדברים האלה, כל הכסף שהמדינה לוקחת.

יוחנן פלסנר: ..

יוחנן פלסנר: עכשיו אנחנו יודעים שסכום הכסף שהמדינה לוקחת מבוסס על הנחות שגויות לחלוטין.

יוחנן פלסנר: ולכן, עם כל הכבוד לחבר'ה מהאוצר, אנחנו יכולים להגיד שההנחות האלה לא נכונות, ולהשאיר את מחויבויות התוכן מבלי לשנות אותן בפסיק, כדי שאזרחי ישראל לא יקבלו רק "דה וייס" ו"מאסטר שף" אלא שיקבלו גם את הדרמות האיכותיות - - -

כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם, חבר הכנסת פלסנר.

יוחנן פלסנר: זה הסיכום.

יוחנן פלסנר: אנחנו צריכים להכניס שינוי שאומר שאין שום ויתור על מחויבויות התוכן.

יוחנן פלסנר: אנחנו יכולים לוותר על תמלוגים וכולי...

יוחנן פלסנר: תמצא את האקווילנט הכספי.

יוחנן פלסנר: כי לא נכון שהמדינה תדרוש את מה שהיא דרשה בראשית העשור, לפני עידן האינטרנט.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת צלנר, בבקשה.

יובל צלנר: אדוני היושב-ראש, מה שמפריע לי במתווה הזה זו אותה תרבות ישראלית קלוקלת של טלאי על טלאי.

יובל צלנר: אנחנו עוד פעם שמים על עצמנו חגורה כדי להחזיק תאוריה שפשטה את הרגל.

יובל צלנר: אני לא אצטט פה את קון והתאוריות שלו על המדע.

יובל צלנר: השידור הוא משאב ציבורי, הוא צריך לשקף אינטרס רחב.

יובל צלנר: אני פתאום מוצא את עצמי מסכים כמעט לחלוטין עם דעותיו של חבר הכנסת דב חנין.

יוחנן פלסנר: מה רע?

יובל צלנר: זו פעם ראשונה, אני חייב להודות.

יובל צלנר: אני לא מצליח להבין את המדיניות הממשלתית בנושא הזה.

יובל צלנר: צריך להבין שיש פה אינטרסים הרבה יותר רחבים מהכיס העמוק.

יובל צלנר: זה לא עוד קרדום לחפור בו כדי להכניס כסף לאוצר המדינה.

יובל צלנר: זה אפילו מזכיר לי קצת את תחום הקרקעות, וערוץ 2 יעיד שאני קצת מבין בזה.

יובל צלנר: במשך שנים מדיניות הקצאת הקרקעות לא שירתה את האינטרס הציבורי אלא את הכיס של משרד האוצר.

יובל צלנר: אותו דבר פה.

יובל צלנר: אנחנו שמים עוד טלאי, שלא באמת יאפשר פתרון.

יובל צלנר: אנחנו יושבים פה היום מסיבה אחת פשוטה: שעובדי ערוץ 10 כבר עם החרב על הצוואר, ואנחנו כולנו רוצים לתת להם מוצא.

יובל צלנר: אבל לא זה המוצא.

יובל צלנר: אז נכון שאנחנו מחויבים היום להצביע בעד, כי אין אופציה אחרת.

יובל צלנר: אבל, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאתה חייב להגיע למצב שאנחנו לא נמצאים פה עוד שנתיים כשאנחנו שמים עוד טלאי ושהכול יקרוס.

יובל צלנר: יש גבול כמה אצבעות אפשר לשים בסכר.

יובל צלנר: צריך דיון עמוק, אמתי, עם פתרון ארוך טווח לשוק התקשורת בישראל, בטח לערוצים המסחריים.

יובל צלנר: לעובדי ערוץ 10 אני חייב להגיד שלדעתי אנחנו פה בזכותכם.

יובל צלנר: כי לולא הקמפיין המאוד מוצלח שעשיתם, כנראה שהכול היה קורס.

יובל צלנר: שמעתי היום חבר כנסת נכבד מדבר במליאה על כך שאולי זה לא היה ראוי הקמפיין של "עוד ארבעה ימים הערוץ סוגר, עוד חמישה ימים...".

יובל צלנר: זה היה קמפיין נכון, קמפיין מדויק.

יובל צלנר: בצוק העתים אתם הפעלתם את כל הכלים הנכונים, ובזכותכם תהיה פלורליזציה וריבוי דעות, שכל כך נדרשים בדמוקרטיה, בטח ובטח ערב בחירות.

נסים זאב: יש פה 120 חברי כנסת.

נסים זאב: אם כל אחד יביע את הדעה שלו...

יובל צלנר: זה הפרלמנט.

יובל צלנר: המטרה פה היא לדבר, להביע את דעתנו.

יובל צלנר: בשביל זה נבחרנו לפה.

אילן גילאון: אבל החבר'ה האלה צריכים מחר לקבל משכורת.

אילן גילאון: אתה הרי לא תשנה בדיבור הזה שום דבר שכתוב פה.

כרמל שאמה-הכהן: נציגי היוצרים, מי מדבר מכם, אסף אמיר או עמית ליאור?

אסף אמיר: אני, יחד אתכם, מגיע הנה מאות פעמים בכמה השנים האחרונות.

אסף אמיר: חשוב לנו להגיד שאיגודי היוצרים לכל אורך הזמן ולכל אורך הדרך תמכו בקיומו של ערוץ 10 ותמכו בהסדר שכולנו זוכרים, ההסדר שבו הגיע חבר הכנסת אלקין, אותה הצבעה שהבנו שלא יהיה הסדר.

אסף אמיר: זה היה לפני שמונה או תשעה חודשים.

אסף אמיר: הבעיה שלנו היא קודם כול בפרוצדורה.

אסף אמיר: דיברנו עם משרד ראש המשלה, והסבירו לנו שההסדר שהולך להיות הוא הסדר עם ערוץ 10, ואת כל הבעיות האחרות נסגור לאחר הבחירות בצורה מסודרת.

אסף אמיר: יהיה שולחן עגול או לא יהיה שולחן עגול, וכולם ישבו וידברו ויחליטו איך לא שמים טלאי על טלאי.

אסף אמיר: היה הסדר של ערוץ 10, ואז באו לחצים של ערוץ 2.

אסף אמיר: אני לא אומר.

אסף אמיר: ..

אסף אמיר: זה ברור שלערוץ 2 יש בעיות וקשיים עם שוק הפרסום.

אסף אמיר: לכל מי שבא לוועדת הכלכלה ברור וידוע למה אנחנו נמצאים במצב שאנחנו נמצאים.

אסף אמיר: ועדיין, הפרוצדורה...

אסף אמיר: קודם כול, מנכ"ל משרד ראש הממשלה שומע חלק קטן מהמשתתפים.

אסף אמיר: אני לא חושב שהוא שמע את היוצרים כיוצרים ואת הציבור כציבור, אלא פשוט ישב עם גופי השידור וסגר את מה שהוא סגר.

אסף אמיר: עד רגע זה לא הספקתי לקרוא את זה, כי זה משתנה כל הזמן.

אסף אמיר: מעבר לזה, במשך שנים היה את הרשות השנייה ומועצת הכבלים והלוויין, ויש שר תקשורת.

אסף אמיר: בשנים באחרונות ועדת הכלכלה החליפה – בוא נודה: החליפה – את הרשות השנייה ומועצת הכבלים והלוויין.

נחמן שי: זה נכון.

אסף אמיר: היא לא סתם החליפה אותם – זה כל כך נוח.

אסף אמיר: אז בואו לא נפיל את זה על גופי השידור.

אסף אמיר: זה לא סתם הגיע הנה, זה לא שגופי השידור מתים לבוא לירושלים ולבקש הטבות, יש פה גם עניין של בית הנבחרים וחברי הכנסת, שגם להם מאוד נוח...

אסף אמיר: הדבר הזה התבצע 40 שנה בערוץ 1, וכשעלה השידור המסחרי, הכול היה בסדר.

אסף אמיר: אבל לאט לאט, בשנים האחרונות, זה נראה כמו ערוץ 1 בתקופות הכי גרועות שלו.

אסף אמיר: על כל דבר מגיעים הנה ומבקשים...

אסף אמיר: הגדלנו לעשות – הגענו חודש לפני הבחירות לעשות את הדבר הזה.

אסף אמיר: הרי ברור לנו למה כולם מסכימים על הכול ולמה כולם משבחים את ההסדר ואת מנכ"ל משרד ראש הממשלה ואת ראש הממשלה ואת עובדי ערוץ...

אסף אמיר: כולם משבחים את כולם כי אנחנו חודש לפני הבחירות.

אסף אמיר: אנחנו יושבים פה שעה וחצי, שמענו את מר בלשניקוב, שמענו את אבי צבי, שמענו את אבי ניר, אבל שימו לב שלא ביקשנו לשמוע את הרשות השנייה בכלל.

אסף אמיר: הם לא קיימים, חבר'ה, בואו נכיר בזה: אתם מחקתם - - -

כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם.

אסף אמיר: אתם מחקתם את הרשות השנייה ואת מועצת הכבלים והלוויין.

אסף אמיר: מחקתם אותם והם לא קיימים.

אסף אמיר: אתם לקחתם את מקומם.

אסף אמיר: וכל זה, שוב אני אומר, חודש לפני הבחירות.

אסף אמיר: כל ההסדרים – הכול מקובל והכול אפשרי.

אסף אמיר: אנחנו הרי אמרנו כל השנים שהרפורמה של הרישיונות היא בלוף.

אסף אמיר: היא בלוף.

אסף אמיר: הרי אין פה יותר משני שחקנים.

אסף אמיר: אנחנו אמרנו את זה וכולם הסבירו לנו שאנחנו לא מבינים בכלכלה.

אסף אמיר: כל המומחים הסבירו לנו שיהיו חמישה שחקנים.

אסף אמיר: איפה כל השחקנים?

אסף אמיר: אני שומע את אבי ומסכים אתו: אנחנו צריכים שני גופי שידור, לא יותר.

אסף אמיר: 14 ימי שידור בשבוע, זה כל מה שצריך.

אסף אמיר: אבל הדבר שכל פעם קורה הוא שכשבאים לפתור אז נותנים הטבות.

אסף אמיר: ואיפה נותנים את ההטבות?

אסף אמיר: תמיד בסוגה העילית.

אסף אמיר: לא בסוגה התחתית, לא ב"מאסטר שף", לא ב"דה וייס", לא בתמלוגים, לא ב-BID, שמבחינתי זה הדבר הראשון שהיה צריך להחזיר.

אסף אמיר: גם את הפס הרחב אני לא יודע כמה מדינת ישראל ממסה.

אסף אמיר: הפס הרחב לא תורם שום דבר.

אסף אמיר: אבל גופי השידור תורמים גם תורמים, ואותם ממסים אבל את אלה לא ממסים.

אסף אמיר: ומי משלם בסוף?

אסף אמיר: או עובדי ערוץ 10, שיפטרו אותם או יקצצו בשכרם... בטוח שיקצצו בשכרם, אפילו אחרי שנעביר את החוק.

אסף אמיר: במה מקצצים?

אסף אמיר: בסוגה עילית.

אסף אמיר: סוגה עילית, מעבר לזה שזו תרבות, שאולי הפכה למילה מגונה במדינת ישראל; מעבר לזה שאלה הפקות מקור, שאני בטוח שזה דבר שכולנו תומכים בו; מעבר לזה שזו השפה העברית, שכולנו תומכים בה; מעבר לכל הדברים האלה – יש תעשייה שלמה.

אסף אמיר: יש תעשייה שלמה של אנשים שלא גומרים את החודש.

אסף אמיר: הם התבשרו לפני כמה ימים, תוך כדי לחצים שהופעלו, שנעצרו איזה 20 או 30 הפקות, שזה אומר המון אנשים שמפסיקים לעבוד.

אסף אמיר: בסופו של יום מה שקורה זה שאתם מחליטים.

אסף אמיר: .. "מה ניתן?

אסף אמיר: האוצר לא נותן לנו לתת, גופי השידור חזקים מדי ואנחנו לפני בחירות, אז הכי קל... מה הכי קל לתת?

אסף אמיר: בוא ניתן את הסוגה העילית, מי צריך את הדבר הזה?".

אסף אמיר: באמת, יש לנו את כל תכניות הריאליטי הנפלאות.

אסף אמיר: דרך אגב, לא מעט אנשים בטלוויזיה יגידו לכם שזה מה שדרדר את המצב הכלכלי של גופי השידור.

אסף אמיר: יגידו לכם אנשים שהם מומחים בתחום.

אסף אמיר: "הישרדות" התחיל את העסק, העסק הזה נמשך, וזה המקום שבו הם כולם מדממים.

אסף אמיר: "מה ניתן להם?

אסף אמיר: בואו ניתן להם בסוגה עילית".

אסף אמיר: יש לי שאלה, גם ליועצת המשפטית של הוועדה: איך אפשר לפרוס לגופים כלכליים חובות שקיימים היום לרישיון שלא ברור שהם בכלל יבקשו ולא ברור שהם יקבלו?

אסף אמיר: הרי הם לא ברישיון.

אסף אמיר: איך אפשר לפרוס למישהו משהו למקום שאתה לא יודע שהוא מבקש אותו?

אסף אמיר: אף אחד לא מכריח אותו.

אסף אמיר: הוא יכול ב-2015 או 2017 להחליט שלא בא לו או לא מתאים, שהוא לא רוצה רישיונות.

אסף אמיר: איפה הכסף יהיה אז?

אסף אמיר: ועוד דבר אחרון.

אסף אמיר: הרי כל פעם אנחנו מגיעים.

אסף אמיר: ..

אסף אמיר: אנחנו בשיטת הסלאמי המוחלטת.

אסף אמיר: כל פעם שאנחנו מגיעים הנה - - -

כרמל שאמה-הכהן: את זה כבר אמרת.

אסף אמיר: לא.

אסף אמיר: הקלה שניתנה אז, עכשיו משכללים אותה.

אסף אמיר: אז מי אומר לי ש-27% שעכשיו אתם דוחים לא יהפכו עוד חמש שנים לשלושה אחוז?

אסף אמיר: מי אומר לי את זה?

אסף אמיר: אתם מבטיחים לי?

אסף אמיר: הרי אתם לא יכולים להבטיח כי אתם משנים את החוקים כל הזמן.

אסף אמיר: כל הזמן אתם משנים את אותו החוק.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת - - -

עמית ליאור: סליחה - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, אני אמרתי שרק אחד מכם מדבר.

אסף אמיר: למה?

אסף אמיר: הוא איגוד התסריטאים, הוא לא קשור אליי.

עמית ליאור: - - - אנחנו רוצים להביע את דעתנו.

כרמל שאמה-הכהן: יקיריי, אני שאלתי בצורה ברורה, ואף אחד לא טען אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אז מרגע זה אל תפריעו.

עמית ליאור: מה שאלת?

כרמל שאמה-הכהן: שאלתי מי מכם מדבר ולאף אחד מכם לא הייתה טענה.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אם לא הייתי במצוקה של זמן הייתי נותן לכולכם לדבר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

עידן אור: מדובר על 4,000 שילכו הביתה.

עידן אור: לא 500 – 4,000.

אסף אמיר: בואו נגיד את האמת: הם לא ילכו הביתה, הם יישארו בבית.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כבל, בבקשה.

איתן כבל: אני רוצה לומר שאני לא מאמין בהסכם הזה.

איתן כבל: אני אומר את זה בכנות וביושר.

איתן כבל: אני אתמוך בסוף ב - - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה תומך במשהו שאתה לא מאמין בו?

איתן כבל: אני אגיד את זה בדיוק, אני לא מבקש עכשיו מעודדים ומעודדות מהקהל, אני אומר את מה שאני מאמין.

איתן כבל: אין שום סיכוי בעולם...

איתן כבל: אני מסתכל עליך בלשניקוב, אחרי הנאום חוצב הלהבות שנתת, אחרי שה"אבים" הציגו את כל הבעיות שיש להם...

איתן כבל: אנחנו נגיד לכם בצורה ישרה: אנחנו רוצים עד אחרי הבחירות לעבור בשלום את כל הסיפור הזה, ושתרדו לנו מהגב.

איתן כבל: אני אומר את זה כאן, בצורה הכי ברורה: אין שום סיכוי בעולם שבמתווה הזה, כפי שאתם מציגים את הבעיות, שהפתרונות שאתם מביאים הולכים לפתור את הבעיות בשוק התקשורת.

איתן כבל: זה שקר.

איתן כבל: כולנו עסוקים פה עכשיו בלשקר.

איתן כבל: לא יותר מזה.

איתן כבל: כל אחד נואם פה נאומים יותר בומבסטיים מהשני, אבל אין כאן שום בשורה לשוק התקשורת.

איתן כבל: יש בסך הכול דחייה של חודשיים, עד הדיון הבא.

איתן כבל: חודשיים-שלושה.

איתן כבל: וכדאי שנגיד את זה.

איתן כבל: כדאי שנאמר את זה בצורה הכי ברורה.

איתן כבל: אני מקשיב ומנסה למצוא את הפתרונות.

איתן כבל: כל הזמן יש לי דז'ה וו.

איתן כבל: יש לי עשור של דז'ה וו.

איתן כבל: אותן מילים ואותן הבטחות.

איתן כבל: ואין כאן צדיקים.

אללי אדמסו: אתה מציע לשלוח את 500 העובדים הביתה?

איתן כבל: לא, זה לא מה שאמרתי.

נחמן שי: תן לו לדבר, הוא יודע על מה הוא מדבר.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כבל, בבקשה.

איתן כבל: חברים, אני לא מציע לשלוח 500 איש.

איתן כבל: אם מקשיבים לי ולא רק שומעים – אמרתי בפתיחת דבריי שלמרות שאני לא מאמין בהסדר הזה, אני אתמוך בו, רק כדי לעבור את ה-22 בינואר.

איתן כבל: זה הכול, לא מעבר.

קריאה: אז תתמוך ב-10, לא ב-2.

איתן כבל: סליחה, אני לא ביקשתי עזרה, אני מדבר שוטף.

איתן כבל: אמנם זה תורי ואני מדבר עכשיו, אבל אני מציע לחברי הכנסת: בואו נתחיל לקרוא את הסעיפים ולהצביע עבורם.

איתן כבל: נתקן קצת פה ושם, כי יש שאלות כמו "למה סוגה עילית יורדת?

איתן כבל: " למה לא ריאליטי?", כל מיני שאלות כאלה שצריכות להישאל.

איתן כבל: אלה שאלות שצריכות להישאל, אי אפשר להתעלם מהן, אפילו שאנחנו בסד הזה.

איתן כבל: יש כאן שאלות שצריכות להישאל וצריך לתת עליהן את הדעת.

איתן כבל: לסיום, אני אומר לך שאני בכאב לב מצביע בעד הסדר שאין לי שום ספק שהוא לא ייתן מזור לשוק.

איתן כבל: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: לפי דעתי קראת את הפסקה האחרונה שלי, כתוב בה "כאב לב".

נחמן שי: חברים, אני רוצה לומר שיש פה מעשה אונס שמסתיים כנראה בהצלחה.

נחמן שי: זאת אומרת, אנחנו חייבים לאשר את מה שאנחנו מקבלים היום, כי אני פשוט לא רואה דרך אחרת.

נחמן שי: אם אני הבנתי מכל ה"אבים" שדיברו היום, אין דרך אחרת אלא לקבל את המתווה הזה וללכת אתו קדימה, למרות העובדה שהוא משאיר את חבריי הטובים, היוצרים לסוגיהם, נפגעים.

אסף אמיר: קצת טאטאו אותם בדרך.

נחמן שי: אני לא מטאטא אתכם, ואתה יודע את זה היטב.

נחמן שי: כמו תמיד, אני אומר את מה שאני חושב.

נחמן שי: אני חושב שאתם נפגעים במידה מסוימת, אבל אני חושב שבסופו של דבר עדיף להשאיר את השוק הזה מתפקד עם מה שקיים ומה שעשוי להתפתח בעתיד, כי האלטרנטיבה היא הרבה פחות טובה.

נחמן שי: המסרים שאנחנו מקבלים גם הערב, אבל לא רק, על מצבו הקשה של עולם התקשורת במדינת ישראל, באמת מחייבים איזושהי מנת חמצן כדי שהוא ימשיך לתפקד, וזה מה שאנחנו מקבלים היום.

נחמן שי: אני לא יודע לכמה זמן הוא יספיק, אבל אני מקווה שלא ניפגש ב-23 בינואר.

נחמן שי: לכן אני חושב שזה הפתרון היחיד המתקבל על הדעת, למרות שזה פתרון רע.

נחמן שי: יש מצבים בחיים שצריכים לקבל פתרון גם אם הוא פתרון רע.

נחמן שי: אני רוצה להוסיף עוד שתי הערות, קודם כול לגבי הסיטואציה שנקלענו אליה.

נחמן שי: הרשות השנייה היא גוף שמדינת ישראל הקימה כדי להיות הבלם והמקשר ומגשר בין הזכיינים לבין הדרג הפרלמנטרי והממשלה במדינת ישראל.

נחמן שי: מחקנו אותם.

נחמן שי: מחקנו אותם.

נחמן שי: עצם העובדה שיושבים הזכיינים של מדינת ישראל עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועם פקידי מדינה ומנהלים משא ומתן – לא יכולה להיות הפרה יותר גדולה מזה של העקרונות הבסיסיים של חופש הדיבור וחופש היצירה במדינת ישראל.

נחמן שי: מילא בכנסת, אבל מול פקידי מדינה.

נחמן שי: זה לא יכול להיות, אבל זה הפך לדבר של מה בכך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מול מי אתה רוצה שישבו?

נחמן שי: הרשות השנייה.

נחמן שי: היא הגורם שהכנסת במו ידיה חוקק חוק כדי שימלא את התפקיד הזה.

נחמן שי: הם צריכים לבוא לרשות השנייה והיא זו שצריכה להסדיר את הקשיים שפוקדים היום את זכייני הערוץ.

נחמן שי: לכן אני אומר שצריך לחזק את הדרג הזה ולשמור עליו, כי הסיטואציה הזאת היא לא בריאה, היא שלילית מכל היבט שהוא.

אופיר אקוניס: כשנחמן היה מנכ"ל הרשות השנייה, הוא אף פעם לא נפגש עם פוליטיקאים.

אופיר אקוניס: מעולם לא.

נחמן שי: לא הבנת, הם כן צריכים להיפגש.

נחמן שי: אני לא רוצה שהזכיינים ייפגשו.

אופיר אקוניס: לא, גם אתה נפגשת כמנכ"ל הרשות השנייה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, מספיק עם הוויכוחים.

נחמן שי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, ועל כך אני מסכים עם ידידי איתן כבל, זה שברור שההסדר לא יחזיק לזמן ארוך.

נחמן שי: לא מפני שאתם לא רוצים שהוא יחזיק מעמד, אלא מפני שהחיים בתחום הזה יוצרים מציאות חדשה, כפי שאבי אמר.

נחמן שי: יש דברים שקיימים היום אבל לא ידענו עליהם לפני עשר שנים, ויש דברים שלא קיימים היום אבל יהיו בעוד חמש שנים והם ישנו את עולם התקשורת.

נחמן שי: לכן ההסדרים האלה לא יתפסו לאורך זמן אלא יתאדו בשלב כלשהו.

נחמן שי: לכן נדרשת חשיבה חדשה.

נחמן שי: אני לא יודע איזו ממשלה תהיה אחרי הבחירות, אבל היא תצטרך להשקיע בזה מחשבה.

נחמן שי: אבי, אתה הצעת רעיון מצוין: גורם או ועדה ממלכתית כזאת או אחרת, כפי שיש באנגליה, שתלמד כל פעם מחדש את שוק התקשורת ותתאים אותו.

נחמן שי: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת נינו אבסדזה?

כרמל שאמה-הכהן: לא נמצאת.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה.

אכרם חסון: תסלח לי, אדוני היושב-ראש, על כך שאני לא מוותר על זכותי לדבר, כי אני הגוי היחידי בחדר ואני חושב שמגיע לי להרגיש שווה בתוך החדר, כי מחוץ לחדר אני מרגיש סוג ב', בכל המוסדות.

אכרם חסון: לכן חשוב שאני אגיד לכם כמה דברים.

אכרם חסון: אני חושב שהדבר הטוב ביותר שנוכל לעשות לתקשורת בארץ זה להפריט אותה מהפוליטיקה הרעה והזולה שיש במדינת ישראל.

אכרם חסון: זה דבר הראשון.

אכרם חסון: כי לצערי הרב אנחנו הדבקנו את התקשורת במחלה הקשה הזאת, וגם כי לתקשורת יש הרבה מינוסים וחסרונות, שתכף אדבר עליהם.

אכרם חסון: אבל לפני זה אני רוצה להגיד שאנחנו תומכים בבקשה של ערוץ 10, כי ערוץ 10 לא מבקשים משהו מיוחד.

אכרם חסון: אני חושב שאם ערוץ 10 היו מפעל רגיל, לא היינו מגיעים לכאן.

אכרם חסון: לא היה צריך ישיבה כזאת, לא היה צריך תקשורת ולא היה צריך לחץ.

אכרם חסון: כי מפעל כלכלי במדינת ישראל, ברגע שהוא מבקש הלוואה בערבות המדינה, הוא הולך למרכז ההשקעות, וועדה של שלושה אנשים נותנים לו עשרות מיליוני שקלים, ואז לא צריך את כל העליהום הזה וכאילו אנחנו עושים משהו גדול.

אכרם חסון: מה מבקש ערוץ 10?

אכרם חסון: הם מבקשים לקחת הלוואה בערבות המדינה כדי לסגור את החובות שלהם ולעמוד בהתחייבויות שלהם.

אכרם חסון: בערבות אישית גם.

אכרם חסון: זה דבר מינימלי ביותר.

אכרם חסון: הרי מה הם מבקשים, מיליארדים?

אכרם חסון: תמיכה מיוחדת מהממשלה?

אכרם חסון: זה דבר שכל מפעל כושל יכול לקבל במרכז ההשקעות.

אכרם חסון: אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, שבמרכז ההשקעות יש מפעלים שקיבלו יותר ממיליארד ו-200 מיליון שקל לפני שנים רבות והם עוד לא החזירו את ההלוואות.

אכרם חסון: אתם ארבע שנים בממשלה והדיון הזה לא עלה פעם אחת במליאה.

אכרם חסון: אז מה פתאום ערוץ 10?

אכרם חסון: בגלל שזו תקשורת?

אכרם חסון: בגלל שזה יכול להשפיע עלינו?

אכרם חסון: בגלל שאנחנו רוצים להופיע שם?

שלמה מולה: גם את הרווחים הכלואים נתנו להם - - -

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מולה.

אכרם חסון: זה גם מה שאני רציתי להגיד.

אכרם חסון: אני שמעתי בקשב רב את דבריו של אבי ואת האכזבה שלו מכך שבמשך שנה וחצי לא קידמו את הדברים והיזמים מחו"ל לא נכנסו.

אכרם חסון: זה מראה על הטיפול ועל הבירוקרטיה הקשה.

אכרם חסון: אבל אני שואל אתכם: אבי הוא חזק, התקשורת מאחוריו, אבל מה קורה לעם הפשוט?

אכרם חסון: אני אמרתי למבקר המדינה לפני יומיים שהאזרח הפשוט צריך לשלם שוחד כדי לקדם תור לרופא או כדי לקדם שירותים.

אכרם חסון: לאן הגענו?

אכרם חסון: מתי נתחיל לייצג את העמדות שלנו ואת הכבוד שלנו בצורה אחראית ועניינית?

אכרם חסון: מתי נייצג את העם נאמנה?

אכרם חסון: אצלנו הכול בשלוף, הכול בא בדקה.

אכרם חסון: לכן זה קשה לי מאוד כשאני רואה את העליהום הזה.

אכרם חסון: זה לא מכובד להביא את זה חודש ימים לפני הבחירות.

אכרם חסון: היה לשר האוצר שנה לקדם את זה.

אכרם חסון: למה העסיקו את מנכ"ל ערוץ 10 שנה שלמה בלהכין מכתבי פיטורים או להחזיר את העובדים?

אכרם חסון: במקום שיתעסק עם תכניות להעלאת המורל של עם ישראל, לחזק את הגאווה הלאומית, לקדם את המצוינות, במה אנחנו מתעסקים?

אכרם חסון: בפוליטיקה זולה.

אכרם חסון: שנה שלמה מתעסקים בפוליטיקה זולה.

אכרם חסון: ולכן אני אומר שכולנו נכשלנו.

אכרם חסון: אם הגענו עד הלום, כולנו נכשלנו.

אכרם חסון: אני גם רוצה לדבר על התקשורת, כי יש לי בטן מלאה עליה.

אכרם חסון: אני שייך למגזר הדרוזי.

אכרם חסון: כשאני מגיע למרכז הארץ אומרים: אנחנו לא שומעים על הבעיות שלכם.

אכרם חסון: מתי הערוצים האלה באו והתעניינו בחייל הדרוזי?

אכרם חסון: 60% מהבתים שלנו לא חוקיים, מפעל אחד לא קם בכפרים שלנו, 60% מהמשפחות שלנו חיות ממשכורת אחת.

אכרם חסון: רק כשאתם רואים דם או רצח אתם באים, לפני זה אנחנו לא קיימים.

אכרם חסון: אנחנו מרגישים סוג ב'.

אכרם חסון: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו משרתים 83% בצבא לעומת 50% בתל-אביב.

אכרם חסון: כל עם ישראל משרת 50%, ואנחנו 80%.

אכרם חסון: לא מעניין אתכם הבעיות של המגזר שלנו.

אכרם חסון: גם כשאתם עושים כמה תכניות בערבית אתם עושים לנו טובה.

אכרם חסון: זו המדינה שלנו ואנחנו גאים בה, אז למה אנחנו צריכים לראות תכניות של לבנון, סוריה ומצרים?

אכרם חסון: זה התפקיד שלכם?

אכרם חסון: אתם מקדמים אנשי תקשורת שלא ניהלו גן ילדים, לא ניהלו מכולת, ואתם מקדמים אותם על פני אנשים שנתנו את הדם למדינה.

אכרם חסון: זה גם לא הוגן שאתם קובעים לעם ישראל מה לשמוע ולמי להצביע.

אכרם חסון: צריך שתהיה קצת בושה לאנשי התקשורת.

אכרם חסון: הגיע הזמן שכל אחד ייקח אחריות ויתקן את הבעיות שלו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, אני חייב להעיר לגבי הטענה שלך שנותנים כסף לכל מי שבקשיים: מפעל כיתן דימונה היה שמח אם מישהו היה מעמיד לו הזרמות כדי לעבור את המשבר.

אכרם חסון: אני מבקש ממך לקחת את הדוח של מרכז ההשקעות.

אכרם חסון: אתה תראה שיש מיליארד ו-200 מיליון שהלכו למפעלים, ולא שואלים על זה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל יש קריטריונים.

כרמל שאמה-הכהן: אם ערוץ 10 עומד בקריטריונים של מרכז ההשקעות, אף אחד לא חוסם אותו מלגשת ולהגיש בקשה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה לא העניין.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו באמת באים לפה לפנים משורת הדין, מתוך עניין - - -

אכרם חסון: באים חודש לפני הבחירות ומעמידים אותנו במצב לא נעים.

אכרם חסון: מעמידים את העובדים שלהם, אלפי העובדים שמתעסקים בתקשורת, במצב לא נעים.

אכרם חסון: מביאים את ערוץ 2 לדבר נגד ערוץ 10.

אכרם חסון: לא הגענו?

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא, לא.

אכרם חסון: לזה הגענו.

אכרם חסון: שמים את חברי הכנסת במלכוד.

כרמל שאמה-הכהן: אכרם ידידי, כפי שאמרתי בתחילת דבריי, באנו לעזור לאלה וגם לאלה.

כרמל שאמה-הכהן: הם לא צריכים לריב ביניהם.

אכרם חסון: אני חושב שאתה עושה את עבודתך נאמנה, אבל הממשלה שלך פושעת בהרבה דברים, גם בנושא התקשורת.

אכרם חסון: וקשה לכם לשמוע את זה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא קשה.

כרמל שאמה-הכהן: אתם באופוזיציה - - -

אכרם חסון: באים חודשיים לפני וממנים ועדה.

אכרם חסון: למה שר האוצר לא יכול היה למנות ועדה לפני שנה?

אכרם חסון: כשהוא רצה את הכספים הכלואים הביאו אותנו תוך שבועיים לישיבה בכפר המכביה.

אכרם חסון: כדי לתת לטייקונים 60 מיליארד שקל.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא נפתח על זה דיון.

שלמה מולה: אבל הוא צודק.

קריאות: בכל מילה.

כרמל שאמה-הכהן: מה "בכל מילה"?

כרמל שאמה-הכהן: מה, נתנו 60 מיליארד?

כרמל שאמה-הכהן: נו, באמת.

כרמל שאמה-הכהן: ..

אכרם חסון: חבל שלא היית בישיבה.

אכרם חסון: קיבלו 60 מיליארד שקל מול שלושה מיליארד מסים.

כרמל שאמה-הכהן: תאמין לי שאני מכיר את הסוגיה.

יואל חסון: כששר האוצר רוצה להיות יעיל, הוא יודע להיות יעיל.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא הוא חבר הכנסת אלכס מילר.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אלכס מילר: אני חושב שצריכים להודות שהמצב שהגענו אליו הוא מצב לא פשוט, ובסופו של דבר אנחנו נמצאים כאן ומנסים למצוא פתרונות כאשר כולם מבינים שאלה פתרונות זמניים.

אלכס מילר: אף אחד לא חושב שהטבה כזאת או אחרת של מהממשלה תציל את שוק התקשורת.

אלכס מילר: אני בטוח שאם מצב הפרסומות היה הרבה יותר טוב, אף אחד לא היה מגיע לכאן, וכולם היו משלמים את חובותיהם לרשות השנייה ולמדינה.

אלכס מילר: רבותיי, בסופו של דבר אנחנו עלולים להגיע למצב שבו אנחנו מחוקקים חוקים שנותנים פטורים ממס למובטלים, ואז לא יוצא מזה כלום.

אלכס מילר: אני אומר לכם שאם רוצים לטפל בסוגיה הזאת, צריך לעשות רפורמה לא בתוך המדינה, לא של הרגולציה מול התקשורת, אלא רפורמה בתוך שוק התקשורת עצמו.

אלכס מילר: הרי זה שוק פרטי.

אלכס מילר: צריך להבין שזה שוק פרטי והוא צריך להתנהל באופן פרטי.

אלכס מילר: אני רוצה להגיד לכם שאם היום הייתם אוטונומיים לגמרי - - -

שלמה מולה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מולה, פעם ראשונה.

אלכס מילר: סליחה, אני הפרעתי לך?

אלכס מילר: אז אל תפריע לי.

אלכס מילר: אם המחויבויות שלכם היו לא למדינה אלא לבנקים, תאמינו לי ששם כבר היו חותכים מזמן ואף אחד לא היה מביא חוקים ולא עוזר אפילו במילימטר כדי להציל את המצב.

אלכס מילר: לפחות עכשיו יש לנו הזדמנות לסייע.

אלכס מילר: אבל כולם מבינים שזה לא הפתרון שייתן את המענה הסופי לכל העניין שאתם נתקעתם בו.

אלכס מילר: אתם חושבים שנוח לנו לשבת כאן ולשמוע את כל הדברים ההזויים של האופוזיציה, שמאשימה אותנו בכל הבעיות?

אלכס מילר: אנחנו ישבנו כאן בנושא מעריב, ישבנו גם בנושא "פניציה", ותאמינו לי שניסינו למצוא את כל הפתרונות לאנשים שעובדים שם.

אלכס מילר: אבל צריך להבין שזה שוק פרטי, ושוק פרטי צריך לדעת להתנהל בעצמו.

אלכס מילר: ואם הוא לא יודע להתנהל, לא הממשלה ולא אף אחד יציל אותו, הוא ימשיך לקחת הלוואות עד שזה יגיע למצב שאין כסף לתת ואז הכול נסגר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - רגולציה.

יואל חסון: מה, אתה רוצה שלא תהיה פה טלוויזיה?

יואל חסון: - - -

אלכס מילר: יואל, גם אם תבטל להם את כל החובות, תמצא את עצמך יושב כאן עוד שנתיים בלי שום סיוע או פתרון.

יואל חסון: - - -

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון.

אלכס מילר: אתם רוצים לקבוע רפורמה?

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, תקבע עכשיו שעד 1 ביוני שר התקשורת יקים ועדה באישור ועדת כלכלה, ותוך חצי שנה היא תצטרך להביא לכאן מסקנות לגבי רפורמה ברשות השנייה וברגולציה.

אלכס מילר: תקבע את זה כאן, תכניס את זה לחוק.

אלכס מילר: תקבע שהוועדה שכולם כאן מדברים עליה תוקם עד 1 במאי על ידי שר התקשורת, ותוך שנה או חצי שנה היא תביא מסקנות.

אלכס מילר: בואו נראה איך כולם מתייצבים אחרי הדבר הזה.

אסף אמיר: הם יתייצבו.

אסף אמיר: הוועדה הזאת תמשיך לעבוד שנים, אתה תראה.

אסף אמיר: אף אחד לא רוצה לסיים את העבודה הזאת אף פעם.

אסף אמיר: היא תימשך לעד.

כרמל שאמה-הכהן: עמית, אני קיבלתי את הערעור שלך, בבקשה.

עמית ליאור: תודה רבה.

עמית ליאור: אני רוצה להזכיר ולהדגיש משהו שאסף אמר: יש איזו ברירת מחדל.

עמית ליאור: כל היוצרים מסכימים שהשוק הזה צריך ללכת להסדרה עמוקה ואמתית, אבל הפתרונות הם לא אוטומטית לבטל הפקה מקורית וסוגה עילית.

עמית ליאור: זו תמיד ברירת המחדל, כל פעם שהם נקלעים למשבר.

עמית ליאור: הצטערתי מאוד לא לשמוע אותך מדבר על הדרמות שנעשו, על כל הפורמטים שמכרתם.

עמית ליאור: מכרתם הרבה מאוד דרמות.

עמית ליאור: המדינה הזאת מתברכת בכישרון שאין במדינות אחרות.

עמית ליאור: בכל מקום שיוצאים אליו בעולם, אנחנו, היוצרים הישראלים – בון טון.

עמית ליאור: לא שמענו פה מילה אחת על היצירה הישראלית המקורית ועל הדרמה ועל הדוקומנטרי המדהימים שעושים פה.

עמית ליאור: דה פקטו, אנחנו כרגע בעצירה של 12 הפקות.

עמית ליאור: 12 הפקות זה 12 בתי הפקה שהם בסכנת קריסה, זה 20 תסריטאים, 30 במאים.

עמית ליאור: אנחנו כרגע ברחוב.

עמית ליאור: וזה תמיד קורה.

עמית ליאור: זה חוזר על עצמו כל פעם: יש משבר, עוצרים הפקות, מוציאים את היוצרים לרחוב, ורק אז מתחילים לדבר אתנו.

עמית ליאור: ביקשנו מלוקר להכניס אותנו לחדר, אבל הוא לא הכניס אותנו.

עמית ליאור: לא הכניס אותנו לחדר.

עמית ליאור: לא סופרים אותנו כשבאים לדבר על הפתרון.

עמית ליאור: אני בעד שיעזרו לערוצים המסחריים להמשיך להתקיים, אבל מי אמר שזה חייב לבוא רק מהסוגה העילית?

עמית ליאור: אני בן 53 היום ב-12 בלילה, ואם העולם לא ייגמר היום, אני אשמח לדעת שסוגה עילית נשארה על המסך ואת "האח הגדול" ידחו ל-2018.

עמית ליאור: למה זה חייב לבוא תמיד מהסוגה העילית?

עמית ליאור: אנחנו כרע מפוטרים, כרגע 12 הפקות נעצרו, אנחנו ברחוב, וכראשי איגודים אנחנו לא יכולים להשאיר את המצב הזה כמו שהוא.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לך.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אני מוותר.

שלמה מולה: אני אגיד את כל דבריי במסגרת ההסתייגויות.

כרמל שאמה-הכהן: יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: שמעתי את חבר הנסת מילר, ואני חושב שהוא מבטא את העמדה המדויקת של מה שהממשלה והשלטון הנוכחי אולי רוצים.

יואל חסון: עיתון אחד, טלוויזיה אחת – זה מה שרוצים כאן.

יואל חסון: למה קיימת בכלל רגולציה?

יואל חסון: למה התכוון המחוקק כשהוא יצר רגולציה על אמצעי התקשורת?

יואל חסון: הוא רצה שיהיה כאן פלורליזם, תקשורת חופשית, הצגת כל הרבדים בחברה הישראלית, שתהיה כאן תקשורת פתוחה.

יואל חסון: אבל מה קרה בפועל?

יואל חסון: אגב, זה קרה בשלוש-ארבע השנים האחרונות.

יואל חסון: הרי המופעים האלה לא היו כאלה אינטנסיביים בקדנציה הראשונה שלי.

יואל חסון: זה אמנם קרה, אבל לא היו מפגשים כל כך אינטנסיביים.

יואל חסון: מה קרה?

יואל חסון: יש פה ראש ממשלה ממוקד מטרה, שלוקח את הרגולציה ככלי משחק עבורו כדי ליצור לחץ.

יואל חסון: ידעו ויכלו לסיים את הסיפור הזה הרבה יותר מהר, אבל רצו ליצור את הלחץ הזה.

יואל חסון: רצו ליצור את המופע הזה, שבו כולנו שחקנים על לוח המשחק של נתניהו.

יואל חסון: שלא תטעו בכלל: כולנו שחקנים בלוח המשחק של נתניהו, שרצה ליצור את הלחץ, להראות באיזה צד מרוחה החמאה, להראות מה רמת השליטה.

יואל חסון: ואנחנו כולנו נרים את היד, כי לחוץ לעובדים ולחוץ לכולם.

יואל חסון: נעשה טוב לציבור?

יואל חסון: נעשה טוב לדמוקרטיה?

יואל חסון: נעשה טוב לתקשורת?

יואל חסון: לא נעשה שום דבר.

יואל חסון: שום דבר.

יואל חסון: זו האמת המצערת.

יואל חסון: אני עצוב על הסיטואציה הזאת.

יואל חסון: כמו שאתה רואה, אדוני, אני באתי לפה חולה, כי אני חושב שזה דיון.

יואל חסון: .. אני אומר לכם, הדיון הזה ייזכר לדיראון עולם בתקשורת הישראלית.

יואל חסון: אנחנו רק יורדים מפה, אנחנו לא עולים לשום מקום.

יואל חסון: ועד שלא יהיה ניתוק אמתי, כמו שאנחנו ביקשנו כשהיינו בממשלה - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה זה "ביקשנו כשהיינו בממשלה"?

כרמל שאמה-הכהן: הממשלה לא מבקשת, הממשלה עושה.

יואל חסון: עברה הצעת חוק בתקופת משלת קדימה של ניתוק השידור הממלכתי מהשפעת פוליטיקאים.

יואל חסון: שהמנכ"ל ויושב-ראש רשות השידור לא ימונו על ידי פוליטיקאים.

אלכס מילר: רשות השידור עכשיו מה זה פורחת.

יוחנן פלסנר: אבל עשו פוליטיזציה של הדבר, זרקו את זה לזבל.

אסף אמיר: למי שלא יודע, היינו בבג"ץ וצירפנו את השופט גרוניס.

אסף אמיר: הוא עכשיו הרגולטור.

אסף אמיר: הוא הולך לקבל את הדוחות של רשות השידור כדי לראות כמה הפקות עשו או לא עשו.

אסף אמיר: כי הוא לא סומך על ה...

אלכס מילר: הם העבירו חוקים, ואנחנו אלה שאשמים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, נא לסכם.

יואל חסון: יותר מזה, כשאנחנו מדברים על ניתוק של פוליטיקאים, אני מדבר גם על ניתוק של פקידים.

יואל חסון: אני שומע ועושה פגישות וקורא ורואה.

יואל חסון: כמות הדרישות, התשלומים, "BID-ים", עניינים – על חשבון מה בא כל הדבר הזה?

יואל חסון: למה לא יכולה להיות פה תקשורת שאמנם מחייבת סוגה עילית אבל ללא העניין של השאיבה הכספית הזאת והראייה רק דרך החור של הגרוש?

יואל חסון: הרי מה יקרה בסוף?

יואל חסון: אם יבוא איש עסקים כזה או אחר ולא יוכל לעמוד בזה יותר, והוא יתחיל לקרוס.

יואל חסון: ..

יואל חסון: הרי אם לא הייתה ההצלה הרגעית של רון לאודר, יכול להיות שהם אפילו לא היו מגיעים לשלב של להתחנן על חייהם מול ראש הממשלה.

יואל חסון: אז מה יקרה בסוף?

יואל חסון: יהיה פה ערוץ ממלכתי וגם הוא יישלט על ידי הממשלה.

יואל חסון: יכול להיות שזה מה שרוצים.

כרמל שאמה-הכהן: עזוב אותנו מפוליטיקה.

יואל חסון: זו לא פוליטיקה, זו האמת וזאת המציאות.

יואל חסון: אני אומר לך שמהישיבה הזאת התקשורת הישראלית רק הולכת לרדת למטה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ', בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו בילינו פה הרבה מאוד זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יותר, אני פחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלוש שנים הגיעו לכנסת מנכ"לים, עורכים ראשיים, סמנכ"לים, העובדים, התחקירנים...

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאות ואלפי שעות מבוזבזות של תעשיית הטלוויזיה, שהיו פה במשך שלוש וחצי שנים כדי להביא איזו בשורה שתמיד אמרתי – ואני לא רוצה להגיד "אמרתי לכם" – שאין בה שום היגיון ושום שינוי בשוק התקשורת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי הדברים לא נלקחו בצורה גלובלית אלא, כרגיל, נקודתית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הסיבה שאנחנו נמצאים כאן היא הנאום חוצב הלהבות של חבר הכנסת יואל חסון, ששכח שלפני ארבע שנים הוא ישב בממשלה, וגם הוא לא הסדיר את שוק התקשורת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז במקום להפיל את זה אחד על השני ולעשות פוליטיזציה של עצמכם, הגיע הזמן, חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת פלסנר וכל מי שמדבר פה וחושב איך להביא לעצמו מנדטים אבל לא חושב על אף עובד שנמצא פה ומפחד לאבד את מקום עבודתו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ..

יואל חסון: ואת לא רוצה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני גם רוצה, אבל בזכות האמת ולא מפופוליזם.

אסף אמיר: אפשר להישאר בנושא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לחזור לנושא, על אף שדיברתי בנושא גם קודם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הטיפול בערוץ 10 והחזרה שלו לכאן, שכל פעם גוררת גם את ערוץ 2, זה לא טיפול מיוחד בתקשורת הישראלית – ככה בכנסת ישראל מטפלים בהרבה דברים אחרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ככה אנחנו מטפלים במפעלים שנסגרים, ככה אנחנו מטפלים בעובדים שפעמיים באים לכנסת ואנחנו מצילים אותם ממפעל כזה או אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בגלל שזה לא כזה סקסי ועסיסי, יש עובדים שמפוטרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל על ערוץ 10 אנחנו ממשיכים לדבר, ומכניסים "פלורליזם" ו"דמוקרטיה" וכולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת מראש שאני נמצאת כאן כדי לעזור לערוץ 10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני רוצה לומר את האמת ולחשוף את האמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שאם התקשורת הייתה יותר חושפת את העוולות של הטיפול של הכנסת בבעיות שלא קשורות לתקשורת, אז אולי גם הטיפול בתקשורת היה הרבה יותר רציני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאין שום סיבה לא להצדיק את בקשתו של ערוץ 2 להתאים את התנאים שלהם לערוץ 10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת מראש שהם צודקים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצד שני, אני גם אומרת שאנחנו נמצאים כאן כדי להציל את ערוץ 10, ואנחנו לא רוצים לפגוע כרגע בערוץ 10 בגלל דרישה של ערוץ 2.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא זו הכוונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה להרגיע אותך, אבי, ואותך, אבי, שההסכם הזה הוא הסכם זמני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לו שום משמעות למעט להעביר אותו כרגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני רוצה להרגיע גם אתכם, היוצרים - - -

אסף אמיר: אנחנו נקפוץ עליו יום אחרי הבחירות הקרובות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הדחייה של 27% של הסוגה העילית, גם היא לא רצינית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם על זה עוד נדבר בכנסת הבאה.

שלמה מולה: אבל בינתיים לא יהיה להם מקום עבודה.

שלמה מולה: הם ישבו בבית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז הם יבואו לעבוד אצלך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באיזה מפלגה אתה?

שלמה מולה: אני לא ב"כלכלה", זה בטוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לוקחים רק ראויים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר שערוץ 2 צודק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר עשר שנים להתייחס לערוץ 10 כמו לינוקא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 10 לא יכול להיות ינוקא כל החיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זו ההתייחסות אליו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד פעם אני אומרת: אני כאן כדי לעזור לערוץ 10, אני כאן כדי להציל אנשים שעובדים שם, כי כל איש שיעזוב עכשיו את ערוץ 10 – זה על מצפוננו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם זאת, יש להסדיר את שוק התקשורת בכמה וכמה תחומים.

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, אני מבקש ממך לסכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מקצרת.

כרמל שאמה-הכהן: לא לקצר, לסכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין מנוס מלהסדיר את ערוץ 1, כדי לתת מקום לסוגה עילית בטלוויזיה הציבורית, ולרדת מערוץ 2 ו-10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין מנוס.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה רגע - - -

קריאות: - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר שני, אני רוצה לומר שיש להפסיק את הרגולציה בטלוויזיה המסחרית לאלתר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרגולציה צריכה להיות רגולציה ערכית ורגולציה של סוגה עילית בלבד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נקודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מספיק עם זה כבר, זה הזוי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הצטלמתי היום לטלוויזיה בפייסבוק, ואין שם שום רגולציה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תכנית של חצי שעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני לא מבינה מה אנחנו רוצים מהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האינטרנט עושה טלוויזיה, עושה סרטים, עושה דרמות, עושה חדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה אנחנו רוצים מהטלוויזיה המסחרית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: די כבר עם זה.

יוחנן פלסנר: שעשועונים כמו באיטליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד דבר אחרון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מנכ"לי ערוץ 10 ו-2, אי אפשר להתעלם מהעובדה שחלק מהבעיה נובעת גם מכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם חייבים להסדיר את נושא עמלות היתר למשרדי פרסום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו בעיה שלכם, לא של מדינת ישראל, לא של ראש הממשלה ולא של אף אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן שאתם תעשו סדר בנושא הזה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: והדבר האחרון באמת - - -

כרמל שאמה-הכהן: אמרת קודם "דבר אחרון".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר אחרון באמת, אדוני היושב-ראש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין מנוס מלהסדיר את הנושא של בעלויות אלכסוניות.

כרמל שאמה-הכהן: צולבות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם הפסיקו לפרסם בטלוויזיה הישראלית כי אין להם צורך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאתה נכנס לסופרים גדולים, אז אותם בעלי מניות שנמצאים בערוץ 2 ו-10 לא צריכים לפרסם כי גם ככה הם נמצאים על המדף הראשון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וגם את זה אנחנו צריכים להסדיר.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אקוניס, בבקשה.

אופיר אקוניס: אני התכוונתי לוותר משני טעמים: א', כדי לקצר - - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה מוותר או לא?

אופיר אקוניס: לא, ואני אגיד לך למה לא.

כרמל שאמה-הכהן: אם לא אז למה צריך את הנימוקים האלה?

אופיר אקוניס: אני אגיד לך בדיוק למה לא.

אופיר אקוניס: משני טעמים: הטעם הראשון הוא שהדברים המוזרים שנשמעו פה מחייבים תגובות חדות וברורות; והטעם השני הוא שהתכוונתי לוותר כי בלאו הכי כל אחד מחברי הכנסת שיושב כאן יצביע בעד בקריאה השנייה והשלישית.

אופיר אקוניס: אין פה ויכוח בכלל.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בוויכוח אבל אנחנו כן בישיבה חשובה.

אופיר אקוניס: אבי, על הכיסא שלך ישב בחודש הזה ב-2010 יוסי ורשבסקי.

אופיר אקוניס: תיקחו את הפרוטוקול של הישיבה, ותראו שם את אותן שאלות, את אותן אמירות של המפיקים, את אותן אמירות של ערוץ 10 וגם את אותן אמירות שלנו.

אופיר אקוניס: אנחנו בשידור חוזר טוטאלי, למעט המקום.

אופיר אקוניס: גם האנשים הם אותם אנשים, למעט אבי בלשניקוב וכמה חברי כנסת שהתחלפו.

אופיר אקוניס: גם הישיבה ההיא הסתיימה, אם אינני טועה, ב-11 בלילה, והנחנו את זה כמה ימים - - -

אסף אמיר: אתה מדבר על ירושלים?

אופיר אקוניס: ירושלים היה בסוף.

אופיר אקוניס: זה היה - - -

יוחנן פלסנר: עושים טלאי על טלאי כי לא רוצים לפתור את הבעיה.

יוחנן פלסנר: אפשר היה לפתור את הבעיה, אבל ראש הממשלה רוצה להזחיל את - - -

אופיר אקוניס: לא נכון.

אופיר אקוניס: אני אענה על זה.

אופיר אקוניס: מכיוון שהדיון הפך, לצערי, פחות ענייני ויותר פוליטי - - -

יוחנן פלסנר: זה הכול פוליטי - - -

כרמל שאמה-הכהן: יוחנן.

אופיר אקוניס: הטענה שאנחנו מצמידים את זה לבחירות היא טענת שווא, משום שהכנסת הזאת הייתה אמורה לסיים את דרכה בסוף השנה אבל אנחנו הקדמנו את הבחירות ולכן זה הצטלב.

אופיר אקוניס: אין לזה שום קשר לבחירות.

אופיר אקוניס: אני אומר גם להנהלת ערוץ 10 וגם לפוליטיקאים וחברי הכנסת שנמצאים פה שאין שום קשר, זה הצטלב במקרה.

יוחנן פלסנר: אבל למה זה קורה לאורך כל הקדנציה?

אסף אמיר: למה זה קורה בשלוש שעות?

אופיר אקוניס: אני אענה לך.

אופיר אקוניס: אם היושב-ראש ירצה, והיועצת המשפטית ודאי תתמוך, אפשר לדחות את זה גם לשבוע הבא.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו רוצים לסיים את זה הלילה.

אסף אמיר: אבל זה נסגר במשרד ראש הממשלה בשלוש שעות.

כרמל שאמה-הכהן: אני אומר לך שזה ייגמר מחר.

כרמל שאמה-הכהן: היום זה כבר לא ייגמר.

אסף אמיר: לא, אבל הפתרון שאתו באו הנה הוא מדיון שנעשה בין ארבעה או חמישה אנשים, ואף אחד מאלה שפה לא היה שם.

אתי בנדלר: אסף, לאחר מכן יהיה דיון בכל סעיף.

אתי בנדלר: הממשלה תיתן את התשובה להצעות שלכם.

אופיר אקוניס: מכיוון שהחוק הזה יעבור הלילה.

אופיר אקוניס: .. אני מקווה שהיושב-ראש יסיים את הישיבה כמה שיותר מהר.

אופיר אקוניס: כולכם, תפתחו יומנים: אנחנו ניפגש פה מחדש, כולם, כל שוק התקשורת, במרץ או באפריל או במאי שנה הבאה.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: לא כי אנחנו רוצים בזה.

אופיר אקוניס: אנחנו בטח לא רוצים בזה, כי אני באמת מאמין במצב שבו הזכיינים והמפיקים והפוליטיקאים לא יתערבבו.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים שהדבר הזה יהיה פתוח.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים להסדיר במהירות, בתחילת שנת 2013, שוק שמותאם לתחילת העשור הקודם.

אופיר אקוניס: זאת הבעיה כרגע.

אופיר אקוניס: זאת לא בעיה של ממשלת נתניהו, יואל, זו לא בעיה של ממשלת אולמרט, זאת לא בעיה של שתי ממשלותיו של מר שרון – הבעיה הזאת של ערוץ 10 נמשכת בערך - - -

יואל חסון: למה הבאתם את זה ברגע האחרון?

יואל חסון: למה?

אופיר אקוניס: הסברתי לך את עניין התאריכים, חבל לפתוח את זה מחדש.

אופיר אקוניס: הבעיה לא קשורה לממשלה כזו או אחרת.

אופיר אקוניס: מה שקורה בעולם וגם במדינת ישראל – ואני שמח שאנחנו חלק מן העולם – זה שאנחנו חיים בעולם משתנה - - -

יואל חסון: בסוף העולם.

אופיר אקוניס: לא בסוף העולם.

אופיר אקוניס: תפסיק להיות כזה פטליסט, תהיה קצת יותר אופטימי.

אופיר אקוניס: אנחנו חיים בעולם שמשתנה בכל הגזרות.

אופיר אקוניס: גם אם עיתון כזה או אחר עומד תחת.

אופיר אקוניס: .. ואני לא רוצה שאף עיתון ייסגר פה.

אופיר אקוניס: אגב, בהערת סוגריים, אני לא זוכר שבתקופת הממשלה של יצחק רבין, כשנסגרו שני עיתונים, "דבר" ו"חדשות", האשימו את הממשלה בסתימת פיות.

אופיר אקוניס: הם נסגרו כי היו צרכים שהצריכו אותם להיסגר.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אקוניס, נא לסיים.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מה אנחנו נעשה פה בעוד מספר חודשים.

אופיר אקוניס: קודם כול, אני חושב שהערב יש פה הסכמה מלאה.

אופיר אקוניס: יואל, שינויים בעולם אינם קשורים לממשלתו של מר נתניהו או מישהו אחר.

אופיר אקוניס: הרגולציה הזאת, שהתחילה להיכתב פה, בתחילת שנות ה-90, צריך לשנות אותה בצורה מאוד רחבה.

אופיר אקוניס: וכן, אנחנו ניפגש פה בתחילת 2013, בכנסת ה-19, כדי להביא לשינוי ארוך טווח.

אופיר אקוניס: ומי ישנה את זה?

אופיר אקוניס: הרי מדברים פה על זה שלא יהיה קשר בין פוליטיקה ל...

אופיר אקוניס: אבל מה לעשות שחברי הכנסת הם אלה שמחוקקים.

אופיר אקוניס: זה הקשר.

אופיר אקוניס: ולכן הפגישות תימשכנה, ואני מקווה שלזמן קצר.

אופיר אקוניס: ברגע זה אני אומר לערוץ 10, למר חודורוב, שמודאג מאוד, אתם באמת יכולים למשוך את כל מכתבי הפיטורים ולהסיר דאגה מוצדקת מלבם של עובדי ערוץ 10, כי החוק הזה יעבור בהסכמה רחבה.

אופיר אקוניס: את העניין הרחב יותר, הכללי יותר, נתחיל בתחילת הכנסת הבאה.

עמית ליאור: אתה יכול להבטיח גם ל - - - ?

אופיר אקוניס: לכולם.

אופיר אקוניס: לכולם אפשר להבטיח - - -

עמית ליאור: אתה יכול לחזור - - - ?

אופיר אקוניס: נחזור כדי לעשות - - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לחברים שלא מכירים את המערכת הפוליטית ואת איך שהיא מתנהלת, והם מודאגים מכך שכל הנושא הזה הוא זמני ומכך שנראה את עצמנו בשנה הבאה באותו מצב:

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם שהחוקים הכי קיימים ונצחיים בכנסת הם אלה שקשורים להוראת שעה.

נסים זאב: כל מה שהוא הוראת שעה, הוא בא כל שנה כהוראת שעה.

נסים זאב: הוא כבר 50 שנה קיים.

נסים זאב: זאת אומרת, הוא לא משתנה.

נסים זאב: אז קחו את זה כהוראת שעה.

נסים זאב: אני לא חי באשליות: לא יהיו רישיונות.

נסים זאב: כי איך שאני שמעתי פה את החברים ואיך שאני רואה את ההתמודדות של ערוץ 2 ו-10, אני לא רואה שהם הולכים לשלם את החובות.

נסים זאב: הממשלה בסופו של דבר תגיד לכם: "מחולים לכם, שרויים לכם", ולא יהיו כאן לא חובות ולא הדברים שאתם כל כך חוששים מהם.

נסים זאב: כי בסופו של דבר הממשלה צריכה את הערוצים ורוצה בקיומם, וטוב שכך.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לרון לאודר, שאני חושב שהוא עושה מעשה נכון, חכם ואמיץ.

נסים זאב: אני מקווה שהוא לא יברח יום אחד מהמערכת.

נסים זאב: יש מושג בהלכה: "בא עוזר ונפל עזור".

נסים זאב: כלומר, לפעמים אדם בא לתמוך במישהו, ובסוף הוא מתמוטט ומשאיר אותו למעלה.

נסים זאב: אני אומר לכם שטוב שהוא באמת מנסה לרומם ולתמוך.

נסים זאב: אני לא אוהב לשמוע כאן את ההתקפות על הממשלה.

נסים זאב: לדעתי עושים כאן פופוליזם זול ביותר.

נסים זאב: כפי שאמר חבר הכנסת אקוניס, עם ממשלת קדימה כפי שהתחייבה לתמוך בראש הממשלה לפחות עד 2013, היינו שלווים ומאושרים בממשלה רחבה שבה יכולנו להעביר כל חוק שקדימה רק הייתה חפצה בו, בוודאי כדי לשפר את המצב של העובדים בערוצים השונים.

נסים זאב: אבל מה עשיתם?

נסים זאב: נתתם בעיטה לראש הממשלה, ועכשיו אתם אומרים - - -

שלמה מולה: לא הבנתי את ההערה.

אופיר אקוניס: הוא דיבר על הקדמת הבחירות.

נסים זאב: אתם באים ואומרים - - -

מתן חודורוב: מה זאת אומרת "בעיטה לראש הממשלה", חבר הכנסת זאב?

מתן חודורוב: מי נתן בעיטה לראש הממשלה?

כרמל שאמה-הכהן: הוא התכוון שאלוהים יסלח לפלסנר.

יוחנן פלסנר: הוא התכוון שיציאתנו מהממשלה היא הסיבה לכך שאין רפורמה שמסדירה את השוק החופשי ואת עצמאות הטלוויזיה המסחרית.

נסים זאב: אני מתכוון לאנשי קדימה - - -

שלמה מולה: לא המשכנו להיות חברים בקואליציה.

כרמל שאמה-הכהן: תנו לו לסיים בבקשה.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, בוודאי שאף אחד לא תכנן את הדיון הזה ערב הבחירות.

נסים זאב: תסתכלו על הצד החיובי, על זה שבאים לפה כל החברים בערב הבחירות, במאמץ רב, למרות שלכל פוליטיקאי יש את העבודה שלו, באים ודנים שעות ארוכות בכובד ראש.

נסים זאב: זה לא כדי להיות בתקשורת, אלא בגלל שזה באמת חשוב לכל אחד ואחד מאתנו.

נסים זאב: אני אמרתי כבר במליאה שאני באמת חושב שאתם, גם ערוץ 2 וגם ערוץ 10, צריכים לשפר...

נסים זאב: אתם רוצים להחליף פרה בחמור, סוגה עילית בתכנית כזאת או אחרת.

שלמה מולה: אתה רואה טלוויזיה בכלל?

נסים זאב: אני לא רואה טלוויזיה, ברוך השם.

נסים זאב: לתכניות מהסוג הזה אין לי זמן, אבל אני רואה חדשות, כי כפוליטיקאי חשוב לי לראות את זה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת זאב, יש לך עוד משהו לומר בעניין?

נסים זאב: אני חושב שצריכים לשנות את התכנים.

נסים זאב: אני חושב שסוגה עילית זו הזדמנות לתת תכנים אמתיים, חינוכיים יותר, ברמה גבוהה - -

יוחנן פלסנר: נו, אבל פה מצמצמים את זה.

נסים זאב: - - יותר מ"האח הגדול" הזול והנלוז.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אלי פולק, יו"ר האגודה לזכות הציבור לדעת, בבקשה.

אלי פולק: כבוד היושב-ראש, ישבנו פה הרבה זמן ושמענו המון אנשים, אבל לא שמענו אדם אחד שאמר שאת החוק הזה צריך לדחות.

אלי פולק: זה כמו בית דין של 23, שכשאומרים "כולו חייב", הוא יוצא זכאי אבל בכיוון ההפוך.

אלי פולק: הרי אנחנו באמצע מערכת בחירות.

אלי פולק: כולם יודעים מדוע חתן וכלה נכנסים לחופה.

אלי פולק: וכולם יודעים מדוע החקיקה הזאת עוברת.

אלי פולק: היא עוברת משום שהערוץ השתמש בערוץ שלו בצורה לא חוקית, כפי שהיועצת המשפטית של הרשות השנייה הבהירה לו, כדי להפעיל לחץ על פוליטיקאים.

אלי פולק: בגלל זה היועץ המשפטי, יושב-ראש הכנסת, אמר שאין לחוקק חוקים חפוזים בתקופה הזאת.

אלי פולק: ולמרות האמירה הזאת, אין לי ספק שהחוק הזה יעבור הערב, משום שהלחץ שיש לתקשורת על הפוליטיקאים הוא כזה שאין פוליטיקאי שיכול להרשות לעצמו לעמוד בפני ערוץ אחד או שני ערוצים ולומר להם: אני מצטער, ערוץ 10, היו לך שלוש שנים לסדר את מה שהיה צריך לסדר.

אלי פולק: ערוץ 10, אתה לא קיימת את המחויבויות שלך לעבור לירושלים, אפילו לא לנווה אילן.

אלי פולק: ערוץ 10, אתה ניצלת לא רק עכשיו אלא גם לפני כמה חודשים, ואתה יודע שאת המדיום שלך אסור לך לנצל למטרותיך, אבל אתה עושה את זה.

אלי פולק: אנחנו היינו כאן לפני שנה-שנתיים-שלוש והתרענו שהערוץ הזה לא יצא מהבוץ שהוא נמצא בו.

אלי פולק: לא משום שחלו תמורות בשוק התקשורת.

אלי פולק: שוק התקשורת באמת צריך רפורמה ובאמת צריך לדון בו, אבל הערוץ הזה נוהל מאז תחילתו בצורה כושלת, וכל אקמול שאתם נותנים היום לא יעזור לו, וחבל לבוא ולתת - - -

שלמה מולה: אז אתה מציע ש-600 עובדים ילכו הביתה?

אלי פולק: אז בוא נדבר על 600 עובדים שילכו הביתה.

אלי פולק: אנחנו ראינו לא - - -

אבי בלשניקוב: רוע, רוע, רוע לב.

אבי בלשניקוב: בגלל אנשים כמוך בית המקדש נחרב.

אבי בלשניקוב: שנאת חינם.

אבי בלשניקוב: רוע, רוע, רוע לב.

אבי בלשניקוב: לך לבג"ץ.

אבי בלשניקוב: את מי אתה מייצג?

אבי בלשניקוב: אנחנו חתמנו עם ד"ר יובל שטייניץ, שהיה נשיא הארגון שאתה עכשיו מייצג.

אבי בלשניקוב: הוא חתום לנו.

אבי בלשניקוב: איש ישר והגון.

אבי בלשניקוב: איש ישר והגון, הד"ר יובל שטייניץ, שר האוצר, שהיה נשיא הארגון שאתה מייצג אותו.

אבי בלשניקוב: אתה רוע, רוע, רוע לב.

אבי בלשניקוב: 600 איש הביתה?

אבי בלשניקוב: תתבייש לך.

אבי בלשניקוב: תתבייש לך.

אבי בלשניקוב: חוצפן.

אלי פולק: אנחנו ראינו יותר מפעם - - -

אבי בלשניקוב: בית המקדש נחרב בגלל אנשים כמוך.

אבי בלשניקוב: שנאת חינם.

אבי בלשניקוב: שנאה.

כרמל שאמה-הכהן: מר בלשניקוב, זה כבר עצבים חינם.

כרמל שאמה-הכהן: עזוב.

אלי פולק: אנחנו ראינו יותר מפעם אחת במדינת ישראל, ובצדק, שאת החוק צריך לכבד, גם כאשר המחיר הוא מחיר מאוד מאוד כבד, הרבה יותר כבר מאשר 500 עובדים.

אלי פולק: אבל כאן נוצר מצב שבו אתם יוצרים דוגמה לאומה, שאומרת: חבר'ה, לפני בחירות אפשר להפעיל לחץ, החוק הוא צחוק, לא צריך לכבד אותו.

אלי פולק: וחבל.

אלי פולק: בעצם העובדה שהדבר הזה נדון כאן, אתם פוגעים בדמוקרטיה הרבה יותר מהפגיעה שיש בדמוקרטיה מכך שערוץ שני נסגר.

אלי פולק: יש רק להצר על כך.

אלי פולק: אני מסכים אתך, מר בלשניקוב, אנחנו הולכים לבג"ץ על הדבר הזה.

אלי פולק: הגשנו עתירה לבג"ץ על הדבר הזה, כי אנחנו חושבים שלא היה ראוי שהדיון הזה יתקיים עכשיו, אלא רק לאחר הבחירות.

אלי פולק: ואם אתם עשיתם טעות בחשבון של הלחצים שלכם, אתם צריכים לשלם את המחיר.

מתן חודורוב: זה אנחנו עשינו טעות, או ששנה וחצי אף אחד לא הסכים לדון בחוק שלנו למרות שאנחנו התרענו מראש על הבעיה בערוץ 10?

מתן חודורוב: סליחה - - -

כרמל שאמה-הכהן: מר חודורוב, אתה לא ברשות דיבור.

מתן חודורוב: יש גבול גם לשקרים.

כרמל שאמה-הכהן: אני רק אומַר שהדיון הזה והצעת החוק הזאת מתקיימים ומקודמים באישורו של היועץ המשפטי לממשלה והיועץ המשפטי לכנסת ועוד כמה יועצים משפטיים מכובדים, ולא פחות מכל מי שהזכרתי עכשיו – היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה.

שלמה מולה: רק אזכיר לאדוני שזו סמכותו של יושב-ראש הכנסת לכנס את הכנסת היום, ולכן החוק נדון.

שלמה מולה: אז אני מציע לא לזרוק אבנים.

שלמה מולה: אתה מקדם אג'נדה ועמותה, אז לך תקדם...

כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול אולי לחשוד בנו, אבל לא בכל מי ש - - -

אלי פולק: אני מבין שבצוק הימים ובצוק העתים יש החלטות שמתקבלות כפי שהן מתקבלות, אבל זה עדיין לא הופך אותן - - -

כרמל שאמה-הכהן: זה לא השלמות - - -

מתן חודורוב: בצוק הימים יש עתירות מטופשות שמוגשות לבית משפט.

כרמל שאמה-הכהן: יש כאן איזונים בין דברים.

אלי פולק: אני חושב שהדיון הזה מראה עוד דבר: במקום להתייחס לדברים בצורה עניינית, אתם בערוץ 10 מעולם לא ידעתם איך להתייחס עניינית, אלא להשמיץ - -

מתן חודורוב: יש לך ביקורת על הערוץ, והיא שורש הקו האנטגוניסטי שאתה מוביל.

אלי פולק: - - ולומר דברים שהם פשוט לא לעניין, וחבל.

אלי פולק: וזאת אולי אחת הסיבות שאתם נקלעתם למצב שנקלעתם.

אתי בנדלר: אני רק רוצה לחזור על דבריו של יושב-ראש הוועדה.

אתי בנדלר: מפאת לחץ הזמן לא אפרוס כאן בפני הוועדה חוות דעת מדוע אנחנו סבורים שאין מניעה להתעסק בחוק הזה.

אתי בנדלר: אני לא אדבר כרגע על כל פרטי החוק, האם כולם קשורים לצוק עתים או לא, אבל בהינתן העובדה שללא תיקון חוק לא ניתן יהיה להמשיך בשידורי ערוץ 10, ובהינתן העובדה שהמצב שאליו נקלע ערוץ 10, מקורו לא במחדלים שלהם, כפי שהוסבר לנו, אלא בתמורות שחלו, בעיקר בשוק הפרסום – בהינתן אלו, אנחנו סברנו שבהחלט ניתן לדון בחוק הזה בנקודת הזמן הזאת.

אלי פולק: אני מניח שניפגש בבית המשפט העליון.

שלמה מולה: בסדר.

אתי בנדלר: אכן.

כרמל שאמה-הכהן: הדובר האחרון לפני שאנחנו מתחילים בחקיקה – ג'עפר פרח, ערוץ "הלא TV", בבקשה.

ג'עפר פרח: אני יושב פה, הערבי הנוסף, ומקנא: יש פה מישהו שדואג לתעשייה גוססת.

ג'עפר פרח: לנו, הציבור הערבי, אין תעשייה.

ג'עפר פרח: זה אולי לא משהו חדש, אבל הוועדה ורוב משרדי הממשלה לא התעסקו בהקמת תעשיית קולנוע וטלוויזיה ערבית.

ג'עפר פרח: כל הנתונים מראים שזה בשולי השוליים.

ג'עפר פרח: אני מציע שאם הדיון הזה באמת יתקיים אחרי הבחירות, יילקח בחשבון שתעשיית הטלוויזיה לא תהיה יהודית בלבד, אלא תתייחס לחמישית מאזרחי המדינה, שצריכים גם השקעות בהפקות מקור.

ג'עפר פרח: זה הכישלון של כל גופי הרגולציה עד היום – הם לא הבינו שצריך להקים את התעשייה הזאת גם בשפה הערבית.

ג'עפר פרח: הנושא הזה, חברי הכנסת, הרגולציה, יכול להיות שהוא לא מעניין אתכם - - -

אלכס מילר: אתה מצפה שאנחנו נקים ערוץ פרטי?

ג'עפר פרח: הרגולציה במשך 30 שנה הקימה פה כבלים, הקימה פה ערוצים פרטיים, הקימה פה תעשייה שלמה - - -

אופיר אקוניס: נדמה לי שהוועדה הזאת - - - את המכרז.

ג'עפר פרח: נכון.

ג'עפר פרח: ואני אומר לך שהערוץ הזה גוסס - - -

אופיר אקוניס: זה לא שייך אל - - -

ג'עפר פרח: גם ערוץ 10 לא שייך אליך, נכון?

ג'עפר פרח: יש פה תעשייה שלמה שדורשת התערבות, כולל מה שקורה בתוך האוכלוסייה הערבית.

אופיר אקוניס: הכול דורש התערבות.

ג'עפר פרח: נכון.

ג'עפר פרח: ואני מבקש את עזרתך, חבר הכנסת אקוניס.

ג'עפר פרח: אולי פעם אחת תקדיש קצת זמן לראות איך מצמיחים תעשייה של טלוויזיה גם בשפה הערבית ולא רק בשפה העברית.

אופיר אקוניס: בזמן האחרון אני הקדשתי המון לעניין הזה.

אופיר אקוניס: "המון".

ג'עפר פרח: חבר הכנסת אכרם דיבר על כך שיש פה ערוצים שמדברים על זה שאנחנו רוצים פה פלורליזם ורב-תרבותיות.

ג'עפר פרח: חבר'ה, ערוץ 10, בפעם האחרונה שראיתי ערבי אצלכם זה לא היה ב-24 השעות האחרונות.

ג'עפר פרח: וגם בערוץ 2 אני כמעט לא רואה ערבים, גם לא כתבים.

ג'עפר פרח: וגם מעט מאוד אתיופים, וכמעט ואין חרדים, ובקושי יש רוסים.

ג'עפר פרח: הערבים, חמישית מאזרחי המדינה, לא נראים אצלכם.

ג'עפר פרח: אז בשם הדמוקרטיה והפלורליזם אני מבקש מכם שתתחילו להתייחס לחמישית מאזרחי המדינה.

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה הופיע אתי אתמול בתכנית הבוקר, והוא קיבל הרבה יותר זמן - - -

ג'עפר פרח: לא צריך לספור כל ערבי - - -

אופיר אקוניס: לא, אני במקרה הייתי אתו.

אופיר אקוניס: במקרה.

אופיר אקוניס: אז למה אתה אומר שהוא לא הופיע?

אופיר אקוניס: הזמינו, הוא הופיע, טען את טיעוניו יפה מאוד - - -

ג'עפר פרח: תסתכל על הנתונים: כמה עובדים ערבים יש בכל הערוצים בישראל?

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אילן אבישר, ואחרי זה הפסקה קלה.

יואל חסון: למה הפסקה?

אופיר אקוניס: אולי היושב-ראש רוצה להתרענן.

יואל חסון: שיחליפו אותו בינתיים.

כרמל שאמה-הכהן: אילן אבישר, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: ואחרי זה אנחנו יוצאים להפסקה קלה.

אילן אבישר: אני רוצה להגיד כמה דברים מהפרספקטיבה של הרשות השנייה.

אילן אבישר: לפעמים גם אנחנו מתוסכלים מכך שסוגיות של רגולציה נדונות על ידי המחוקק.

אילן אבישר: מצד שני, אנחנו גם מכירים את ההיררכיה שקיימת במספר נתונים בסיסיים שהוגדרו בחוק ושלגביהם הרשות השנייה היא לעתים זרוע מבצעת בלבד ולעתים אפילו לא רלוונטית.

אילן אבישר: דיברו על דרישות רגולטוריות מפליגות, בעיקר בהקשר של כספים.

אילן אבישר: אנחנו פנינו בקריאה להורדת התמלוגים, גם לפני כשנה וחצי, קריאה שנענתה, וגם לאחרונה.

אילן אבישר: ואנחנו צריכים לראות את ההתקדמות בכיוון הזה.

אילן אבישר: העניין העיקרי שלנו הוא בתוכן, אבל אנחנו עוקבים אחר הסיטואציה הלא קלה של הזכיינים שלנו זה זמן רב.

אילן אבישר: כדאי לשים את הדברים בקונטקסט, כדי שלא ניכנס להיסטריה חסרת גבולות.

אילן אבישר: המשבר הכלכלי החריף בצורה מאוד דרמטית אחרי המחאה החברתית.

אילן אבישר: אם הייתה איזושהי ציפייה להתאוששות לאחר הגל שהמחאה החברתית חוללה בתעשייה ובמשק, הסתבר שהיא לא קרתה, ו"עמוד ענן" היה עוד איזשהו פרק שהמחיש את הקשיים הגדולים של הזכיינים.

אילן אבישר: אני חייב להגיד שבאופן כללי, עם כל הבעיות ולמרות שהזכייניות הן לא מושלמות, אנחנו בהחלט מודעים לזה שהן מעניקות שירות עצום לאזרחי מדינת ישראל, הן מבחינת שירותי החדשות, הן מבחינת הבידור, הן מבחינת יצירה.

אילן אבישר: בעיקר במפת תקשורת שבה הערוץ הציבורי בקושי מתפקד.

אילן אבישר: אני חושב שגם מבחינת תכניות המקור הן עושות מעל ומעבר – המסך שלהן הוא בדרך כלל מסך עברי.

אילן אבישר: אני חושב שמה שנעשה כאן היום בחוק הזה, ההקלות שיינתנו, יש בהן הרבה צדק.

אילן אבישר: זה מגיע להן.

אילן אבישר: הן בהחלט השקיעו לא מעט בשנים האחרונות, והייתי אומר שיש גם הישגים בין-לאומיים.

אילן אבישר: בקשר להקלה או הדחייה של סוגה עילית, אני רוצה להגיד לחברינו היוצרים שגם בסוגה העילית יש עילית-עילית ויש עילית-תחתית.

אילן אבישר: העילית-עילית זה הדרמה והסרטים הדוקומנטריים, והעילית-תחתית זה תכניות התעודה והתכניות המיוחדות.

אילן אבישר: הכוונה של הרשות השנייה היא להבטיח שהפגיעה בעילית-עילית, בדרמה ובסרטים הדוקומנטריים, תהיה מינימלית, אם בכלל.

עמית ליאור: ובקולנוע.

אילן אבישר: קולנוע זה גם כן משהו - - -

אסף אמיר: אנחנו מאוד נשמח - - -

אילן אבישר: אני לא בטוח שאפשר לנתח את זה כאן, אבל זה בהחלט הדבר - - -

אתי בנדלר: לא בטוח שתהיה לכם זכות לעשות את זה אם זה לא ינוסח כאן.

אסף אמיר: בדיוק.

אילן אבישר: זו בדיוק הנקודה, אתי, שהייתי מעדיף שתהיה לנו הסמכות.

אתי בנדלר: אז כשהסעיף הזה ייקרא, יהיו הערות והוועדה תחליט.

אתי בנדלר: יישמעו הערות למיניהן.

אילן אבישר: אפשר לדחות את הדיון הפרטני בזה לדיון בחוקים.

אילן אבישר: אבל הגישה העקרונית היא לתת לנו את המנדט לקבוע את זה לפי הכללים הקיימים.

קריאה: זה יהיה לפי הכללים הקיימים ברשות השידור.

אילן אבישר: אבל זה יהיה עם איזושהי מדיניות מאוד ברורה, כדי להבטיח שהפגיעה בז'אנר האיכותי, העילי, תהיה מינימלית או אפסית.

אילן אבישר: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו יוצאים להפסקה עד רבע לתשע.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מחדשים את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: סיימנו עם ההערות הכלליות להצעת החוק, ואנחנו עוברים לדיון והצבעה בסעיפי הצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נדון סעיף-סעיף ונצביע.

כרמל שאמה-הכהן: אם יהיו אחרי זה הצעות לסעיפים נוספים, אנחנו נשמח לדון בכך.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי שהמגמה היא לבחון את הרחבת הסיוע במגבלות האפשר, ולכן לכל מי שתהיה הצעה נוספת, יהיה רשאי להציג אותה ולהגישה.

כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא את ההצעה.

טל רוזנפלד: "הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 37), התשע"ג-2012

כרמל שאמה-הכהן: מה המהות של הסעיף הזה?

דנה נויפלד: זה תיקון טכני.

דנה נויפלד: הוא מוסיף את ההגדרה של התיקון שאנחנו עושים עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש הערות לסעיף הספציפי הזה?

כרמל שאמה-הכהן: אין הערות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 1?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא את הסעיף השני.

דנה נויפלד: אנחנו קוראים עכשיו נוסח של סעיף שלא היה בוועדה, שהוא שיפור של הנוסח שהיה בפני הוועדה.

דנה נויפלד: הסעיף הזה הוא סעיף שמתקן את תוקף הזיכיון לשידורים.

דנה נויפלד: היום לקשת ולרשת, בעלי הזיכיון בערוץ 2, יש תקופת זיכיון של עשר שנים, והסעיף הזה מאפשר להם להאריך את זה בשנתיים נוספות, ובלבד שהם עומדים בתנאים שנמנו בסעיף.

דנה נויפלד: התנאי הראשון הוא שבעל זיכיון אחד ביקש והשני נתן את הסכמתו לכך; ושהבקשה הוגשה עד 31 באוקטובר 2014.

אתי בנדלר: דנה, אני מבינה שבהתאם לנוסח המתוקן שהעברתם עכשיו, לא מדובר בהארכה דווקא של שני בעלי הזיכיון, אלא יכולה להיות סיטואציה שבה בעל זיכיון אחד מבקש להאריך את זיכיונו והשני אינו מעוניין בהארכת זיכיונו אלא רוצה לעבור לרישיון למשל.

אתי בנדלר: אבל הוא עדיין יכול להסכים לכך שבעל הזיכיון המבקש, זיכיונו אכן יוארך.

אתי בנדלר: כלומר, יכולה להיות סיטואציה שבה רק זיכיון של אחד מבעלי הזיכיונות יוארך והשני יעבור לרישיון, נכון?

דנה נויפלד: נכון.

דנה נויפלד: זה דומה למצב היום, גם ללא תיקון הזה.

דנה נויפלד: לו היה אחד מבעלי הזיכיון בוחר לעבור לרישיון ב-2013, הוא היה יכול לצאת, בעוד השני נשאר.

דנה נויפלד: זה לא קרה כי ב-2012 אף בעל זיכיון לא ביקש לעשות את זה.

אתי בנדלר: נזכור את ההערה הזאת בפסקה 4, שאליה תגיעי עוד מעט.

דנה נויפלד: בסדר.

דנה נויפלד: אז אם ביקש בעל זיכיון להאריך את זיכיונו, מה שיחול עליו זה ההתחייבויות והתנאים שחלו עליו בשנת הזיכיון העשירית, וחוץ מזה הוא ישלם תמורה למדינה בעד הארכת הזיכיון.

דנה נויפלד: התמורה תיקבע על ידי שר האוצר, לאחר המלצה של הרשות השנייה, בהסכמת שר התקשורת ובאישור הוועדה.

דנה נויפלד: אם הוא לא שילם את התמורה האמורה, זיכיונו יפקע.

דנה נויפלד: חוץ מזה, באותו אופן מוארך גם הזיכיון שניתן לטלוויזיה הלימודית.

דנה נויפלד: כמו כן, סעיף קטן (4) מתייחס למצב שבו פקע או בוטל הזיכיון שתוקפו הוארך.

דנה נויפלד: במצב כזה, מועצת הרשות השנייה תקבע הוראות לעניין השימוש ביחידת השידור שנותרה, על ידי בעל הזיכיון שנותר.

דנה נויפלד: זה במקרה שבו יש שני בעלי זיכיון, ואחד מהם פוקע והשני לא.

דנה נויפלד: הוא לא חייב להתקיים.

דנה נויפלד: אבל במידה שהוא כן מתקיים, או אז תחול ההוראה הזאת.

אתי בנדלר: אם כך צריך להשלים את זה, כי זה מכוון לסיטואציה שבה שני בעלי הזיכיון ביקשו את הארכת הזיכיון, נכון?

דנה נויפלד: כן.

כרמל שאמה-הכהן: תסבירי את התיקון הזה.

אתי בנדלר: פסקה 4 מדברת על סיטואציה שבה יש בעלי זיכיון באותו ערוץ, וזיכיונו של אחד מהם פקע או בוטל.

אתי בנדלר: אבל צריכה להיות הנחה - - -

דנה נויפלד: אתי, יש פה התייחסות לשניים: בעל זיכיון לשעבר, שהוא זה שפקע או בוטל זיכיונו; ובעל זיכיון שנותר.

דנה נויפלד: זאת אומרת, הסעיף מניח שיש אחד שנותר, ואחד שהוארך ואז בוטל או פקע.

אתי בנדלר: טוב, נבהיר את זה בנוסח בהמשך.

כרמל שאמה-הכהן: אז לא צריך תיקון פה?

אתי בנדלר: אנחנו נתקן את זה ברמה של הנוסח.

כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש הערות על הסעיף הזה?

טל רוטשטיין: לי.

טל רוטשטיין: אני יועצת משפטית מהרשות להגבלים עסקיים.

טל רוטשטיין: אנחנו רוצים להתייחס לסוגיה של הצורך בהסכמת בעל הזיכיון השני.

כרמל שאמה-הכהן: על איזה סעיף את מדברת?

טל רוטשטיין: (ב3).

טל רוטשטיין: כדי להאריך זיכיון, צריכה להינתן הסכמת בעל הזיכיון השני, ויש עם זה בעיה בהיבט התחרותי.

טל רוטשטיין: אני יכולה להצביע על שני היבטים.

טל רוטשטיין: הצורך בהסכמה בין שני בעלי זיכיון מופיע פעמיים בתיקון הזה.

טל רוטשטיין: מדובר בהחלטה מאוד משמעותית ודרמטית לכל בעל זיכיון.

טל רוטשטיין: הצורך לקבל הסכמה מהמתחרה הישיר שלך, יכולה להיות לו השלכה על יתר השדות התחרותיים של שני בעלי הזיכיון.

טל רוטשטיין: מעבר לכך, אם המעבר לרישיון נועד לקדם תחרות, אז הצורך בהסכמה בין שני המתחרים הוא צורך שקצת מקשה על הרצון לקדם את התחרות.

אתי בנדלר: - - - שמעו אתכם לפני שהציעו את ההצעה הזאת?

טל רוטשטיין: אנחנו למדנו על ההצעה הזאת היום.

אתי בנדלר: כולנו למדנו על ההצעה הזאת היום.

שלמה מולה: מה החלופה שאתם ממליצים עליה?

טל רוטשטיין: שלא צריך לבקש הסכמה.

טל רוטשטיין: זכות הווטו הזו - - -

כרמל שאמה-הכהן: למה יש צורך בהסכמה?

אבי דיכטר: כי אחרת יש מועד אחד בלבד על פי החוק היום.

אבי דיכטר: אני גם לא מבין את ההיגיון – אם אחד יוצא לרישיון לפי כן אז הדעת נותנת שיש יותר תחרות, לא פחות תחרות.

אבי דיכטר: לכן אני לא מבין את ההיגיון.

אבי דיכטר: ב-15 ממילא שניהם יכולים ללכת הביתה, ואז לא תהיה תחרות אולי בכלל.

אבי דיכטר: כאן, לפני 15, יש אפשרות להתחרות.

אבי דיכטר: היום אם מישהו רוצה לצאת לרישיון, הוא לא יכול.

טל רוטשטיין: אבל למה הוא צריך הסכמה?

טל רוטשטיין: אם אתה צריך לקבל הסכמה מהמתחרה שלך, שזה דבר כל כך משמעותי, הדעת נותנת שהתחרות ביניכם במקומות אחרים אולי - - -

אבי דיכטר: להפך, הדעת נותנת שאחד מוכן להיות ברישיון אחר, ואחד נשאר בזיכיון.

אבי דיכטר: זה בדיוק ההפך.

טל רוטשטיין: זו החלטה שלדעתנו צריכה להיות לה הצדקה.

שלמה מולה: אבי, למה זה מפריע לך?

אבי דיכטר: כי ברגע שיש שני בעלי זיכיון שחיים תחת חוק, תחת זיכיון שהמדינה נתנה להם עד 2015, אתה לא יכול לשנות את הכללים באופן חד צדדי על ידי אחד מהם.

אבי דיכטר: אתה לא יכול.

אבי דיכטר: זה בלתי אפשרי.

כרמל שאמה-הכהן: יש לך פתרון לזה?

אתי בנדלר: אני יכולה להבין מדוע מבקשים את הצורך בהסכמה: משום שאם אחד מבעלי הזיכיון רוצה לצאת לרישיון, הוא משפיע בהחלטה שלו על בעל הזיכיון הנותר.

אתי בנדלר: יכולים למשל לתת לו, כבעל זיכיון, הוראה להתחיל לשדר בכל יחידת השידור.

אתי בנדלר: כלומר, שבעה ימים בשבוע במקום שלושה או ארבעה.

אתי בנדלר: יש לזה השלכות מאוד משמעותיות על בעל הזיכיון שנשאר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אם הוא לא מסכים?

אבי דיכטר: אם הוא לא מסכים, החוק מתקיים כהוראתו היום.

אבי דיכטר: כלומר, הזיכיונות פוקעים בנובמבר 2015.

אבי דיכטר: ולכן זה הגיוני.

דוברת: זה חוק בעל מבנה מאוד מיוחד, שבו שתי הזכייניות קשורות אחת בגורל השנייה.

דוברת: בגלל המאפיינים המאוד מיוחדים האלה של החוק, נדרשת ההסכמה.

קריאה: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: מה המשקל של ההערה של ההגבלים העסקיים מבחינתך?

אתי בנדלר: בדרך כלל אנחנו נוטים לתת בוועדה הזאת משקל מאוד משמעותי להערות ההגבלים העסקיים, משום שאחד הדברים שהוועדה שוקדת עליהם הוא פיתוח התחרות, ומי כמוהם אמונים על העניין הזה.

אתי בנדלר: אבל אין לי כרגע פתרון שמונע את המצב הזה.

כרמל שאמה-הכהן: אז נדלג בשלב הזה - - -

אלכס מילר: אם יש בעיה עקרונית מיוחדת, אם תרצו לבטל או לשנות משהו, אתם יכולים להביא אחרי הבחירות תיקון נוסח בעניין הזה.

אלכס מילר: אם עכשיו נתחיל להתעסק בעניין הזה, אנחנו פשוט ניתקע עם איזשהו סעיף טכני עד מחר בבוקר.

דנה נויפלד: אני רוצה להעיר שאמנם ההערה של חברתי היא טובה, אבל צריך לשים לב שהפגיעה מוגבלת בזמן, כי אנחנו מדברים בסך הכול על תקופת הארכה של שנתיים, והמשטר עצמו כבר היום מאפשר לאחת להישאר ולאחת לצאת.

דנה נויפלד: לכן הפגיעה, ככל שהיא קיימת, מוגבלת במשך שלה.

אתי בנדלר: הפגיעה הזאת קיימת לתקופה מוגבלת, עד 2015, ואת אומרת שאם יש כבר פגיעה, אז בואו נמשיך את זה לעוד שנתיים.

דנה נויפלד: לא, אתי, זה לא מה שאני אמרתי.

אתי בנדלר: צריכים לזכור שיש לזה השלכות מרחיקות לכת על הבעל הרישיון שנשאר.

דנה נויפלד: סליחה, זה ממש לא מה שאמרתי.

דנה נויפלד: המצב עד 2015 הוא מצב שהחוק מאפשר – מצב של שני בעלי זיכיון.

דנה נויפלד: אם מדובר על פגיעה, זו פגיעה בין 2015 ל-2017, שזו תקופת ההארכה שעליה מדובר כרגע.

רון גזית: אני רוצה להוסיף משפט בעניין הזה.

רון גזית: הסעיף הזה הא סעיף חשוב, בלי הסעיף הזה אף אחד לא יֵצא לרישיון.

רון גזית: אם מישהו יצא לרישיון, קשת או רשת, התחרות תגבר.

רון גזית: ואם לא יצאו לרישיון, אז תהיה פחות תחרות והמצב ימשיך כמו עכשיו, מצב "אינוולידי" שהמחוקק יצר לפני הרבה שנים.

רון גזית: לכן הסעיף הזה הוא חיוני מבחינת התחרות, ואני חושב שהגברת מההגבלים העסקיים פשוט טועה במקרה הזה.

דנה נויפלד: לא, היא לא טועה, אבל הפגיעה היא פגיעה מוגבלת.

כרמל שאמה-הכהן: בואו ניתן לרשות להגבלים עסקיים לבצע עוד בדיקה של הנושא ולתת לנו חוות דעת סופית בהמשך הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: נעובר לסעיף הבא.

דורלי אלמגור: יש לנו עוד הערה לסעיף.

דורלי אלמגור: בסעיף קטן (1) יש אמירה שההתחייבויות שחלו בשנה העשירית יחולו גם בתקופת ההארכה הנוספת אלא אם כן המועצה קבעה שהתנאים האלה לא יחולו.

דורלי אלמגור: רצינו להבין מה בדיוק המשמעות של סמכות שיקול הדעת של המועצה להפחית מחויבויות.

דורלי אלמגור: דנה, מה משמעות הסיפה שאומרת שהמועצה יכולה - - -

דנה נויפלד: אנחנו מסכימים להוריד את הסיפה.

דנה נויפלד: הכוונה הייתה להחיל בכל העת את אותן מחויבויות שחלות על השנה העשירית.

דנה נויפלד: היא צודקת, אנחנו מבקשים למחוק את הסיפה.

כרמל שאמה-הכהן: תציגי לנו את השינוי.

טל רוזנפלד: בפסקה הראשונה, בסעיף (ב3)(1), צריך למחוק את הסיפה שמתחילה ב"אלא אם כן קבעה המועצה".

קריאות: זה לא נכון.

אבי דיכטר: סליחה, חלק מכל הדיון הזה מתקיים בגלל שינויים בסביבה.

אבי דיכטר: לכן המועצה צריכה שתהיה לה פריבילגיה לשקול שינויים בסביבה ולקבל החלטה.

אבי דיכטר: הבעיה הכי גדולה של המכרזים האלה היא שאין בהם שיקול דעת והתאמה לסביבה.

כרמל שאמה-הכהן: דנה, מה הבעיה עם שיקול הדעת הזה?

דנה נויפלד: הכוונה הייתה להחיל עליהם בשנות הזיכיון המוארכות את אותן המחויבויות שחלות עליהם היום.

דנה נויפלד: הסעיף הזה מאפשר למועצה סוג של גמישות ושיקול דעת.

דנה נויפלד: אגב, שיקול הדעת למועצה קיים ממילא בסעיפים אחרים בחוק.

כרמל שאמה-הכהן: אז נותר שיקול דעת למועצה?

דנה נויפלד: כן, יש שיקול דעת כללי למועצה.

דנה נויפלד: היועצת המשפטית של הרשות השנייה יכולה להסביר את זה.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, השמטתה של הסיפה לא פוגעת.

רון גזית: אני מבקש להתייחס לנושא.

רון גזית: אנחנו מתנגדים מאוד להוריד את הסיפה.

רון גזית: הדרישה היא לקבל בהארכת הזיכיון, בדיוק כמו ערוץ 10, את התנאים הבסיסיים שבחוק.

רון גזית: אבל באו ואמרו, "לא, אתם תמשיכו הלאה, לשנה העשירית, עם מה שהצעתם במכרז", למרות שמדובר בשנתיים הארכה.

רון גזית: אמרנו, בסדר, זה היסוד.

רון גזית: אבל אם תנאי השוק לא יאפשרו את זה, אנחנו לא רוצים לבוא לפה ולבקש שתורידו לנו תנאים.

רון גזית: הכוונה היא שנשתחרר מהצורך הזה.

רון גזית: צריך שהמועצה, בתוקף סמכותה, תשקול את התנאים ותראה אם צריך להחיל על קשת או רשת את התנאים שבמכרז, או להפחית אותם.

דובר: זה גם קיים גם בסעיף 37ג, לגבי הארכת הזיכיון בערוץ השלישי.

דובר: בסעיף 37ג(ד)(1) כתוב: "אלא אם כן קבעה המועצה כי התחייבויות או תנאים הקבועים בכללי המועצה או בזיכיון לא יחולו עליו".

דובר: זה בדיוק מה שיש לגבי ערוץ 10.

אסף אמיר: אם רוצים להשאיר את התחרות אז עדיף לשמיט את הסעיף הזה, כי אז יש יותר תמריץ לעזוב ולא להאריך את הזיכיון.

אבי דיכטר: הסעיף הזה הוא רק שיקול דעת.

אבי דיכטר: הוא לא אומר כלום, הוא רק שיקול דעת.

אסף אמיר: אבל זה אומר שיורידו את המחויבויות בצורה כזאת שיהיה עדיף להישאר בזיכיון במקום לצאת לרישיון.

דנה נויפלד: על פי הזיכיון, ממילא יש למועצה שיקול דעת לבדוק ולבצע התאמות.

דנה נויפלד: לכן הסעיף זה לא מעלה ולא מוריד.

קריאה: אז תשאירי את זה.

אסף אמיר: אתם זוכרים ש-27% כבר ירדו, נכון?

קריאה: זה לא קשור.

אתי בנדלר: אנחנו עוד נגיע לזה.

אסף אמיר: לא, כשיעבור החוק אז ה-27% כבר ירדו.

קריאה: לא ירדו, נדחו.

אסף אמיר: ירדו מאותה שנה, ועכשיו אנחנו - - -

הילה שמיר: 27% יורדים מהשנים 2013, 2014, 2015.

הילה שמיר: פה אנחנו מדברים על תקופת ההארכה של השנים 2015, 2016, 2017.

הילה שמיר: כלומר, אלה השנים שדווקא בהן צריך להשלים את ה-27% שירדו, אלה לא השנים שבהן זה יורד.

הילה שמיר: אם עוברים לרישיון.

אסף אמיר: אז כבר מראש ברור שלא יחזירו בשנים האלה את ה-27%, ולכן משאירים את הסעיף הזה – כדי לבקש הקלה נוספת.

אילת מצגר: לא, לא, אסף.

אילת מצגר: הכוונה הברורה היא שהארכת הזיכיון היא בתנאים של הזיכיון הקיים.

אסף אמיר: אז למה צריך את הסעיף הזה?

אסף אמיר: הרי יש לה כבר שיקול דעת.

אסף אמיר: אתם רוצים להרחיב את שיקול הדעת.

אילת מצגר: למועצה יש גם היום שיקול דעת, והיא יכולה לבצע שינויים בתנאי הזיכיון בהתאם לשיקול הדעת שיש לה.

אילת מצגר: לכן זה לא משהו שמעלה או מוריד.

אסף אמיר: היועצת המשפטית של משרד התקשורת אמרה שמבחינתה אפשר להוריד את זה, כי ממילא יש לכם שיקול דעת.

אילת מצגר: לכן זה לא מעלה ולא מוריד, גם אם יהיה שיקול דעת וגם אם לא יהיה.

הילה שמיר: גם בזיכיון עצמו, אם יש התפתחויות כלכליות, אנחנו יכולים להתחשב בהן לצורך - - -

קריאה: אם זה לא מעלה ולא מוריד, אז אפשר להשאיר את זה.

דורלי אלמגור: הילה, אין פה שום פירוט של שיקולים לגבי באילו נסיבות אפשר להוריד.

דורלי אלמגור: זה שיקול דעת מאוד רחב, הוא כמעט מרוקן את הרישה מתוכן.

אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו.

אתי בנדלר: נכון שהנוסח הזה קיים גם היום לגבי הארכת הזיכיון של הערוץ השלישי, אבל הכוונה בפירוש לא הייתה לתת לרשות השנייה סמכות לסטות ממחויבויות מכרזיות או מחויבויות שנקבעו בחוק, אלא יותר ברמה של התאמה, כמו הדוגמה שגברת מצגר או שמיר הציגו עכשיו: כשיש למשל מלחמה ומשדרים יותר חדשות אז מורידים להם ממחויבויות אחרות.

אתי בנדלר: זה יותר התאמה מאשר הפחתת מחויבויות.

אתי בנדלר: אבל, כפי שזה מנוסח, ניתן לתת לזה פרשנות שמעניקה לרשות השנייה גם סמכות להפחית מהמחויבויות.

אבי דיכטר: או להעלות.

אבי דיכטר: כתוב להפחית?

אתי בנדלר: כתוב "לא יחולו" או "יחולו בשינויים...".

כרמל שאמה-הכהן: מה את מציעה?

אתי בנדלר: אני סבורה שצריך למחוק את זה בשני המקומות, ולהשאיר את הסמכויות הכלליות של המועצה כפי שהן מופיעות בסעיפים אחרים.

אתי בנדלר: זאת כדי שלא יהיו אי הבנות בתחום הזה.

כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו משהו לומר בעניין הזה?

נסים זאב: תשאירי את אותו ניסוח.

נסים זאב: אם את לא משאירה אפילו את שיקול הדעת - - -

קריאות: אבל יש שיקול דעת.

אתי בנדלר: לו דעתי הייתה נשמעת, הייתי אומרת שבחוק הזה הוועדה לא צריכה בכלל להחליט אילו מחויבויות יפחיתו לזכייני ערוץ 2, אלאל להשאיר את זה לרשות השנייה.

אתי בנדלר: להסמיך אותה באופן מפורש לבדוק את תנאי השוק ולעשות את ההתאמות.

אסף אמיר: אנחנו בעד.

אתי בנדלר: אבל מאחר שלא זו ההצעה הממשלתית אז צריך להחליט: אם ההצעה הממשלתית היא לתת הארכת זיכיון, לדחות מחויבויות בתחום התוכן ואולי עוד הטבות כלשהן, אז אי אפשר להשאיר גם את ההטבות האלה וגם להסמיך את הרשות השנייה להפחית עוד יותר מהמחויבויות.

קריאה: אבל תשאירי להם שיקול דעת.

אתי בנדלר: יש להם שיקול דעת כללי.

אתי בנדלר: אבל כאן, כשמדובר בפירוש על התאמה של התנאים בתקופת הזיכיון המוארכת, אני חושבת שצריך להיות ברור שהתנאים הם התנאים שחלו עליהם בשנה העשירית, וכל מה שיש להם זה הסמכויות הכלליות לעשות התאמות.

אתי בנדלר: שלא תהיה קביעה ספציפית בסעיף הזה שעלולה לקבל פרשנות מעוותת.

אבי דיכטר: את לא חושבת שעד 2017 יכולים להיות שינויים בסביבה?

אבי דיכטר: בשוק הפרסום למשל.

אבי דיכטר: ואולי בכלל לא תהיה תחרות ואז יצטרכו להעלות את מחויבויות התוכן.

אתי בנדלר: מר ניר, אני משוכנעת שיהיו שינויים.

אתי בנדלר: אני חושבת שהיו שינויים מפליגים ואני חושבת שהיה מקום לבחון את כל שוק הטלוויזיה, ואני כבר התבטאתי בעניין הזה יותר מפעם אחת.

אתי בנדלר: אבל אני חושבת שלא זו הדרך לעשות את זה.

אתי בנדלר: צריך להקים ועדה כמו שצריך ולעשות את הדברים כמו שצריך, ולא שהחוק יקבע שורה של מחויבויות אבל הביצוע בפועל יהיה אחר, בגלל דברים שנחתכים בדרך לא שקופה ולא מספיק פומבית.

אבי דיכטר: במבחן התוצאה, ההתאמות לתנאי הסביבה פשוט לא מתרחשות.

הילה שמיר: יש לנו סכמות מכוח הזיכיון לעשות התאמות אם חלו התפתחויות כלכליות.

הילה שמיר: יש סעיף ספציפי כזה בזיכיון, כך שגם אם הסיפה תימחק אנחנו עדיין נוכל לעשות התאמות.

קריאה: מה אנחנו עושים פה אם לא התאמה?

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, הסעיף הזה מנוסח בצורה שבעצם - - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה תומך בעמדת היועצת המשפטית?

איתן כבל: חד משמעית.

כרמל שאמה-הכהן: יש מישהו מחברי הכנסת שמתנגד לעמדת היועצת המשפטית?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: עמדת היועצת המשפטית התקבלה.

אתי בנדלר: אם כך, אני מבקשת שהוועדה תצביע גם על תיקון הסיפה של סעיף 37ג(ד)(1).

אתי בנדלר: צריך למחוק שם את המלים "אלא אם כן קבעה המועצה כי התחייבויות או תנאים הקבועים בכללי המועצה או בזיכיון לא יחולו עליו, או יחולו בשינויים שקבעה", ככל שמדובר בערוץ השלישי.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, אנחנו מצביעים על תיקון סעיף 34...

כרמל שאמה-הכהן: בעצם לא גמרנו את הנושא של ההגבלים העסקיים.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר לדלג על פסקה 4, או שזה ישפיע על שאר הפסקאות?

קריאות: - - -

דנה נויפלד: אפשר להצביע על הפסקאות מבלי להצביע על הרישה.

כרמל שאמה-הכהן: בקיצור, אנחנו מצביעים על הכול למעט הקטע שבו יש לכאורה את הבעיה של ההגבלים העסקיים.

אתי בנדלר: לא מצביעים על הרישה, אלא על פסקאות 1, 2, 3 ו-4, פלוס התיקון לסעיף 37ג(ד)(1).

כרמל שאמה-הכהן: אני קורא את בעלי זכות ההצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אופיר אקוניס או אדמסי אללו במקומו, חבר הכנסת דני דנון – לא נמצא, חבר הכנסת רוברט אילטוב, חבר הכנסת אלכס מילר במקום חבר חמד עמאר, חבר הכנסת דוד אזולאי – לא נמצא, חבר הכנסת יצחק וקנין – לא נמצא, ישראל אייכלר – לא נמצא, יואל חסון – שלמה מולה במקומו, חבר הכנסת אכרם חסון במקום ישראל חסון, יוליה שמאלוב-ברקוביץ' במקום חבר הכנסת רוברט טיבייב, נחמן שי – לא נמצא, אבל אדטו יכולה להצביע במקומו, וחבר הכנסת כבל, שהוא חבר מלא בוועדה מהיום.

כרמל שאמה-הכהן: ברוך הבא.

כרמל שאמה-הכהן: יצביע רק מי שקראתי, שיש לו זכות הצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד אישור הסעיפים, למעט הסעיף שהוזכר?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף, למעט הקטע האמור – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיפים אושרו פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא: תיקון סעיף 37.

כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא בבקשה.

דנה נויפלד: זה הסעיף שדן בעילות לביטול זיכיון או להגבלה שלו.

דנה נויפלד: הוספנו כאן עילות למקרים שבהם יפקע הזיכיון, זאת כדי להגביר את האכיפה.

כרמל שאמה-הכהן: מה העילות?

דנה נויפלד: העילות הן: אחת, אחרי שהחשב הכללי הודיע שמוצו כל הליכי הגבייה ובעל הזיכיון לא עמד בתשלום של החזר ההלוואה בהתאם להסכם שנחתם עמו - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה זה מיצוי כל הליכי הגבייה?

דנה נויפלד: נציג החשב הכללי נמצא פה והוא יכול להסביר את זה.

יובל צלנר: מיצוי כל הליכי הגבייה זה אחרי שהחשב הכללי פעל לגבות את חוב ההלוואה של הזיכיון ולאחר שבעל הזיכיון מימש את כל הביטחונות שבעל הזיכיון נתן לחשב הכללי לטובת ההלוואה.

יובל צלנר: אם אחרי כל זה עדיין יש חוב שהחשב הכללי לא מצליח לגבות, אז החשב הכללי יודיע למועצה שהוא לא מצליח לגבות את החוב.

כרמל שאמה-הכהן: איזה ביטחונות יש להלוואה?

יובל צלנר: כ-50% מסכום ההלוואה צריך להיות ערבויות בנקאיות אוטונומיות, ועוד כמחצית לשביעות רצון החשב הכללי בהעמדת ההלוואה, למשל בטוחות או נכס אחר שיש למקבל ההלוואה, תזרימי מזומנים שהוא מקבל וכן הלאה.

אתי בנדלר: אני רק רוצה לוודא שהבנתי נכון.

אתי בנדלר: התנאים היחידים שמביאים לפקיעה של הזיכיון ללא שיקול דעת כלשהו הם תנאים כספיים מול המדינה, בלי כל קשר לנושא של הפקות ותוכן, נכון?

אתי בנדלר: אם יהיו הפרות בתוכן, יש למועצה שיקול דעת להורות איך לתקן את ההפרות האלה ומתי.

אתי בנדלר: אבל אם יש חובות למדינה – זה פקיעת זיכיון.

אתי בנדלר: נכון?

דנה נויפלד: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: והמעבר לירושלים.

דנה נויפלד: נכון.

איתן כבל: בחוק הקיים יש תנאי של פקיעה אוטומטית בגלל אי עמידה - - - ?

הילה שמיר: לא, יש שיקול דעת.

הילה שמיר: בהפרה של תנאי שהוגדר תנאי מהותי, יש למועצה שיקול דעת אם לבטל, לצמצם או להפסיק רישיון.

הילה שמיר: לצד זה, יש כמה עילות של תפוגה אוטומטית.

איתן כבל: בסדר, כבר עשר שנים חיים עם העילות.

רון גזית: אני רוצה להסתייג בעניין הזה.

רון גזית: כמו שבסעיף (א) העילה לפקיעת זיכיון היא מיצוי כל הליכי הגבייה, באותה מידה בסעיף הבא, סעיף (5), צריך שיהיה: "המורשה לשידורים לא שילם חובותיו לאחר מיצוי הליכי הגבייה, בשל דמי זיכיון, דמי רישיון ודמי הפצה".

רון גזית: צריכה להיות גזרה שווה בין אי תשלום על ידי ערוץ 10 לבין אי תשלום על ידי ערוץ 2.

רון גזית: כלומר, האחידות שבין סעיף (4) ל-(5) מחייבת שגם בסעיף קטן (5) יהיה כתוב: לא שילם חובותיו לאחר מיצוי הליכי הגבייה, ורק אז יפקע הזיכיון.

נטע דורפמן-רביב: את ההלוואה שאנחנו מציעים לערוץ 10 אנחנו גם מציעים לזכייניות ערוץ 2, באותם תנאים.

נטע דורפמן-רביב: כך שאם זכייניות ערוץ 2 לוקחות הלוואה, הן יקבלו את אותם תנאים.

נטע דורפמן-רביב: צריך לזכור שזו הלוואה שהיא חיצונית לחוק, ויש לנו אמצעים ודרכים לגבות אותה גם בלי קשר לחוק ובלי קשר לסעיף שהוכנס כאן.

נטע דורפמן-רביב: לכן לא ניתן לגזור גזרה שווה בין הלוואה של החשב הכללי שהיא חיצונית לחוק וגם אתם יכולים לקבל אותה, לבין חובות שלכם כלפי הרשות השנייה והמדינה שהן בתוך החוק.

רון גזית: זה לא משנה אם מדובר בהלוואה או בחוב אחר.

רון גזית: זה בא סעיף אחר סעיף, ומדובר על הפקעת זיכיון במכה אחת.

רון גזית: בשני המקרים יש היגיון זהה לעשות את זה - - -

איתן כבל: סליחה, הרי - - -

רון גזית: - - -

הילה שמיר: - - - לחשב הכללי יש כלים מסוימים – כלים של גבייה ועוד, ולרשות רגולטורית יש כלים אחרים.

איתן כבל: רגע, כל העניין כאן זה לא אם אתה כן מחזיר או לא מחזיר.

איתן כבל: כל התהליך פה הוא ניסיון ליצור מצב של עמידה בתנאים.

איתן כבל: הרגולטור קיים, אבל אף אחד לא עמד בשום תנאי שלו עד היום.

איתן כבל: אז מה?

איתן כבל: קרה משהו?

הילה שמיר: זה לא מדויק.

איתן כבל: זה מדויק לחלוטין.

איתן כבל: בואי לא נתווכח על הניואנסים, אנחנו מכירים את הדיון הזה מספיק זמן.

איתן כבל: אם הולכים אז צריך שיהיה קו משותף, וזה לא משנה אם זו ריבית חשב כללי או ריבית אחרת.

איתן כבל: אם אנחנו סוף-סוף מנסים לחצות את ה-22 בינואר, אז לפחות שהכללים יהיו אותם כללים.

איתן כבל: המשמעות היא שצריכים לעמוד בכללים.

רון גזית: אני רק אומַר שאנחנו לא רוצים שהדיון הזה יעכב את קבלת החוק, ולכן משאירים את זה לשיקול הדעת שלכם.

כרמל שאמה-הכהן: יש עוד הערות לגבי הסעיף הזה?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על הנוסח הממשלתי ללא שינוי.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיף כפי שהוצג?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר.

כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא את הסעיף הבא.

טל רוזנפלד: היום הכותרת היא "הארכת תקופת הזיכיון הראשונה בערוץ השלישי", אך מאחר שזה הוארך כבר כמה פעמים, זה צריך להיות "תקופות הזיכיון בערוץ השלישי".

כרמל שאמה-הכהן: אני מניח שאין הערות לגבי הסעיף הזה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיף?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף התקבל פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף הבא בבקשה.

טל רוזנפלד: את המשך התיקון אני קוראת כפי שהוא אושר כבר על ידי הוועדה:

כרמל שאמה-הכהן: הסבר בבקשה.

דנה נויפלד: סעיף 37ג מדבר על הארכת הזיכיון לשידורי הערוץ השלישי, שהוא ערוץ 10.

דנה נויפלד: אני רוצה להסב את תשומת לב הוועדה לעניין של ביטוח הערבות להשלמת ההוצאה לקולנוע.

כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי מה זה.

דנה נויפלד: בתיקון שעשינו ב-2010 נקבעה ערבות ייעודית למחויבויות הקולנוע, ובתיקון הזה אנחנו למעשה מוחקים את אותה ערבות ייעודית ומאחדים אותה עם הערבות הכוללת שיש לכל בעל זיכיון אצל הרשות השנייה.

דנה נויפלד: הדבר השני שאנחנו עושים זה קובעים את התנאים לתקופת ההארכה השלישית.

דנה נויפלד: התנאים הם כאלה: הדבר הראשון שצריך לקרות בטרם תוארך התקופה הנוספת הוא שבעל הזיכיון ישלם את מלוא חובותיו בשל דמי הזיכיון, דמי ההפצה והתמלוגים שהוא חייב לשלם עד 31 בדצמבר 2012; תנאי נוסף הוא שלא חדלו להתקיים אצל בעל הזיכיון אחד מתנאי הכשירות שהיו מזכים אותו מלכתחילה להשתתף במכרז או להיות בעל זיכיון, ולא מתקיים בו סייג שהיה פוסל אותו מלהשתתף במכרז או להיות בעל זיכיון.

דנה נויפלד: חוץ מזה, בעל הזיכיון יעביר התחייבות שלפיה מקום מושבה של חברת החדשות יועבר לירושלים עד 1 בספטמבר 2013.

דנה נויפלד: התיקונים הנוספים של הסעיף מחילים על בעל הזיכיון בתקופת ההארכה השלישית את אותן מחויבויות שחלות עליו עכשיו.

דנה נויפלד: הסעיף האחרון הוא סעיף התמורה, שאומר שבגין ההארכה של השנתיים הנוספות תיקבע תמורה שתשולם על ידי שר האוצר, וזאת לאחר ההמלצה של הרשות השנייה, בהסכמת השר ובאישור הוועדה.

דנה נויפלד: וגם בעניין הזה, אם לא שולמה תמורה – הזיכיון יפקע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד מתי צריך לשלם את התמורה?

דנה נויפלד: לא קבוע בחוק מועד לתשלום התמורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואפילו לא נקבע כמה.

אילת מצגר: אנחנו צריכים לקבוע אותה.

אילת מצגר: אנחנו צריכים להמליץ לשר על הסכום של התמורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך ערוץ 10 מסכים לזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אם תחליטו על תמורה ש - - -

הילה שמיר: זה לא שונה מהמנגנון של סעיף שהיה עד כה.

הילה שמיר: גם בהארכה הקודמת, שהייתה עד 2012, מוטל על השרים לקבוע את התמורה.

הילה שמיר: כשתיקבע התמורה הזאת, אנחנו מניחים ש - - -

איתן כבל: אני לא הבנתי את הסיפור של הקולנוע - - -

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אל תקפצו מדבר לדבר.

איתן כבל: אבל זה הדבר הראשון.

כרמל שאמה-הכהן: אבל היא דיברה עכשיו על משהו אחר לגמרי.

איתן כבל: הבנתי, אבל היא כבר נתנה על זה תשובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני לא הבנתי.

איתן כבל: סליחה, אני מתנצל.

כרמל שאמה-הכהן: תענו לחברת הכנסת ברקוביץ'.

דנה נויפלד: בעת הזאת טרם נקבעה תמורה ולכן היא לא ידועה.

דנה נויפלד: הרשות השנייה תעשה עבודה בעניין הזה, תקבע מה ערך התמורה של ההעברה לשנתיים האלה, וזה התשלום שערוץ 10 ישלם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה קביל גם לערוץ 2?

דנה נויפלד: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני לא מבינה איך אתם מסכימים לזה.

כרמל שאמה-הכהן: דווקא נראה לי שהם רוצים את זה.

אילן אבישר: יוליה, זה תמורה לזיכיון, לא רישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע בכיתם פה שאתם משלמים BID, "שמיד", "קיד"... ועכשיו עוד פעם יבואו אליכם ויבקשו מכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ..

קריאות: - - -

רוברט אילטוב: יוליה, יש לך הצעה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך להיות איזשהו מנגנון.

דנה נויפלד: זה המנגנון.

אסף אמיר: בואו נבטל את התמורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה צריך לבטל את התמורה?

אסף אמיר: כי הם אומרים שמקשים עליהם במסים.

כרמל שאמה-הכהן: התמורה זה בעצם דמי הזיכיון?

דנה נויפלד: לא, לא, לא, זה לא דמי הזיכיון, זה דמי השימוש באפיק.

דנה נויפלד: לערוץ 2 וערוץ 10 מוקצה אפיק באופן בלעדי.

כרמל שאמה-הכהן: זה דמי הזיכיון?

דנה נויפלד: לא, דמי הזיכיון נועדו לצורך אחר.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לדעת כמה תשלומים הם משלמים: תמלוגים, עד שנבטל היום; את ה-BID הם שילמו מראש - - -

דנה נויפלד: התמלוגים יבוטלו.

דנה נויפלד: ה-BID לא קשור לעניין הזה.

דנה נויפלד: אנחנו מדברים עכשיו על ערוץ 10.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל אני רוצה לדעת כמה הם משלמים.

קריאה: במידה מסוימת יש פה BID.

קריאה: הם שילמו BID.

דנה נויפלד: אבל זה לא ה-BID שהם מדברים עליו.

כרמל שאמה-הכהן: ומה זה דמי הזיכיון?

אילת מצגר: דמי זיכיון זה התשלום השוטף לתקציב הרשות השנייה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא התמורה הזאת?

דנה נויפלד: לא, זה לא קשור אחד לשני.

כרמל שאמה-הכהן: אז עבור מה התשלום הזה?

דנה נויפלד: עבור השימוש באפיק.

כרמל שאמה-הכהן: לא הפצה?

דנה נויפלד: לא, הפצה זה משהו אחר.

קריאות: - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה היא האם האפיק של ערוץ 2 יכול לעלות חצי מהאפיק של הערוץ 10.

דנה נויפלד: כנראה שלא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי זה שני מתחרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ..

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או שאתם תבואו ותיקחו מכל אחד אותו מחיר...

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על סמך מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא ברור לי.

דנה נויפלד: אני אסביר שוב.

דנה נויפלד: ההמלצה של הרשות השנייה תובא בפני שר האוצר ושר התקשורת, והיא גם טעונה אישור של ועדת הכלכלה.

דנה נויפלד: ולכן תהיה שקיפות, ויסבירו מה המנגנון, יסבירו איך נקבע הסכום, ואם יהיה הבדל, גם יסבירו למה אלה שילמו ככה ואלה שילמו אחרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להרגיע את היוצרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר להעביר את התמורה ישר ליוצרים?

אסף אמיר: אנחנו לא מבקשים את התמורה.

איתן כבל: מה לבי הקולנוע?

אילת מצגר: בידי הרשות השנייה נמצאות ערבויות של ערוץ 10 בגובה נכבד של 43 מיליון שקלים.

אילת מצגר: הערבויות האלה ישמשו להבטיח את קיום כל המחויבויות, לרבות התשלומים לקולנוע.

אילת מצגר: היום יש לערוץ 10 מחויבות שוטפת להוצאה על קולנוע בסכום של כאר

אילת מצגר: בעה מיליון שקלים בשנה, ובנוסף יש להם חוב של 20 מיליון בקולנוע, שאמור להיפרס על שלוש השנים, כולל 2012.

איתן כבל: עדיין לא הבנתי.

איתן כבל: כתוב: "במקום 'בהוראות התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע או בהוראות.

איתן כבל: ..' יבוא 'או בהוראות התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע'".

דנה נויפלד: זה לא אותו סעיף.

איתן כבל: חבר'ה, אני שואל את השאלה, לא את מה שאתם עונים לי.

אילת מצגר: הערבויות ששימשו עד כה לנושא של הקולנוע בעצם מוסבות - - -

דבורה קמחי: זה לא רק לקולנוע, זה לסוגה עילית וקולנוע - - -

אילת מצגר: - - -

איתן כבל: שנייה, אני מנסה להבין.

איתן כבל: תסבירו אחד אחד בבקשה.

אילת מצגר: הערבויות ששימשו עד עכשיו לנושא של קולנוע וסוגה עילית יוסבו לערבות להלוואה שמתקבלת מהמדינה.

אילת מצגר: ערוץ 10 השלים את תכנית ההשלמה של חסרים בסוגה עילית בסוף שנת 2011, ומעכשיו נשאר לו להשלים רק חלק מהחסרים מן העבר, שהם בנושא הקולנוע.

קריאה: אז למה לא להשאיר את הערבות בגובה ההשלמה לקולנוע?

אילת מצגר: כי יש הרבה ערבויות בידי הרשות השנייה שיכולות לשמש גם לעניין הזה.

אסף אמיר: מה גובה הערבות לקולנוע כרגע?

אילת מצגר: 20 מיליון.

אסף אמיר: מה החובות לקולנוע?

אילת מצגר: 20 מיליון.

דבורה קמחי: 12 מיליון.

קריאות: - - -

איתן כבל: חבר'ה, אני רוצה לסיים את השאלה.

איתן כבל: אני מנסה להבין מה המשמעות.

איתן כבל: אני מרגיש שיש מין טריק כזה.

איתן כבל: ..

איתן כבל: אולי אני טועה, אבל אני מרגיש שבעניין של הקולנוע יש משפט כזה ואז משפט אחר... מחליקים את זה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת האם זה יגרום לכך שתהיה פגיעה בהפקות המקור וביצירות הקולנוע, או לא?

אילת מצגר: חד משמעית לא.

הילה שמיר: בידי הרשות השנייה יש ערבויות - - -

איתן כבל: הא ענתה לי.

אילת מצגר: חד משמעית לא.

אילת מצגר: החוב של ערוץ 10 בנושא הקולנוע נמצא על השולחן, ולפי הזיכיון שלו הוא מחויב להשלים את החוב הזה.

אילת מצגר: עם סיום החקיקה כאן ובמסגרת ההסדר, הוא מתחיל בהשלמת החוב הזה.

אילת מצגר: במסגרת ההסדר הוא כבר משלים חלק מחובות העבר, והוא ממשיך לעשות את זה עד שנת 2014, ובכך הוא משלים את המחויבויות שלו.

אילת מצגר: אם הוא לא יעשה כן, הוא פשוט יחלט ערבויות לצורך העניין הזה.

אסף אמיר: אני רוצה להגיד משהו קצר בעניין הזה.

אסף אמיר: ברור לי שפינוי הערבויות האלה נועד לעזור לחלץ את ערוץ 10 מהמצב, דבר שאנחנו בעדו.

אסף אמיר: מצד שני, כשהיה את כל העניין של ערוץ 10 בפעם שעברה והיה את כל העניין של הקולנוע, שקצת תקע את זה, אז הפתרון היה שתהיה ערבות מול חובות הקולנוע.

אסף אמיר: אבל אנחנו רואים שכל דבר שהחוק משית על הזכיינים, תמיד אפשר לשנות אותו.

אסף אמיר: לכן אני מבקש שבמקום 20 מיליון השקלים, שכנראה באמת אי אפשר - - -

דבורה קמחי: סליחה, זה לא 20.

דבורה קמחי: החוב המקורי היה 20, אבל בשנת 2012 שליש ממנו נגרע כי השקענו בקולנוע, והיום החוב הוא כ-12 מיליון שקלים.

דבורה קמחי: הערבויות בסכום של 20 מיליון שקלים כיסו חוב לסוגה עילית בסדר גודל של 85 מיליון שקלים ועוד 20 מיליון קולנוע.

דבורה קמחי: דהיינו, על חוב תוכן של 105 מיליון שקל, היו ערבויות בגובה של 20 מיליון שקל.

דבורה קמחי: מתוך 105 מיליון השקלים האלה, החזרנו 92 בערך, ונשאר סכום נמוך יותר, שהוא הרבה יותר נמוך מגובה הערבויות שנמצאות בידי הרשות השנייה.

דבורה קמחי: תביא בחשבון עוד משהו - - -

אסף אמיר: אני רק אומר ש - - -

איתן כבל: סליחה, האם המשמעות של הקטנת הערבויות - - -

דבורה קמחי: אנחנו לא מקטינים את הערבויות - - -

אסף אמיר: הייתה ערבות ייעודית, ועכשיו הערבות הזאת מתערבבת עם כל שאר הערבויות.

דבורה קמחי: אני רוצה לדייק: היא הייתה לקולנוע ולסוגה עילית.

דבורה קמחי: בסוגה עילית השלמנו את כל החוב.

אסף אמיר: אבל הייתה ייחודית לקולנוע.

דבורה קמחי: לא, היא הייתה לסוגה עילית וקולנוע.

אסף אמיר: היא התחילה ייחודית ואחר כך הפכה ל - - -

דבורה קמחי: לא, לא, לא.

דורלי אלמגור: אז למה לא להתאים את הערבות ליתרה שנותרה?

דורלי אלמגור: הרי הייתה מטרה לערבות הייעודית הזאת: שתעמוד כנגד החובות האלה.

הילה שמיר: יש לנו גם ערבויות וגם מנגנון.

הילה שמיר: כלומר, ברגע שמשתמשים בערבויות לצורך דבר אחר, שהוא לא הקולנוע, יש מנגנון של השלמה: בעל זיכיון צריך תוך שבעה ימים להשלים את הערבויות.

אסף אמיר: תראו, אנחנו היינו כבר בעניין של ערבויות והקלות וכולי, ואני חושב שערוץ 10 צריך את הסכום הזה כדי שיהיה ערב לשאר התכנים, אבל אולי אפשר למצוא משהו שבכל זאת יחזק את המחויבויות לקולנוע, כי אנחנו יודעים שהקולנוע הוא המחויבות האחרונה של גופי השידור - - -

דבורה קמחי: סליחה - - -

אסף אמיר: רגע, שנייה, דבורה.

אסף אמיר: אני לא מציע שתשלמו כסף, אלא אני מציע להכניס משהו שאומר שאם אתם מפירים את העניין של הקולנוע אז שזה לא ייכנס ביחד עם תכניות תעודה ודוקומנטרי ואודישנים ל"כוכב...

אבי צבי: למה להכביד?

אבי צבי: למה להכביד?

אסף אמיר: אבי, הפרדנו כי הייתה סיבה טובה להפרדה.

אבי צבי: לא הפרדה, הכבדה.

אבי צבי: לא צריך להכביד.

אסף אמיר: אני לא ביקשתי להכביד, אני ביקשתי להוריד את זה.

אסף אמיר: בעצם לא ביקשתי להוריד, אלא ביקשתי שאולי יימצא מנגנון אחר - - -

כרמל שאמה-הכהן: כבר אמרת את זה.

אבי צבי: אני גם רוצה להציע משהו.

אבי צבי: אולי זו הזדמנות למחוק את מחויבויות הקולנוע של הזכייניות.

אבי צבי: בואו נעשה את זה.

אבי צבי: מספיק.

אבי צבי: אם התעשייה הזאת קורסת ואנחנו לא יוצאים לבלות ולשתות הערב אלא מתעסקים בחוק הזה כדי להציל את הטלוויזיה, אז בואו לא נטפל גם בקולנוע הערב.

אבי צבי: בואו נפסיק את התמיכה של הטלוויזיה המסחרית בקולנוע - - -

אסף אמיר: אני מציע גם בז'אנר העליון.

אסף אמיר: בכלל, השפה העברית היא מיותרת.

אסף אמיר: יש פורמטים מחו"ל, אז בוא נביא אותם לפה וזהו - - -

אבי צבי: - - -

כרמל שאמה-הכהן: שנייה, תסביר לנו מה זה מחויבות הקולנוע?

אבי צבי: אני אסביר לך.

אבי צבי: הטלוויזיה המסחרית היא טלוויזיה מאוד "מצליחה", והיא מרוויחה "הרבה" כסף.

כרמל שאמה-הכהן: הפרוטוקול לא קולט את הציניות.

אבי צבי: חלק מהרווחים האלה אנחנו מחויבים להשקיע בקולנוע.

אבי צבי: ארבעה מיליון שקל בשנה.

כרמל שאמה-הכהן: מכל זכיין?

אבי צבי: מכל זכיין ו... וכמה אתם?

דבורה קמחי: ארבעה מיליון, ועוד 20 מיליון - - -

אבי צבי: אני רוצה שהוועדה תכיר את הדיאלוג.

אבי צבי: אנחנו השקענו עשרות מיליוני שקלים בקולנוע לאורך הזיכיון.

אבי צבי: אנחנו שותפים בסרטים.

אבי צבי: אנחנו שותפים בהם.

אבי צבי: אני משקיע מיליון שקל, למשל, ומחזיק אחוז מסוים בסרט.

אבי צבי: אבל מעולם לא קיבלתי צ'ק - - -

אסף אמיר: סליחה, אני שלחתי לך צ'ק לפני כמה חודשים.

אבי צבי: רבותיי, "איי רסט מיי קייס".

קריאות: - - -

אבי צבי: אני רוצה לספר לכם סיפור.

אבי צבי: הדיאלוג עם יוצרי הקולנוע מתקיים כך: "אבי, אני עושה לך טובה, עדיף לך לבחור בסרט שלי, כי הוא יכול לעשות רווח.

אבי צבי: אם אתה לא תשקיע בי, יכול להיות שתשקיע בסרט הלא נכון.

אבי צבי: אני נותן לך הזדמנות להשקיע בסרט שלי".

אבי צבי: חברים, ככה מתקיים הדיאלוג שלי עם יוצרי הקולנוע.

אסף אמיר: מי אומר כזה דבר?

אסף אמיר: אני לא זוכר ש - - -

אבי צבי: אני לא ראיתי מזה צ'קים, אולי רק בשוליים.

עידן אור: למה אתה צריך לקבל צ'קים?

עידן אור: אתה משקיע רק 200,000 שקל.

עידן אור: אם תשקיע מיליון, תקבל צ'קים.

אבי צבי: תגיד לי רגע, למה אני צריך להשקיע בך?

אבי צבי: למה?

קריאות: - - -

אבי צבי: אחרי כל ההומור והציניות, אני מבקש מוועדת הכלכלה לשקול להוריד - - -

עידן אור: רשת רוצים לבטל את הקולנוע.

עידן אור: זו הכותרת.

עידן אור: אין לך גבול.

אבי צבי: חברים, זה האבסורד של הטלוויזיה המסחרית.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: אל תפריעו לו.

אבי צבי: אולי זו הזדמנות לבקש:

אבי צבי: תעשו אתנו חסד ותבטלו לשנתיים הקרובות את חובת ההשקעה של הזכייניות המסחריות בקולנוע ישראלי.

אבי צבי: אני מבקש.

אבי צבי: אם תגידו לי לא – גם בסדר.

קריאה: למה?

אבי צבי: מה "למה"?

אבי צבי: למה אנחנו יושבים פה?

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה העמדה של הרשות השנייה?

עידן אור: העמדה של הרשות השנייה היא - - -

אילת מצגר: העמדה של הרשות השנייה היא התנגדות להצעה של מנכ"ל רשת, כי יש חשיבות מאוד גדולה בהשקעה של גופי שידור בקולנוע.

אילת מצגר: זה דבר שקיים במדינות רבות בעולם.

אילת מצגר: היוצרים - - -

ארז בן הרוש: בואו נשקיע גם בתאטרון.

קריאות: - - -

ארז בן הרוש: התאטרון בישראל גם קורס, "הבימה" לקראת סגירה.

ארז בן הרוש: בואו נשקיע גם בהם.

ארז בן הרוש: לא נעשה ריאליטי, נשקיע בתאטרון.

ארז בן הרוש: בואו נשקיע את הכסף גם במשרד החינוך.

ארז בן הרוש: ..

עידן אור: די עם הציניות הזאת.

ארז בן הרוש: מה הקשר בין זה לבין טלוויזיה?

כרמל שאמה-הכהן: יש מישהו שתומך בהצעה של מר צבי?

קריאה: אבי ניר לא תומך?

אבי דיכטר: אני תומך, אבל אני פשוט מתקשה לבחור מתוך כל ההיטלים והמיסויים...

אבי דיכטר: מכיוון שהיושב-ראש מעניק לנו אפשרות לבטל את אחד המיסויים, אז אולי נבטל את ה-BID.

קריאות: - - -

אסף אמיר: אבי, אתה תומך?

אסף אמיר: חייבים לדעת את זה.

אבי דיכטר: רק שנייה, אסף.

אבי דיכטר: קודם אדוני היושב-ראש ניסה להבין את כמות המסים המיוחדת שמוטלת עלינו.

אבי דיכטר: הקולנוע זה עוד מס אחד.

אבי דיכטר: אני תומך מאוד בהורדה דרמטית של המסים על זכייני הערוצים המסחריים.

אבי דיכטר: כמויות המסים שאנחנו משלמים הן חסרות תקדים ואין להן אח ורע.

אבי דיכטר: כנראה בגלל שאנחנו גופים כל כך רווחיים.

אבי דיכטר: וזו דוגמה לאחד המסים.

אבי צבי: מר בלשניקוב, תגיד גם אתה שאתה תומך בזה.

אסף אמיר: למה לא אמרתם ללוקר?

אסף אמיר: הייתם אומרים ללוקר וזה היה סגור.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: מישהו יודע להגיד לי כמה דמי השימוש שמשלמים?

אבי דיכטר: אנחנו משלמים בתקופה הזאת, שבה קשת היא הזוכה הגדולה, 17.5 מיליון שקלים בשנה במונחי 2005, ורשת כ-12 מיליון שקלים בשנה.

אבי דיכטר: זה מה שנקרא ה-BID.

אבי צבי: זה נומינלי.

אבי צבי: נתנו את זה במזומן לעשר שנים, לפי שש וחצי.

כרמל שאמה-הכהן: ה-BID זה השימוש באפיק?

אבי צבי: כן.

אבי דיכטר: כן.

אבי דיכטר: יש שימוש באפיק, יש שימוש ברשות השנייה, יש שימוש בתמלוגים, יש שימוש בקולנוע, יש שימוש באגרות תדרים.

אבי דיכטר: ..

אבי דיכטר: יש לנו הרבה שימושים.

אסף אמיר: אבי, איך אתה שם את הקולנוע בתוך הדברים האלה?

אסף אמיר: באמת, אבי.

אסף אמיר: יש פה תכנים ויש פה מסים.

אסף אמיר: אנחנו בעד הורדת המסים - - -

אבי דיכטר: אנחנו בעד העלאת התכנים והורדת המסים.

אבי צבי: גם אנחנו .

אסף אמיר: אז איך אתה שם את הקולנוע במסים, אבי?

אבי צבי: אני מוכן שכל מס שירד, ילך לסוגה עילית.

אבי צבי: רדו ממני, עזבו אותי בשקט, הכול ילך לסוגה עילית, התחייבות כתובה.

אסף אמיר: מצוין, אנחנו בעד.

אסף אמיר: היינו אצל כחלון.

אסף אמיר: כמה הפס הרחב משלם?

אסף אמיר: כמה מסים חברות האינטרנט משלמות למדינה?

אסף אמיר: כלום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, זה בדיוק מה שצריך לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל המסים שיש על הטלוויזיה המסחרית צריכים ללכת לסוגה עילית.

קריאות: נכון.

אסף אמיר: אבל משרד האוצר לא מסכים לזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני שעה אמרתי שצריך לבטל את הרגולציה ולהשאיר אותה רק בסוגה עילית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לרדת מהם ולתת להם להרוויח כסף.

אבי דיכטר: יוליה, יכול להיות שצריך לעשות את זה, אבל מכיוון שהתכנסנו כאן הערב כדי לחוקק חוק שיאפשר לערוץ 10 וערוץ 2 להתקיים, קודם כול צריך לייצר את החוקים שיאפשרו את המשך העבודה של ערוץ 10 וערוץ 2, ורק אחרי זה לטפל לעומק בכל נושא המיסוי.

אבי דיכטר: אם אנחנו ננסה לפתור את כל הבעיה היום, יכול להיות שנישאר בלי כלום.

כרמל שאמה-הכהן: צבי, אתה מוכן לשבת ולכבד אותנו בצורה מסודרת?

אבי צבי: - - - עורכת הדין יודעת מה היא עושה, אני לא - - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל פה יש עוד מקום.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שמישהו יסביר לי בצורה מסודרת ואיטית – מה זה דמי השימוש המופיעים בסעיף הזה?

דנה נויפלד: דמי התמורה?

כרמל שאמה-הכהן: התמורה.

קריאה: זה ה-BID.

דנה נויפלד: לא, זה לא ה-BID - - -

כרמל שאמה-הכהן: כל פעם מישהו אומר משהו אחר.

דנה נויפלד: לא, כי ה-BID היה – קראו לזה - - -

קריאות: - - -

דנה נויפלד: אני אסביר.

דנה נויפלד: כשהתמודדו קבוצות בסוף 2004 ו-2005 על הזכות לשדר בערוץ 2 הן שילמו BID.

דנה נויפלד: הן שמו במעטפה סכום ואמרו: זה הסכום שאנחנו מוכנים לשלם עבור השימוש באפיק.

דנה נויפלד: זה נקרא BID.

דנה נויפלד: זה היה - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: BID או בַּיָּד?

כרמל שאמה-הכהן: שילמו את זה מראש ל-10 שנים.

דנה נויפלד: כן, בדיוק.

דנה נויפלד: זה סכום ששמו במעטפה - - -

כרמל שאמה-הכהן: - - - המוערכת לא תהיה פרופורציונלית ל- BID שהם נתנו אלא משהו חדש שיוערך.

דנה נויפלד: ככל הנראה.

דנה נויפלד: אני לא יודעת מה יהיה המנגנון כי הוא עוד לא נקבע.

דנה נויפלד: הרשות השנייה תציע ומשרד האוצר יבדוק את זה, יבואו לפה לוועדה ויסבירו ויציגו ויראו – אז צריך לדעת על בסיס מה זה נקבע.

דנה נויפלד: לכן, ה- BID הוא לתקופה שאמורה כבר להסתיים, והם בכלל - - -

כרמל שאמה-הכהן: ועדת כלכלה צריכה לאשר את זה?

דנה נויפלד: כן.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, כל עוד היא לא מאשרת – הם לא משלמים כלום.

דנה נויפלד: כן.

כרמל שאמה-הכהן: אבי, שמור על היחסים.

אסף אמיר: יצא המרצע מן השק.

אבי צבי: שבועיים אתה לא עונה לי לטלפון.

אבי צבי: מי שיישמע עוד יאמין.

אסף אמיר: אפשר לבטל את זה עכשיו.

אסף אמיר: בטלו את זה עכשיו, ממילא זה הולך למליאה ויצביעו בעד.

אסף אמיר: הרי מה יעשו?

אסף אמיר: לא יצביעו בעד?

אסף אמיר: הממשלה תתנגד?

אסף אמיר: אף אחד לא יתנגד.

אסף אמיר: בטלו את זה עכשיו.

אסף אמיר: היום אין להם ברירה, הם יצביעו, אז אפשר גם להקל עליהם בהצבעה הזאת.

קריאה: כולל סוגה עילית.

כרמל שאמה-הכהן: המנגנון פה – אני אומר לך שהמצב בשוק התקשורת לא ישתפר.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא רואה ועדת כלכלה שתטיל עליהם את ההוצאה של ה- BIDהזה.

אסף אמיר: בסדר, אבל אתה יכול לעשות את זה עכשיו.

איתן כבל: אבל אי אפשר לקבוע את זה ככה על פי מידת הבכי.

אסף אמיר: למה?

אסף אמיר: עד עכשיו מה קרה?

איתן כבל: בינתיים בכיתם הכי פחות.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, חברים, אנחנו מצביעים על הסעיף.

אסף אמיר: מה בסוף נסגר עם הקולנוע?

קריאה: הלכה הערבות.

איתן כבל: תמשיך לקבל 200 אלף, לא מיליון.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיף?

כרמל שאמה-הכהן: לא שינינו בו כלום, נכון?

אתי בנדלר: רק בפסקה (4) - - -

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיף עם התוספת?

דנה נויפלד: אתי, לא הייתה לך הערה?

אתי בנדלר: הייתה לי הערה שהתלבטתי אם לומר אותה אבל אני - - -

כרמל שאמה-הכהן: היד עוד למעלה, תגידי.

אתי בנדלר: כל מה שאמרתי הוא שיש כאן איזושהי תוספת שאני לא הצלחתי להבין אותה.

כרמל שאמה-הכהן: מה היא?

אתי בנדלר: אבל חשבתי לוותר כבר על ההערה.

אתי בנדלר: מבקשים מהזכייניות לתת התחייבות שהן תקיימנה את החוב – אני לא נתקלתי עוד בחוק שמחייב : "אני נותן התחייבות לקיים חוק".

אסף אמיר: בואו נעשה שגם ועדת הכלכלה תעמוד - - -

אתי בנדלר: מה שווה ההתחייבות?

אתי בנדלר: אלו שמפירים את החוק יפרו גם את ההתחייבות.

אתי בנדלר: הסעיף הזה נראה לי מיותר, לא עניין, מה גם שיש סנקציה שאם הם לא עושים את המעבר לירושלים עד ספטמבר 2013 אז הזיכיון פוקע מאליו.

אתי בנדלר: לכן אני חשבתי שפסקה (3) כולה היא מיותרת אבל לא רציתי - - -

רון גזית: זה נובע מההיסטוריה.

כרמל שאמה-הכהן: לאור הניסיון הטוב.

אתי בנדלר: אז תאמר לי: מי שמפר את החוק, ההתחייבות שהוא נתן היא זו שתמנע ממנו להפר?

כרמל שאמה-הכהן: - - - אלא אם כן את רוצה שנעשה רביזיה - - -

אתי בנדלר: לא, אני לא רוצה רביזיה.

אתי בנדלר: אני מפנה את תשומת לבכם לתנאי שלדעתי הוא לא ראוי - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל דנה כתבה את זה.

אתי בנדלר: - - להיכתב בכלל בספר החוקים, שמישהו נותן התחייבות לקיים חוק.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, אנחנו מתקדמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז זאת לא התחייבות, גברתי היועצת המשפטית?

אתי בנדלר: לא, לא, מדובר על - - -

אסף אמיר: אני מבקש, בכל זאת היה פה דיון של רבע שעה לעניין של הקולנוע והערבויות.

אסף אמיר: מראש אמרנו שהערבויות לא מעניינות אותנו – מעניין אותנו קיום השקעות.

אסף אמיר: שמענו ברבע שעה הזאת שכל גופי השידור לא רוצים להשקיע בקולנוע.

אסף אמיר: אני שואל אתכם: האם בכל זאת תתחייבו לעמוד במה שכרגע קיים בחוק ולהשקיע בקולנוע בשנים הקרובות?

אסף אמיר: כרגע אנחנו מסירים את הערבות.

אבי בלשניקוב: תאמין לי שעמד לי על הלשון להצטרף לחברי הטוב אבי צבי ולהגיד לו שהוא צודק אבל סתמתי את הפה מפאת כבוד הקולנוע במדינת ישראל.

אבי בלשניקוב: חברה, בואו נתקדם.

אתי בנדלר: אני רוצה לוודא שהייתה הצבעה ברורה על סעיף 5.

אתי בנדלר: כתוב אצלך?

עידית חנוכה: כן, כן, כתוב.

אתי בנדלר: כי אני קצת הפרעתי למהלך ההצבעה ולכן אני רק רוצה לוודא – אם כך, הוועדה הצביעה פה אחד בעד סעיף 5?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא את סעיף 6.

טל רוזנפלד: "תיקון סעיף 37ד 6.

טל רוזנפלד: בסעיף 37ד(ב)(4) לחוק העיקרי, אחרי "ו-71ה(ב)" יבוא "ו-(ב1)".

טל רוזנפלד: " זה תיקון טכני שמתקשר לתיקון שנגיע אליו אחר כך בסעיף 71ה שמאפשר לבעל הזיכיון בערוץ השלישי להגיש בקשה לרישיון לפני תום תקופת הזיכיון שלו בשנת 2014.

טל רוזנפלד: זה פשוט תיקון טכני שנדרש.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות, טענות, למישהו?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה – מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: בעד סעיף 6 – פה אחד

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד.

טל רוזנפלד: "תיקון סעיף 54 7.

טל רוזנפלד: בסעיף 54(א) לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), במקום "עד למועד המעבר" יבוא "בתקופת תוקפם של הזיכיונות לשידורי טלוויזיה", במקום "37א(א)(1) או 37ג(א) או (ב)" יבוא "34(ב3), 37א(א)(1) או 37ג(א), (ב) או (ב1)", והסיפה החל במילים "לאחר תום התקופות האמורות" – תימחק; (2) אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: "(ה) בסעיף זה – "יחידת שידור" – ימים, לרבות ימים מסוימים בשבוע כפי שתקבע המועצה בזיכיון; "יום" – תקופה משעה 05.00 עד 05.00 שלאחריו.

טל רוזנפלד: "." אלה שוב תיקונים טכניים שנדרשים בסעיף בעקבות התיקונים שאנחנו עושים כאן בעקבות הארכת הזיכיון שמוצעת כאן לערוץ 2 וגם לזכיינית ערוץ 10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה "משעה 05.00 עד 05.00"?

טל רוזנפלד: הסעיף הזה קיים - - -

איתן כבל: זה כשמשדרים דורה.

קריאה: אתה בקי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - מהבוקר עד הערב או מהערב עד הבוקר?

כרמל שאמה-הכהן: יש לך שאלה, חברת הכנסת ברקוביץ'?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אני לא מבינה - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה השאלה בבקשה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להבין מה זה תקופה משעה 05.00 עד 05.00.

כרמל שאמה-הכהן: תסבירו בבקשה לחברת הכנסת ברקוביץ' את הסעיף שמדבר על "משעה 05.00 עד 05.00".

דנה נויפלד: זה מגדיר יום.

דנה נויפלד: זאת רק הגדרה של יום.

דנה נויפלד: בעבר - - -

כרמל שאמה-הכהן: את רוצה את זה מ-06:00 עד 06:00?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני אגיד לך למה אני אומרת – כי ממש לא כתוב 24 שעות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נראה יום וזה נראה מחמש בבוקר עד חמש בערב או מחמש בערב עד חמש בבוקר.

אילת מצגר: זה לא משנה.

אילת מצגר: זה סעיף ישן שדיבר על חלוקת יחידות השידור בין בעלי הזיכיון ועל האופן בו הן מתחלקות.

אילת מצגר: זה היינו הך אם היה כתוב חמש עד חמש או מעשר עד - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה קורה עם ערוץ 10, שאין להם - - -

אילת מצגר: הכול בסדר.

אילת מצגר: כשערוץ 10 זכו במכרז היו שני בעלי זיכיון, אחר כך היו מיזוגים ואחודים – בסופו של דבר מדובר על בעל זיכיון אחד שלוקח את כל יחידת השידור לאורך כל השבוע.

אילת מצגר: בסדר גמור.

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, זה בסדר גמור.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 7?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בעד, אני בעד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: נא לקרוא את סעיף 8, בבקשה.

טל רוזנפלד: "תיקון סעיף 62ג 8.

טל רוזנפלד: בסעיף 62ג(א) לחוק העיקרי – (1) ברישה, במקום הסיפה החל במילים "ועד יום" יבוא "וכל עוד קיימים בעלי זיכיון לשידורי טלוויזיה יחולו עליהם הוראות אלה:"; (2) אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) בלי לגרוע מהוראות פסקאות (1) ו-(2) – (א) בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה רשאי לדחות ביצוען של מחויבויות במכרז שעניינן מימון, הפקה ורכישה של תכניות סוגה עילית, שלא קוימו עד לתיקון מס' 37, לתקופה של שש שנים שתחילתן ביום כניסתו לתוקף של רישיון לשידורי טלוויזיה שיינתן לבעל הזיכיון האמור;".

טל רוזנפלד: אנחנו מבקשים להוסיף פה גם הבהרה בסוף הפסקה הזאת: "את ההתחייבויות האמורות יהיה על בעל הזיכיון לקיים כבעל רישיון בנוסף על כלל ההתחייבויות והתנאים שיחולו עליו לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הרישיון" "(ב) בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה רשאי לדחות את הביצוע של עד עשרים ושבעה אחוזים ממחויבויותיו במכרז שעניינן מימון, הפקה ורכישה של תכניות סוגה עילית, שהן מעבר למחויבויות האמורות לפי התוספת השנייה, ביחס לכל שנה בשנים 2013 עד 2015, לתקופה של שש שנים שתחילתן ביום כניסתו לתוקף של רישיון לשידורי טלוויזיה שיינתן לבעל הזיכיון האמור;" גם פה אנחנו מבקשים לעשות תיקון קטן: "(ג) דחיות כאמור בפסקאות (א) ו-(ב) ייעשו בכפוף למתן הודעת בעל הזיכיון למועצה והפקדת כתבי התחייבויות שתורה עליהן המועצה להבטחת קיומן של המחויבויות האמורות.

טל רוזנפלד: ".

אתי בנדלר: זה במקום ערבויות?

רון גזית: רצו להקל.

אתי בנדלר: זה כדי להקל?

אתי בנדלר: כדי שלא יצטרכו להפקיד ערבויות בנקאיות?

רון גזית: כן, כן, הכוונה היא להקל.

רון גזית: יש לי הערה שאני חושב שתסכימו לה - - -

קריאה: מישהו יכול להסביר באלו סכומים מדובר?

כרמל שאמה-הכהן: בשמונים מיליון.

טל רוזנפלד: להסביר את הסעיף?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

רון גזית: רגע, סליחה.

רון גזית: יש לי הערה ואני מבקש שדנה והילה יקשיבו כדי שיסכימו להערה - - -

דנה נויפלד: אבל עוד לא הסברתי מה הסעיף אומר.

רון גזית: אני מתנצל.

דנה נויפלד: לא להסביר?

איתן כבל: תסבירי.

איתן כבל: צריך עורכי דין בשביל להבין.

דנה נויפלד: הסעיף הזה הוא סעיף שרלוונטי לערוץ 2, לזכייניות של ערוץ 2.

דנה נויפלד: הסעיף הזה מאפשר דחייה של מחויבויות.

דנה נויפלד: הפסקה הראשונה מתייחסת למחויבויות שלא קוימו עד לתיקון החוק הזה, כלומר, הפרות שהן הפרות צוואר.

דנה נויפלד: הסעיף הזה מאפשר לפרוס את זה לתקופה של שש שנים שייכנסו לתוקף כאשר יינתן רישיון לשידורי טלוויזיה, כאשר אותו בעל זיכיון יעבור לשדר ברישיון.

דנה נויפלד: הפסקה השנייה היא הפריסה של 27% מההתחייבויות במכרז, כלומר זה חל על ערוץ 2, שעניינם מימון, הפקה ורכישה של תכניות סוגה עילית ביחס לכל אחת מהשנים 2013, 2014 ו-2015.

דנה נויפלד: אותם 27% נדחים לתקופה של שש שנים שתחילתן כשייכנס לתוקף הרישיון שהן קיבלו.

דנה נויפלד: רצינו שיובהר בנוסח שכל הסכומים שנדחו הם On-top על המחויבויות בתוספת השנייה ולא במקום, זאת אומרת, במעבר לרישיון זה בנוסף למינימום שמוגדר בחוק.

איתן כבל: דנה, אחרי שהבנת, את מוכנה להסביר לי?

דנה נויפלד: כן.

דנה נויפלד: אחרי שאני הבנתי, אין שום בעיה.

דנה נויפלד: הסעיפים האלה נועדו לתת - - -

איתן כבל: את זה הבנתי.

איתן כבל: מה המשמעות.

דנה נויפלד: המשמעות היא שאנחנו עושים דחייה של מחויבויות תכניות.

דנה נויפלד: יש פה שתי תקופות זמן רלוונטיות: אחת – תקופות העבר, הפרות של מחויבויות התוכן של "קשת" ו"רשת" נכון להיום עד ליום חקיקת החוק - - -

איתן כבל: כמה המחויבויות שלהם?

דנה נויפלד: תכף איילת תסכם את המספרים.

דנה נויפלד: זאת תקופה אחת וזאת פריסה אחת.

דנה נויפלד: הפריסה השנייה והנוספת מתייחסת לשנים מעתה ואילך – זאת אומרת, 2013, 2014 ו-2015.

דנה נויפלד: 27% מהמחויבויות המכרזיות, שהן מחויבויות לסוגה עילית, הן נדחות כמו ההפרות שנדחו, הן נדחות שש שנים מרגע מתן הרישיון, זאת אומרת כאשר הם יעברו מזיכיון לרישיון, זה On-top על המחויבויות שלהם לפי הרישיון.

איתן כבל: במערכת היחסים הזו יכולה שתהיה שוב הפרה.

דנה נויפלד: זה לא נכנס לכאן.

דנה נויפלד: פה אנחנו מסדירים משהו מאוד מוגדר במובן של הפרות שנוצרו עד היום.

דנה נויפלד: אני לא מניחה שיש בכוונתם להפר - - -

איתן כבל: כשישבנו על זה בעשר השנים האחרונות, לאף אחד לא הייתה כוונה לכלום, ועובדה – אנחנו פה.

דנה נויפלד: בסדר, אני אסביר שוב.

דנה נויפלד: ההפרות בהן מדובר הן: ראשית, עד החקיקה של החוק, זאת אומרת עד לרגע שהחוק יעבור - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה כאלה יש?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על מה מדובר?

איתן כבל: תכף יגידו.

דנה נויפלד: ו-27% ממחויבויות עתידיות - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את זה הבנו, אבל מה הסכום, דנה?

אילת מצגר: אני אסביר.

אילת מצגר: החוק מחייב הוצאה מזערית, הוצאה מינימלית לסוגה עילית של 50 מיליון שקל, הסכום הזה עומד היום, כולל מדד, על כמעט 60 מיליון שקל.

אילת מצגר: זכייני ערוץ - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של מי מהם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של ערוץ 2 ו-10?

אילת מצגר: זה החוק, המחויבות היא מינימום והיא חלה היום על ערוץ 10 מכיוון שההוצאה על הסוגה העילית היא בעצם נגזרת של ההכנסה של הערוצים: ככל שההכנסה גבוהה יותר – ההוצאה לסוגה עילית גבוהה יותר.

אילת מצגר: זכייני ערוץ 2 לקחו על עצמם מחויבויות במכרז והם מוציאים פי ארבעה ביחד מהסכום הקבוע בחוק.

אילת מצגר: היום, בכל שנה, זכייני ערוץ 2 מוציאים קצת יותר מ-200 מיליון שקל על סוגה עילית בכל שנה.

אילת מצגר: למעשה, מה שאנחנו קובעים כאן זה שסכום של כ-50 מיליון שקל מתוך ה-200 מיליון הללו יועבר לתקופה של הרישיון.

אילת מצגר: למה הדבר הזה טוב?

אילת מצגר: מכיוון שבתקופת הרישיון תחול על הערוצים המחויבות המינימלית שדיברתי עליה, של ה-50 מיליון, ולזה תתווסף עכשיו הוצאה נוספת שכרגע לא קיימת שם.

אילת מצגר: למעשה זאת פוליסת ביטוח לשוק היצירה לשנים קדימה, לשש שנים, של תקופת רישיון שהמחויבויות ירדו.

אילת מצגר: אני רוצה להגיד בהקשר הזה, כי אני שומעת הרבה אמירות לגבי ההוצאות של זכייני ערוץ 2 בנושא של הסוגה העילית, במהלך שבע השנים האחרונות, ערוץ 2 הוציא למעלה ממיליארד שקל על תכניות סוגה עילית - -

קריאה: ומיוחדות.

אילת מצגר: - - אז כשאומרים כן עומדים, לא עומדים במחויבויות, אנחנו מדברים על הוצאה מאוד-מאוד משמעותית של כספים רבים מאוד שאתם רואים את זה על המסך כל הזמן, גם בתכניות איכות של דרמה, תעודה וז'אנר מיוחד שהן בהחלט תכניות מאוד-מאוד מושקעות – המון כסף נכנס לדבר הזה.

אילת מצגר: למעשה, מה שאנחנו עושים כאן זה לתת את האפשרות שעוד כספים יושקעו בתכנים האלה גם בשנים של הרישיון.

קריאה: אילת, תגדירי סוגה עילית, בבקשה.

אסף אמיר: אבל יש חוק, אילת, זה חלק מחוק, נכון?

אילת מצגר: בוודאי שזה - - -

אסף אמיר: אנשים לקחו מכרז - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לטובתכם, היוצרים, זה לטובתכם.

אסף אמיר: מה לטובתנו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוודאי שכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא בעצם מוסיפה לכם עוד 50 מיליון שקל ברגע שהזיכיון שלהם יהפוך לרישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם צריכים להגיד תודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא חייבים עכשיו, היא יכולה להגיד עכשיו שהם לא חייבים - - -

אסף אמיר: בטח שהם חייבים כי זה 17% או 50 - - -

אילת מצגר: כרגע לוקחים את המחויבות השוטפת שלהם ומצמצמים אותה, אבל לא - - - שום דבר, לא מפחיתים את המחויבות הזו וגם כך הם עדיין עושים פי שלוש מהמינימום - - -

אסף אמיר: רגע, רגע, אילת.

אסף אמיר: בואו נזכור איך הגענו - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - בעצם יותר משהחוק מחייב היום - - -

אילת מצגר: כן, אבל זו המחויבות שהם לקחו על עצמם במכרז.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה לא מה שהחוק מחייב?

אסף אמיר: קצת היסטוריה: המינימום הזה נולד מהקפאת הליכים של ערוץ 10.

אסף אמיר: נקראנו למשרד ראש הממשלה דאז ונתבקשנו כולנו להגיד: חברה, ערוץ 10 הולך להתמוטט, תאפשרו את התיקון לחוק, תיקון מספר 17, משהו כזה - - -

אילת מצגר: מספר 19.

אסף אמיר: בסדר.

אסף אמיר: 50 מיליון או 17%, הנמוך - - -

אילת מצגר: אתם המצאת את המספר.

אסף אמיר: 50 מיליון או 17%, הנמוך ביניהם – זה מה שהיה.

אסף אמיר: אחר כך הגיע הזמן לעשות רפורמה כי נהיו המון בעלי רישיונות.

אסף אמיר: אז בואו נחליט שמה שהיה באותו רגע בו ערוץ 10 התמוטט והוקפאו ההליכים, זה יהיה הסטנדרט, זה יהיה הרף החדש – 50 מיליון.

אסף אמיר: עכשיו אנחנו אומרים שהם עושים פי שלושה מהקפאת ההליכים של ערוץ 10 – את אומרת את זה - - -

אילת מצגר: זאת המחויבות של - - -

אסף אמיר: אני אומר:

אסף אמיר: כמה שהמחויבות תהיה ידועה - - -

אילת מצגר: אסף, זאת דמגוגיה.

אסף אמיר: רגע, לפני שאני מתנגד – המחויבות נלקחה במכרז, בואו נתחיל בזה.

אסף אמיר: היה מכרז - - -

אילת מצגר: בסדר, אבל - - -

אסף אמיר: - - - אל תגידי לי שהם מוציאים פי שלושה - - -

הילה שמיר: לכן אנחנו מתקנים את החוק.

הילה שמיר: מתקנים את החוק כשהנסיבות מצדיקות.

אסף אמיר: ועכשיו, כשהם יוצאים לרישיון – אני מאחל להם שייצאו ויהיו שניים – כשדיברנו בחדר השני, בוועדת הכלכלה, הזכירו לנו שה-50 מיליון הם 50 מיליון כי יהיו חמישה.

אסף אמיר: אז מה אתם אומרים עכשיו?

אסף אמיר: אז יהיו חמישה וזה יהיה 250, זה אותו דבר.

אסף אמיר: עכשיו כולם יודעים שזה שטויות, שלא יהיו חמישה אלא יהיו שניים - - -

הילה שמיר: דיברו על שלושה בעלי רישיון.

אסף אמיר: שלושה?

אסף אמיר: את רוצה שנוציא פרוטוקולים?

קריאות: לא, לא - - -

אסף אמיר: - - - תחרות, פלורליזם, אבל ה-50 נשאר.

אסף אמיר: אנחנו מזמן לא שם אבל ה-50 נשאר.

אסף אמיר: אנחנו עכשיו ב-50 מיליון ועכשיו אומרים לנו - - -

אילת מצגר: סליחה, זה לא מדויק, זה לא מדויק.

אילת מצגר: אסף, בתיקון 33 לחוק הרשות השנייה נקבע מדרג חדש להוצאה על סוגה עילית כך ש-50 מיליון זה המינימום ולפי ההכנסה – המחויבות גדלה ל-17%, ל-23% - -

אסף אמיר: זה תמיד היה.

אסף אמיר: זה היה גם בערוץ 10 - - -

אילת מצגר: - - והמספרים הם גבוהים יותר.

אילת מצגר: אז ערוץ שההכנסות שלו יהיו גבוהות יותר מהמינימום שקבוע ל-50 מיליון – ההוצאה הבסיסית שלו על סוגה עילית תהיה אפילו גבוהה יותר מ-50, ואני מזכירה שזה כבר לא 50, זה 58 - - -

אסף אמיר: זו כבר לא סוגה עילית, אני מזכיר לך, אלו תכניות מיוחדות - - -

אילת מצגר: - - - סליחה, תכניות - - -

אסף אמיר: - - אנחנו בעד הכול, רק תעשו שתהיה באמת סוגה עילית, זה הכול.

אילת מצגר: אי אפשר עכשיו לדבר על כל ההגדרות הבסיסיות הקיימות בחוק ולטעון שהן לא - - -

אסף אמיר: סליחה?

אסף אמיר: סליחה?

כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אדוני, מספיק.

כרמל שאמה-הכהן: אל תנהל פה ויכוחים.

כרמל שאמה-הכהן: מר צבי, ויתרת?

כרמל שאמה-הכהן: עוד הערות לסעיף הזה?

הילה שמיר: לי יש הערה.

הילה שמיר: חשוב להבהיר לגבי סעיף קטן (ב) שכאשר כתבנו "התחייבויותיו במכרז" הכוונה היא לא 27% להתחייבות במכרז שהיא On-top החוק, אלא להתחייבות במכרז שכוללת גם את מחויבויות החוק וגם את המחויבויות מעבר לחוק, שאילת דיברה עליהן קודם.

אילאיל לבנת: אז אולי אפשר להוסיף: "המכרז והחוק".

הילה שמיר: אבל כתבנו למעלה: "בלי לגרוע מהאמור בפסקה (1) ו-(2)".

הילה שמיר: ההתחייבות במכרז כוללת גם את מה שיש בחוק וגם מעבר לזה.

הילה שמיר: אני חושבת שההבהרה הזאת מספיקה.

חיים הר-זהב: לפני שיצאנו להפסקה את רצית להחריג את הסוגה בתוכה, מה קרה לזה?

הילה שמיר: אני לא רציתי - - -

חיים הר-זהב: אילן דיבר על זה.

אילן אבישר: אני אומר את זה ואני עומד מאחורי זה.

חיים הר-זהב: אז בוא נדבר על זה.

אילן אבישר: אני לא רוצה - - -

חיים הר-זהב: שזה ייכנס כסעיף לחוק.

אילן אבישר: לא.

אילן אבישר: אני אמרתי קודם שאני מסתייג מכל דבר שמגביל את שיקול הדעת של המועצה והעמדה שלנו בעינה עומדת ונאמרה גם בעבר.

אילן אבישר: הכוונה שלנו היא בהחלט להוציא את המשאבים לאותם ז'אנרים שאנחנו מערכים כעילית בסוגה העילית.

דורלי אלמגור: אנחנו מבקשים שהפריסה של ה-27% האלה כמה שנים קדימה, תתייחס לתכניות מסוגה עילית – אם היא כבר מתייחסת לסוגה עילית – שהן תכניות מיוחדות או סרטי תעודה שאינם מיוחדים על מנת שחלק הארי של הסוגה העילית, הליבה המשמעותית של הסוגה העילית, לא תידחה שנים קדימה.

דורלי אלמגור: אני חושבת שזה המינימום שאפשר לבקש.

אסף אמיר: אני רק רוצה להסביר שכשמדברים על סוגה עילית: כוכב נולד נוסע לברזיל הוא גם סוגה עילית, אז בואו נבדיל בין סוגה עלית לסוגה עילית.

אילת מצגר: בואו לא נעסוק בדמגוגיה.

אילת מצגר: יש הגדרות ברורות מהי תכנית סוגה עילית בחוק.

אילת מצגר: ההגדרות האלה קיימות בכללית שלנו.

אילת מצגר: אני רוצה להזכיר לכל היושבים באולם הזה שאין מדינה אחרת בעולם שיש בה בכלל הגדרות של תכניות סוגה עילית - -

קריאה: נכון, נכון.

אילת מצגר: - - ובוודאי לא ברמת הפרוט שקיימת אצלנו.

אילת מצגר: אז אנחנו יכולים להיות מאוד גאים בכל שהמערכת שלנו מקדמת את ההפקות האלה באיכות הזו וברמת הדווקנות והדקדקנות - -

אסף אמיר: זה כל-כך לא מדויק.

אילת מצגר: - - שזה נעשה על-ידי הרשות השנייה.

אילת מצגר: זה לגמרי מדויק ובכל מקום אני מוכנה לדבר על הדבר הזה.

אילת מצגר: הדוחות השנתיים - - -

אסף אמיר: - - - כאן זה נעשה בצורה אחרת - - -

אילת מצגר: זה לא נעשה כאן.

אילת מצגר: בטח, כשלמדינה יש קרן של 500 מיליארד אירו - - -

כרמל שאמה-הכהן: גב' מצגר, גב' מצגר - - -

אסף אמיר: נו באמת, מה את משווה את זה?

אסף אמיר: כל מדינה מוצאת את המנגנון שלה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני, מיצינו את העניין הזה.

כרמל שאמה-הכהן: היועצת המשפטית, הערות, בבקשה.

אתי בנדלר: שתי הערות קטנות: אחד, תוקפו של הסעיף כולו, בהתאם לתיקון 33, אמור לפקוע ב-1 בנובמבר 2015 ולכן, לכאורה, אם לא יתוקן התיקון שנעשה בעבר ושקבע שתוקפו של סעיף 62(א)(ג) יפקע ב-1 בנובמבר 2015, הרי שלא תהיה משמעות לסעיף שמוצע עכשיו.

אתי בנדלר: לכן אני מבקשת שהוועדה גם תחליט לתקן את אותו סעיף, שאיננו בפני, שקבע שתוקפו של סעיף זה יתבטל כאמור.

כרמל שאמה-הכהן: מה עוד?

אתי בנדלר: הערה שנייה – בסעיף קטן (ג) המוצע נאמר: "דחיות כאמור בפסקאות (א) ו-(ב) ייעשו בכפוף למתן הודעת בעל הזיכיון למועצה והפקדת כתבי התחייבויות".

אתי בנדלר: לא נאמר כאן מתי צריכה להימסר ההודעה הזאת, האם למשל בנקודות בהן המועצה תבדוק אם קיימו את המחויבויות ותגיע למסקנה שיש הפרה?

אתי בנדלר: אז הם יגידו: בעצם אנחנו מודיעים לכם עכשיו שאנחנו דוחים חלק מהמחויבויות.

הילה שמיר: לא, לא, אתי.

הילה שמיר: הכוונה הייתה – ואם צריך להבהיר את זה, זה צריך להיות מובהר בנוסח - - -

אתי בנדלר: אז זה לא כתוב.

אתי בנדלר: זה לא יובהר בנוסח.

אתי בנדלר: אחר כך מבהירים בנוסח, דודם צריכים תשובה אם - - -

הילה שמיר: התשובה היא שאנחנו מבקשים שהתכנית הזאת של הדחייה תוגש בתחילת שנה עם תכנית העבודה ולוחות השידורים שהמועצה מאשרת מכיוון שאנחנו צריכים, בסופו של דבר, לדעת מראש מהי המחויבות כדי לבדוק אותה במהלך השנה.

אתי בנדלר: אז אנא תגדירו עד איזה מועד אתם דורשים שתימסר לכם ההודעה וההפקדה של כתבי ההתחייבויות.

הילה שמיר: נעשה את זה בתחילת השנה עם הגשת תכנית העבודה שמוגשת לאישור מועצת הרשות השנייה על-פי הכללים.

אתי בנדלר: אז הם יודיעו ואתם - - -

הילה שמיר: בכל שנה.

הילה שמיר: ואז אנחנו נדע שתכנית העבודה אמורה להיות עם איקס אחוזים יותר או פחות – יכול להיות שיבחרו פחות.

אתי בנדלר: בכפוף להודעת בעל זיכיון שתימסר - - -

הילה שמיר: אתי, סליחה.

הילה שמיר: כל זה מתייחס רק לדחיות לפי סעיף (ב), כי סעיף (א) מדבר כבר על מחויבויות שלא קוימו וכשהם יבקשו רישיון, תתבקש תכנית של השלמה עם בקשת הרישיון.

הילה שמיר: אז רק לגבי סעיף קטן (ב) ההערה נכונה והתשובה היא עם הגשת תכנית העבודה.

אתי בנדלר: יחד עם תכנית העבודה שנמסרת לאישור - - -

הילה שמיר: לאישור המועצה בהתאם לכללים.

הילה שמיר: אותו דבר לגבי - - -

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: נא לשמור על השקט.

אתי בנדלר: ותוך כמה זמן מהרגע שאתם מודיעים להם אלו כתבי התחייבויות אתם דורשים הם צריכים להפקיד אותם?

הילה שמיר: אני לא חושבת שזה צריך להיות קבוע בחוק.

אתי בנדלר: לא צריך להיות קבוע בחוק – אין בעיה.

הילה שמיר: תשאירי את זה לשיקול דעתנו.

דנה נויפלד: אתי, במועד שתקבע המועצה.

אתי בנדלר: בסדר.

דנה נויפלד: אתי, כתבי התחייבות שתורה עליהם המועצה במועד שתורה.

כרמל שאמה-הכהן: זהו?

אתי בנדלר: אם כך, התיקונים המוצעים בסעיף 8, לפני ההצבעה אני מבקשת לומר מה הם.

אסף אמיר: רגע, מה עם הערבויות?

כרמל שאמה-הכהן: לא נצביע לפני שניתן לך לדבר.

אסף אמיר: הדבר הזה יכול לחסל את הקולנוע לחלוטין.

אסף אמיר: ברור לך, לאור מה ששמענו - - -

כרמל שאמה-הכהן: תדבר לפני ההצבעה.

אתי בנדלר: בפסקה 3(א) המוצעת יובהר בנוסח שמדובר כאן על דחיית ביצוע של מחויבויות מכרזיות מעבר לנקוב בתוספת השנייה; בסעיף קטן (ג) ההודעה תימסר יחד עם תכנית העבודה, הפקדת כתבי ההתחייבויות תהיה במועד שתורה המועצה; ובתיקון אחר – אינני זוכרת אם זה היה בתיקון 33 או ב-34 – אנחנו נתקן גם אותו, את הסעיף שקבע שתוקפו של סעיף 62(ג)(א) יפוג ב-1 בנובמבר 2015 ואת השינויים הנוספים שגב' רוזנפלד הקריאה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, עכשיו אתה יכול לדבר.

אסף אמיר: אני חושש מאוד שהתיקון הזה, הפריסה הזאת, יכולים להרוג את הקולנוע ואני מבקש: אל תתנו לזה יד, כי ב-27% האלה לא כתוב ואין שום מגבלה שאומרת, כפי ששמענו: בקולנוע לא נשקיע, יש עוד שש שנים - - -

אילת מצגר: לא.

אילת מצגר: הקולנוע הוא מחויבות אחרת, אסף.

אילת מצגר: היא קבועה גם בסעיף נפרד בחוק - - -

אסף אמיר: היא לא קשורה ל-27%?

אסף אמיר: הבנתי, אני חוזר בי, סליחה.

אסף אמיר: משהו טוב לשמוע זה נחמד.

אסף אמיר: שנית, אנחנו רוצים לדעת מה קורה במידה ומישהו מהגופים האלה לא עובר לרישיון.

אסף אמיר: מה יקרה לפריסה הזאת?

אסף אמיר: הרי אף אחד עוד לא ביקש את הרישיון, זה עניין שלהם לקבל רישיון.

הילה שמיר: יש לנו ערבויות בנקאיות שניתנות לחילוט.

אסף אמיר: אני רק שואל.

הילה שמיר: זאת התשובה.

הילה שמיר: יש לנו כלים לאכיפת מחויבויות שלא מקוימות, כלומר - -

אסף אמיר: זאת אומרת שהחוב הזה, בין אם הן קיימות או לא קיימות - - -

הילה שמיר: - - ערבויות בנקאיות שניתן לחלט.

הילה שמיר: הערבויות הבנקאיות תקפות גם עוד תקופה מסוימת אחרי תום הזיכיון וניתן להשתמש בהן.

אסף אמיר: אבל בסכומים שמתקרבים בכלל?

אסף אמיר: לא.

הילה שמיר: לא, אבל בגלל זה יש פה גם מנגנון של כתבי התחייבות נפרד - - -

אילת מצגר: התחייבות של בעלים וגם ערבויות בהחלט מספיקים.

דורלי אלמגור: מה קרה לערבויות האוטונומיות?

דורלי אלמגור: למה זה תוקן?

הילה שמיר: אני אענה על זה.

הילה שמיר: בתקופת הרישיון, על-פי הכללים של הרשות השנייה, בעלי זיכיון יכולים להיות מחויבים עד 167 מיליון שקל לערבויות.

הילה שמיר: בינינו אלו ערבויות שמספיקות כדי להבטיח מחויבויות עתידיות וגם מחויבויות נדחות בהיקפים המצומצמים והמוגדרים מאוד כפי שניתנו כאן.

הילה שמיר: 167 מיליון שקל ערבויות, שוב אני חוזרת על המספר, שהרשות השנייה קבעה כסכום שיילקח לתקופת הרישיון – אנחנו חושבים שזה מספיק בהחלט.

דורלי אלמגור: שאלה נוספת – לכאורה, ב-27% האלה יכולות להימחק הדרמות, זאת אומרת, אפשר לבחור איזשהו ז'אנר ופשוט לא להשקיע בו.

איתן כבל: זה מה שרציתי לשאול.

איתן כבל: זה כולל את הכול?

איתן כבל: כל סוגי - - -

אילת מצגר: כן, אבל אין פה, לטעמי, איזושהי בחירה סלקטיבית בסוגה מסוימת.

אילת מצגר: זה צריך לפעול כמו כל המחויבויות הקיימות שקבועות - - -

דורלי אלמגור: איפה זה כתוב?

דורלי אלמגור: איפה זה כתוב שתישמר הפרופורציה בין בסוגות השונות שקבועה היום בכללים?

אילת מצגר: זה מה שעומד לנגד עינינו כשאנחנו - - -

דורלי אלמגור: זה לא כתוב, אין שום ודאות שזה יקרה.

קריאה: זה חוק, אין לכם שיקול דעת.

אילן אבישר: אנחנו נגדיר את החובות על-פי הקטגוריות של הסוגות.

אילן אבישר: כמו שאמרתי, הכוונה שלנו להגדיר אותן בצורה כזאת שהדרמה - - -

קריאה: אילן, זה 27% בחוק.

קריאה: אין לך סמכות.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להציע – עכשיו אתה מפרש כשאתה פה, אתה גם יכול למצוא את עצמך בדיון בוועדה ויגידו אנשים דברים אחרים והדברים ישתנו.

אילן אבישר: אתה מתכוון למועצה?

איתן כבל: אני מקבל את הדברים כשאתה אומר שאתם תגדירו.

אילן אבישר: לכן זה עלה, אם כי לא בצורה פורמלית כי עוד לא נדרשנו לזה.

אילן אבישר: יש בהחלט – לא הייתי אומר תמימות דעים – אבל כמעט כל החברים סבורים שהדרמה והדוקומנטרי הם ה-Bit של הסוגה העילית וזה מה שאנחנו צריכים לשמור.

איתן כבל: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש, גם אם זה לא ייכתב בצורה מפורשת, שמבחינתנו זה יובהר לחברי המועצה שזאת כוונת המחוקק באמת, שאם יש סוג של דחייה של סוגה עילית שזה ייעשה פחות בדברים שאתה הצגת.

אילן אבישר: איך אפשר יהיה לנסח את זה בצורה שלא תסרבל את החקיקה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, זה באמת אחד הסעיפים - - -

חיים הר-זהב: יש פה אנשים שיודעים לנסח מצוין.

איתן כבל: ברשותך, הגענו לאחת הנקודות אולי הכי מרכזיות מבחינתם של - - -

אבי דיכטר: זה הלב של הכלה, זה הלב של הכלה, בואו - - -

איתן כבל: זה הלב שלהם.

אבי צבי: ואתה הולך לעקור את הלב עכשיו.

אבי צבי: זה לא לעקור את הלב?

איתן כבל: עוד לא אמרתי כלום.

אבי צבי: אז אני אמתין.

איתן כבל: יפה.

רוברט אילטוב: אבל הוא לא יכול.

איתן כבל: אולי הקרבה למחר עושה את כולם יצירתיים.

אבי צבי: אם זה נגמר – זה נגמר.

אבי צבי: אין זמן.

איתן כבל: תנו לי להגיד – אתם לא יודעים מה אני רוצה לומר בכלל.

איתן כבל: כל אחד בא והציג את הדברים שלו, אני לא קובע עכשיו אם צודקים היוצרים או לא צודקים – זה לא רלוונטי.

איתן כבל: אני יודע שהסעיפים האלה נוגעים בלב שלהם.

איתן כבל: יכול לומר אבי שזה להוציא את הלב שלכם, אבל קודם כל בואו נעשה סדר, נראה למי פחות מוציאים את הלב פה, או אולי אפשר להגיע למצב שהגמרא אומרת: זה נהנה וזה לא חסר – אבל בואו לפחות ננסה.

איתן כבל: זה בדיוק מה שאני מנסה לומר לכם – אני מקבל את ההגדרות כאן, אנחנו רוצים להגיע להסדר, מקבל את העניין הזה.

איתן כבל: אבל בתוך ההסדר, אני מבקש, בואו ננסה לעשות עוד צעד ולראות בתוך התהליך הזה אם זה אפשרי.

אבי דיכטר: לא, אדוני.

אבי דיכטר: שמעת מרשות השנייה – אנחנו לא יכולים להתנהל עם מוסרות על ידינו.

אבי דיכטר: גם 73% הם בערך פי שלושה מערוץ 10.

אבי דיכטר: 73% גם הם יותר מכל - - -

איתן כבל: לא הבנת אותי - - -

אבי דיכטר: רגע, אדוני.

אבי דיכטר: אבל הם יותר - - -

איתן כבל: אבל אתה עונה לי על דבר אחר לגמרי, סליחה, בכל הכבוד.

איתן כבל: אני התייחסתי להגדרות של מה בסוגה העילית, איך להגדיר מה לפני מה בדחייה של ההפרות, זה הכול.

אבי דיכטר: אבל - - -

איתן כבל: שנייה, שנייה.

איתן כבל: אבי , אתה עונה לי על משהו שבכלל לא התייחסתי אליו.

איתן כבל: אתה כועס על משהו שאני בכלל לא מתייחס אליו.

איתן כבל: בסך הכול ביקשתי שיובהר למועצה שיהיה לה את שיקול הדעת להגדיר לעצמה מהן ההפרות שהיא מוכנה ללכת לקראתן יותר מאשר לאחרות, זה הכול.

קריאות: - - -

איתן כבל: דחיות, סליחה.

איתן כבל: עובדה שהבנתם.

אבי דיכטר: אדוני, גם אני הבנתי.

אבי דיכטר: עניתי לך, למרות שאתה מתעקש שלא עניתי לך, עניתי לך בדיוק על מה שאמרת.

איתן כבל: אז תסביר.

אבי דיכטר: ברגע שאתה נכנס לרזולוציה של מהן הדחיות ומהן לא, וגם פה אתה מתערב, אז לא ברור מהו הסעיף הזה, לאן הוא הולך, איפה הוא הולך ומה משמעותו.

אבי דיכטר: אני אומר שחשוב שנבין מה שערוץ 2 עושה היום – אמרתי את זה קודם – אין מדינה בעולם המערבי שמפיקה כל-כך הרבה ז'אנר עליון לסוגיו השונים במחויבות לסוגיו השונים.

אסף אמיר: לא מדויק.

אבי דיכטר: אסף, אל תפריע לי, בבקשה.

אבי דיכטר: אין מדינה בעולם שיש בה בכלל הגדרות של ז'אנר עליון ואין מדינה שהגדרות הביצוע של הז'אנר העליון הן בסדרי גודל כאלו.

אבי דיכטר: אז עכשיו לא מספיק העניין הזה ונכנסים גם לרזולוציה הזאת?

אבי דיכטר: אין – תבדוק אותי – אין מדינה אחת, ושמעת את זה מגב' מצגר, אין דבר כזה.

אבי דיכטר: אין דבר כזה בעולם – לא המחויבות ולא הביצוע.

אבי דיכטר: אין.

אסף אמיר: זה ממש-ממש לא מדויק, אבי.

אסף אמיר: יש מדינות רבות שיש בהן דרמות לא פחות מפוארות - - -

אבי דיכטר: אין סדרי גודל כאלה של הפקה יחסית לשוק הפרסום.

אסף אמיר: אבי, אין גם הקלות מתמשכות כאלה בשום מדינה.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, די.

כרמל שאמה-הכהן: מר וייס, בבקשה.

אבי וייס: קודם כל לגבי הסוגה העילית.

אבי וייס: תחת הכותרת סוגה עילית יש מספיק דברים, ועכשיו להתחיל לפרוט מה יידחה ומה לא יידחה, לדעתי זאת טעות גדולה ביותר.

אבי וייס: עוד דבר שלא מדברים עליו: על-פי חוק הזכיינים צריכים להשקיע בחדשות 60 מיליון שקל.

אבי וייס: הם משקיעים 92.5 מיליון שקלים מדי שנה, כלומר 50% יותר לחדשות.

אבי וייס: חברים, כשמשקיעים 50% יותר זה עוד אנשים שאנחנו יכולים להעסיק.

אבי וייס: כשמדברים על אנשים במקצוע – על צלמים, על מקליטים – זה לא רק האנשים שאתה - - -

אסף אמיר: סליחה, האנשים שלנו עובדים אצלכם, על מה אתה מדבר?

אבי וייס: - - - עובדים בחברות החדשות - - -

אסף אמיר: הם חברים בארגונים שלנו, על מה אנחנו מדברים?

אסף אמיר: אלו אותם אנשים - - -

אבי וייס: - - - תאורנים שעובדים - - -

אסף אמיר: אנשים שלנו - - - אותם אנשים.

אבי וייס: רק רגע, חברים, זאת הפעם הראשונה שאני מדבר, אני מתלהב - - -

קריאה: אנשים שאני מייצג.

קריאה: אנשים שלי גם עובדים בריאליטי - - - בסדר, אז מה?

אבי וייס: חברים, אתם מתמקדים – כי אולי יש פה אינטרסים של אנשים מסוימים – אתם מתמקדים בדרמות - - -

אסף אמיר: אבי, אנשים מסוימים?

אבי וייס: תנו לי לדבר.

אבי וייס: החוק דיבר על סוגה עילית – האם אנחנו נפרוט עכשיו מהי סוגה עילית ומה לא סוגה עילית?

אבי וייס: האם "אולפן שישי" זה סוגה עילית?

אבי וייס: התשובה היא לא.

אבי וייס: מוזר, אבל אולפן שישי לא מוכר כסוגה עילית.

אסף אמיר: מה אתה אומר.

אבי וייס: כן, לא מוכר כסוגה עילית.

אסף אמיר: ברור, ברור.

אסף אמיר: גם ספורט הוא לא סוגה עילית ואני צופה בספורט כל הזמן ובחדשות כל הזמן.

אבי וייס: - - - תכנית תחקירים לכל דבר – לא סוגה עילית.

קריאה: הספורט מקבל תמיכה מהטוטו.

קריאה: אנחנו מקבלים תמיכה?

אבי וייס: ככה החליטו ברשות השנייה – אולפן שיש הוא לא סוגה עילית.

אבי וייס: הורדנו את הראש ואמרנו: אוקיי, יש גבול למה - - -

אסף אמיר: ספורט, חדשות ואקטואליה מעולם לא היו סוגה עילית.

אבי וייס: - - - הדם של מי שמצלם בדרמה לא יותר כחול - - -

אסף אמיר: באמת, נו באמת.

אסף אמיר: זה כל-כך נמוך, אבי - - -

אבי דיכטר: הגישה הזאת שלכם היא שבסופו של דבר תפיל את כל הערוצים.

קריאה: נכון.

אבי דיכטר: הגישה שלכם, לדעתי, אם תמשיכו - - -

אבי וייס: אנחנו עושים יותר דרמה מכל מקום בעולם.

כרמל שאמה-הכהן: מר ניר, מספיק.

אבי דיכטר: תייצגו גם את האנשים שלנו.

אבי וייס: אנחנו מייצגים את כולם ואתה מייצג את האנשים שלך.

כרמל שאמה-הכהן: מר וייס.

אבי דיכטר: אתם רק עושים דרמה.

אבי וייס: איזה דרמה?

אבי וייס: אנחנו עושים הכול, על מה אתה מדבר?

אבי וייס: אנחנו עושים "הישרדות" - - - עושים הכול, על מה אתה מדבר?

אבי וייס: אבי, הם עושים הכול.

אבי דיכטר: התלהמתם פה על "מאסטר שף" כאילו 150 איש לא עובדים בכל הפקה - - -

אבי וייס: אלו אנשים שלנו, על מה אתה מדבר?

אבי דיכטר: אתה לא נלחם בהם - - -

אבי וייס: אני נלחם בעדם, אלו אנשים שלנו, על מה אתה מדבר?

אבי וייס: זה ייעשה בכל מקרה, בשביל מה צריך רגולציה?

אבי וייס: צריך רגולציה בשביל חדשות?

אבי וייס: נו, באמת.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אני קורא אותך פעם ראשונה לסדר, שב.

כרמל שאמה-הכהן: פעם שנייה – בפעם הבאה אתה בחוץ.

איתן כבל: הדיון הזה הוא סוגה עילית.

קריאה: אבי, זה בשבילך – אני מייצג את כל האנשים שעושים את כל הריאליטי ועושים את כל - - -

אבי דיכטר: אתה לא דואג להם.

עמית ליאור: סליחה, אל תגיד לי מה אני עושה עבורם – אני לא אומר לך מה אתה עושה עבור האנשים שלך.

עמית ליאור: דאגתי להם כשאתה הודעת להם חד-צדדית שאתה מוריד להם 40% מהשכר בבת-אחת.

עמית ליאור: אז דאגתי להם.

עמית ליאור: כן, דאגתי להם.

אבי דיכטר: זה עוד לא קרה.

כרמל שאמה-הכהן: תגיד את מה שאתה רוצה לומר.

אבי דיכטר: אם אתה מייצג את כל האנשים האלה - - -

כרמל שאמה-הכהן: מר ניר, שקט.

עמית ליאור: רגע, אבי, תן לי להשלים.

עמית ליאור: הרעיון בסוגה העילית – קצת שוכחים פה, יושבים כאן בוועדה שנקראת ועדת כלכלה, וקצת שוכחים שהמדיום הטלוויזיוני יש לו ערך גם מעבר לעשיית כסף או אי עשיית כסף או לפרנסה שלנו או של מישהו אחר.

עמית ליאור: יש לו ערך גם בהשפעה על החברה ועל התרבות ועל הנוער.

עמית ליאור: אני הייתי שמח אם הנוער במדינת ישראל לא יעריץ את – אני לא יודע את השמות – האנשים מ"האח הגדול" אלא יהיו לו אנשים אחרים להעריץ אותם.

איתן כבל: תעשה את זה בערוץ 1.

עמית ליאור: בערוץ 1 גם נעשה את זה, עושים את זה, בסדר.

עמית ליאור: אז אם באמת אין שום ערך לכלום - - -

קריאות: - - -

איתן כבל: אתם לא שרי החינוך עכשיו, באמת.

קריאות: - - -

איתן כבל: - - - עמית, עכשיו כל אחד יטיף לנו גם מי שר החינוך או לא?

איתן כבל: מה חינוך או לא? באמת.

כרמל שאמה-הכהן: כן, מר צבי.

אבי צבי: חברי ועדה יקרים, ברוכים הבאים ל"להיות זכיין" ב-2012.

אבי צבי: ככה זה נראה: הקולנוע רוצה כסף; הסוגה העילית רוצה כסף; החדשות רוצות כסף; הריאליטי רוצה כסף; המדינה רוצה כסף – כולם מושכים, אבל מה לעשות, הסמיכה קצרה.

אבי צבי: ככה זה נראה.

אבי צבי: חשבתי שמה שאתם הייתם אמורים להגיד הערב זה דבר אחר לגמרי.

אבי צבי: למרות המשבר, למרות שאנחנו אומרים שאנחנו אומרים שאנחנו על סף פשיטת רגל, למרות שחילקו פה 500 מכתבי פיטורים – לא באנו ואמרנו: תמחקו חובות; לא באנו ואמרנו: תמחלו; לא באנו ואמרנו: תעשו תיקון והתאמות רטרואקטיביות למצב כלכלי קשה.

אבי צבי: לא אמרנו את זה.

אבי צבי: לא ביקשנו תספורת; לא ביקשנו שתחסכו לנו כלום.

אבי צבי: כל מה שביקשנו זה שתקלו עלינו בפריסה.

אבי צבי: במקום שתמחאו לנו כפיים עכשיו - - -

אסף אמיר: לא התווכחנו - - -

אבי צבי: סליחה, תן לי לסיים.

אסף אמיר: לא אמרנו את זה אפילו - - -

אבי צבי: תרשה לי לסיים.

אבי צבי: במקום שאתם תמחאו כפיים ותגידו כל הכבוד לזכייניות, היה להן את גדלות הרוח, גם בשיא המשבר לא לבקש שקל הנחה.

אבי צבי: במקום שתמחאו לנו כפיים אתם מקשקשים על הגדרות של סוגה, על שנים, על אחוזים.

אבי צבי: בחייכם, בהצעה הזו אנחנו אומרים שמה שהתחייבנו נעשה.

אבי צבי: חברים, לא הספקנו בתקופה הזאת – תגדילו לנו את התקופה ואנחנו נעשה את זה אחר כך.

אבי צבי: זה הכול.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אללי עוד לא דיבר הערב.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אללי, בבקשה.

אללי אדמסו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אללי אדמסו: אני מקשיב מתחילת הדיון.

אללי אדמסו: הנושא הוא מאוד מרתק, אבל אני חושב שהבנתי, גם מהבוקר וגם בכלל לפני השבוע, את המשבר של ערוץ 10.

אללי אדמסו: זה הדיון שאנחנו התכנסנו בו על מנת לתת את הפתרון, לפחות חלקית, לערוץ 10.

אללי אדמסו: עכשיו אני מבין שגולשים להרבה נושאים שהם באמת חשובים, כל נושא ונושא חשוב מאוד, אבל אני מציע, גם הציעו קודמים, שתהיה ועדה אחרי הבחירות , ועדה ממשלתית עם כל הגופים השותפים, שתבדוק לעומק את הבעיה והמשבר בתחום התקשורת, גם האלקטרונית, גם הכתובה וגם בכל התחומים.

אללי אדמסו: לכן אני מציע שנתמקד בחוק במתווה שקיים ונעביר אותו.

אללי אדמסו: אחרי זה אפשר לדון לעומק ולהתקדם.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אפשר להציע הצעה?

כרמל שאמה-הכהן: כן, חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לגבי הסעיפים האלה אני רוצה לחזור ולהדגיש: הם מקובלים.

איתן כבל: לצערנו, בנסיבות האלה, מסכימים לכל הדברים שנאמרים פה.

אבי צבי: אפילו אנחנו - - -

איתן כבל: אח שלי, אני לא אמרתי לותר קינג, אל תחזור אחרי.

איתן כבל: מה אתה חוזר אחרי כל מילה שאני אומר?

איתן כבל: אני מדבר והוא חוזר אחרי.

איתן כבל: תן לי, אני אדבר לבד.

שלמה מולה: אמרתי לותר קינג - - -

איתן כבל: בסדר, די.

איתן כבל: עומדים מאחוריו וחוזרים על כל משפט שהוא אומר – אני לא.

איתן כבל: אני רוצה להציע את ההצעה הזאת: על מה הוויכוח?

איתן כבל: זה בעצם לא ויכוח.

איתן כבל: אבי, אתה מדבר בפאתוס.

איתן כבל: זה בסדר, השתפרת מהפעמים הקודמות - - -

אבי צבי: אני דווקא מרגיש חלש היום.

אבי צבי: בפעם הקודמת היושב-ראש נתן לי מחמאות.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: אתה משפר את עצמך – אתה עומד - - -

רוברט אילטוב: שכחת ריטלין היום בבוקר?

אבי צבי: ריטלין זה הכדור הכי חלש שאני לוקח.

קריאה: החוקי.

איתן כבל: אין מחלוקת, מבחינתנו לפחות, אם אוהבים או לא אוהבים – זה לא רלוונטי.

איתן כבל: אנחנו מקבלים, אבי, את הדברים.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת אנחנו יודעים גם איך העולם מתקיים – איפה שאתה יכול לעשות לעצמך ורק לעצמך, אתה עושה ככה.

איתן כבל: לכל אחד יש דעה טובה על עצמו, אני רוצה לתקן: אולי לך אין, אבל אני אומר באופן עקרוני שלאנשים יש דבר כזה.

איתן כבל: רציתי להציע, וזה מה שאמרתי מההתחלה, כדי שלא ייווצר מצב שבו יתחילו להפציץ במכתבים ולדבר על מה שהתכוונו ולא התכוונו ומה התכוונו, וזה מבלי לקחת שום מילה ממה שאתם אומרים, כל מה שאמרתי הוא שהמועצה תיקח לעצמה את הזכות להנהיג את העניין הזה בשום שכל.

איתן כבל: זה הכול.

דורלי אלמגור: אז אם אפשר להוסיף הסמכה בסעיף למועצה.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת יוליה - - -

איתן כבל: בסדר, אבל למה כל - - -

כרמל שאמה-הכהן: איתן.

איתן כבל: סיימתי.

כרמל שאמה-הכהן: תן ליוליה לדבר.

איתן כבל: כבר מגרשים אותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מגרשת אותך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אי אפשר לחשוד בי שאני נגד סוגה עלית – אני מדברת אליך, אסף – ואתה יודע יפה מאוד שבכל מאבק שלכם תמיד אני שם ומנסה לעזור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש פה בעיה מסוימת שהגיע הזמן שנסת

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל לה בעיניים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להשוות את הסוגה העילית ואת כל דרישות ערוץ 2 לנושא שהוא לחלוטין לא קשור: בהוצאה לפועל במדינת ישראל יש חובות של מזונות של גברים בגובה של 13 מיליארד שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נשאלת השאלה איך הגענו לכך ש-13 מיליארד שקל חייבים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אומר שכל גבר גרוש בישראל לא משלם מזונות – זאת לא האמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האמת היא שמלכתחילה המזונות נקבעו בגובה לא נכון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יכול להיות מצב שאנחנו מנסים להציל פה ערוץ טלוויזיה שזאת הפלטפורמה בשבילכם להביא את הסוגה העילית, את העילית יותר, ואתם באופן אישי במשך חמש שעות כבר, חופרים את הבור לעצמכם, כשברור פה לכולם שהחוק הזה יעבור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכולם חשובה הסוגה העילית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הקביעה של גובה הסוגה העילית וכל המיסים שמטילים על ערוץ 2 ו-10 הם לא הגיוניים במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יכול להיות שאנחנו עוסקים בנושא הזה ולא מוצא חן בעינינו ה-Bit, השמיט, הקיט ודווקא סוגה עילית נקבעה בדיוק כמו שזה צריך להיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני מציעה לך, באמת, כמו שאמרתי קודם לפני שעתיים, שהצעת החוק הזאת היא כרגע רק כדי להעביר את ערוץ 10 ולתת לאותם 500 עובדים יכולת המשך עבודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין ספק שבעוד חודש וחצי - - -

כרמל שאמה-הכהן: יוליה - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסיימת, כי די, אי אפשר למשוך עם זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סוגה עילית, סוגה עילית, אני כבר - -

כרמל שאמה-הכהן: את מושכת עכשיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - הולכת לראות רק "האח הגדול".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת, אסף, שאתם כרגע, כל האנשים שרוצים לעזור לכם, גם אני, גם חברי הכנסת שיושבים פה, מתחילים להרגיש שאתם קצת מדברים לא לעניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אנחנו רוצים להציל את התעשייה הזאת אז זה לא רק הנושא של הסוגה העילית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בדיוק מה שאמר אבי: זה גם הצלמים וגם "האח הגדול" וגם - - -

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, מספיק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהגיע הזמן שנקריא ונגמור, באמת.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ונבוא אחרי הבחירות ונטפל בכל הדברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לבדוק את זה – את כל המחויבויות שלהם צריך לבדוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תורידו כבר את הרגולציה - - -

כרמל שאמה-הכהן: יוליה, מספיק.

כרמל שאמה-הכהן: מר וייס בבקשה.

אבי וייס: אני חושב שהסעיף הזה שעבדו עליו הוא סעיף שצריך לעבור As-is.

אבי וייס: רק בשביל אנקדוטה, חלק מהכתבות שאנחנו עושים בחדשות רק מקדמות את התרבות בישראל ורק על הסרט שאתה הפקת, "למלא את החלל", עשינו שלוש כתבות.

אבי וייס: כלומר, אין פה אתם ואנחנו.

אבי וייס: אנחנו לא חייבים, אגב, ממש לא חייבים.

אבי וייס: אבל הקיצוניות שאתם דוחפים את כולם - - -

אסף אמיר: אני לא מבין – כתבות שאתם עושים קשורות אלינו?

אבי וייס: בוודאי שזה קשור כי אתה מנסה לצמצם - -

כרמל שאמה-הכהן: לא לענות, לא להפריע לו.

אבי וייס: - - אתה רק מנסה לצמצם ולייצר מחנאות, כאילו זה "אנחנו" ו"אתם".

אבי וייס: כולנו פה עושים טלוויזיה, וכל דבר, כל סוגה בטלוויזיה מעסיקה אנשים, זה קודם כל, ואין טלוויזיה בעולם שעושה כל-כך הרבה תכניות תחקיר ותכניות תעודה וסרטי תעודה ודרמות – אין דבר כזה.

אבי וייס: אני חושב שהסעיף הזה, As-is, צריך להצביע עליו ולהתקדם.

כרמל שאמה-הכהן: טוב.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 8 עם השינויים שהציגה היועצת המשפטית?

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף, עם השינויים – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אין נגד.

כרמל שאמה-הכהן: התקבל פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא את סעיף 9, בבקשה.

טל רוזנפלד: " תיקון סעיף 71ד 9.

טל רוזנפלד: בסעיף 71ד לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (ג), במקום "במהלך תקופה שתקבע, ובלבד שתקופה כאמור תסתיים" יבוא" – כאן תהיה תוספת שצריך לדון בה שוב בעניין ההגבלים העסקיים – "אם ניתנה לכך הסכמת בעל הזיכיון השני לשידורי טלוויזיה – החל ממועד המעבר, ובלבד שבקשה כאמור תוגש", והסיפה החל במילים "תחילת תוקפו" – תימחק;".

כרמל שאמה-הכהן: יש פה עוד פעם את הבעיה של ההגבלים?

טל רוזנפלד: כן.

כרמל שאמה-הכהן: דלגי לסעיף הבא.

כרמל שאמה-הכהן: נחזור לזה בסוף ונסיים את זה, ממילא אנחנו לא דנים בזה.

טל רוזנפלד: "(2) במקום סעיף קטן (ו) יבוא: "(ו) על אף האמור בסעיף 33א(ב)(1), מצאה המועצה כי בעל זיכיון שהגיש בקשה לפי סעיף קטן (ג), לא קיים בתקופת הזיכיון התחייבויות בתחום התוכן - -

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, למה את קוראת את הסעיף הזה?

אתי בנדלר: רק בסעיף קטן (א) יש את הבעיה.

דנה נויפלד: רק (א) מתייחס לעניין ההגבלים העסקיים.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

טל רוזנפלד: - - או לא שילם את חובותיו בשל דמי זיכיון, דמי הפצה או תמלוגים, כמפורט בפסקאות (1) עד (3), רשאית היא להעניק לו רישיון לשידורי טלוויזיה בהתקיים האמור באותן פסקאות, לפי העניין: (1) לעניין ההתחייבויות בתחום התוכן שלא קיים בעל הזיכיון בתקופת הזיכיון והוא רשאי לדחות לפי סעיף 62ג(א)(3) – בעל הזיכיון מסר למועצה הודעה כאמור בסיפה של סעיף 62ג(א)(3), וכן הגיש למועצה לאישורה, במועד הגשת הבקשה לרישיון לשידורי טלוויזיה, תכנית מפורטת הכוללת שלבי פעולה להשלמה בתוך שש שנים ממועד תחילת תוקפו של הרישיון, של ההתחייבויות כאמור בסעיף 62ג(א)(3), שיהיה עליו לקיים, כבעל רישיון, נוסף על כלל ההתחייבויות והתנאים שיחולו עליו לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הרישיון; (2) לעניין ההתחייבויות בתחום התוכן שלא קיים בעל הזיכיון בתקופת הזיכיון והנובעות מהפרש ההכנסה – מתקיימים לגבי בעל הזיכיון התנאים המנויים בסעיף קטן (ה)(2) עד (4), בשינויים המחויבים; (3) לעניין חובות בשל דמי זיכיון, דמי הפצה או תמלוגים שבעל הזיכיון היה חייב לשלם לפי סימן א' לפרק ח' לפני יום תחילתו של תיקון מס' 37 – המועצה נוכחה כי בעל הזיכיון שילם את חובותיו כאמור עד יום י"ח בטבת התשע"ג (31 בדצמבר 2012).

טל רוזנפלד: ";" אנחנו מבקשים גם להוסיף כאן: "(3) אחרי סעיף קטן (ט) יבוא: "(ט1) נמסרה הודעת המועצה כאמור בסעיף קטן (ח) לבעל זיכיון שהגיש בקשה לפי סעיף קטן (ג), יפקע זיכיונו במועד כניסת הרישיון לתוקף.

טל רוזנפלד: ".

כרמל שאמה-הכהן: נא להסביר.

דנה נויפלד: זה הסעיף שמדבר על המעבר של הזכייניות של ערוץ 2 מזיכיון לרישיון.

דנה נויפלד: זה הסעיף שמאפשר, על אף שהיו הפרות בתקופת הזיכיון, לעבור לרישיון.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף ההלבנה.

אבי דיכטר: הלבנה זה 10.

דנה נויפלד: כמו שטל קראה, אלו התנאים שיאפשרו את המעבר.

דנה נויפלד: לעניין הפריסה שדובר בה קודם, אז יימצא באמת שהוא זכאי לפרוס את אותן מחויבויות כמו שדיברנו בהן וגם מסר הודעה והגיש במועד הבקשה של הרישיון גם תכנית מפורטת הכוללת פרוט איך הוא מתכוון להחזיר במהלך שש השנים שלאחר המעבר לרישיון את אותן מחויבויות שהוא עדיין נדרש להשלים אותן.

דנה נויפלד: בנוסף לזה, יש סעיף דומה לסעיף שקיים לעניין התשלום של חובות דמי זיכיון ודמי הפצה.

דנה נויפלד: גם פה, לפחות לגבי "רשת" יש סכומים שטרם שולמו, גם הם צריכים לשלם את החובות עד 31 בדצמבר 2012.

כרמל שאמה-הכהן: למישהו יש הערות לסעיפים האלה?

כרמל שאמה-הכהן: אין הערות – אנחנו מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיפים שהוקראו, למעט הסעיף הראשון שהותרנו?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: בעד אישור הסעיף, למעט סעיף קטן (1) – פה אחד

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 10, בבקשה.

טל רוזנפלד: " תיקון סעיף 71ה 10.

טל רוזנפלד: בסעיף 71ה לחוק העיקרי – (1) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) הוארך זיכיונו של בעל הזיכיון לפי הוראות סעיף 37ג(ב1), רשאי הוא להגיש למועצה בקשה לקבלת רישיון לשידורי טלוויזיה במהלך תקופה שתקבע, ובלבד שתקופה כאמור תסתיים לא יאוחר משנה לפני תום תקופת זיכיונו; תחילת תוקפו של רישיון שניתן על פי בקשה כאמור תהיה עם תום תקופת הזיכיון לפי סעיף 37ג(ב1).

טל רוזנפלד: "; (2) בסעיף קטן (ג), אחרי "סעיף קטן (ד)" יבוא "או (ד1)" ואחרי "לפי סעיף קטן (ב)" יבוא "או (ב1)"; (3) אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: "(ד1) על אף האמור בסעיף 33א(ב)(1), מצאה המועצה כי בעל זיכיון שהגיש בקשה לפי סעיף קטן (ב1), לא קיים בתקופת הזיכיון התחייבויות בתחום התוכן, לא שילם את חובותיו בשל דמי זיכיון, דמי הפצה או תמלוגים, או הפר את הוראת סעיף 3א, כמפורט בפסקאות (1) עד (4), רשאית היא להעניק לו רישיון לשידורי טלוויזיה בהתקיים האמור באותן פסקאות, לפי העניין: (1) לעניין ההתחייבויות בתחום התוכן שלא קיים בתקופת הזיכיון ועד יום תחילתו של תיקון מס' 37 – המועצה שוכנעה, מנימוקים שיירשמו, כי חומרת ההפרה ונסיבותיה אינן מצדיקות את אי-מתן הרישיון; לא תוקנה ההפרה עד למועד הגשת הבקשה לפי סעיף קטן (ב1), תורה המועצה לבעל הזיכיון לתקן את ההפרה בתוך תקופת זמן סבירה; הורתה המועצה על תיקון ההפרה כאמור, ימציא בעל הזיכיון ערבות בנקאית אוטונומית בגובה ההפרה, להבטחת תיקונה, בהתאם לתנאים שעליהם יורה המנהל; (2) לעניין ההתחייבויות בתחום התוכן שלא קיים בעל הזיכיון בתקופת הזיכיון והנובעות מהפרש ההכנסה – מתקיימים לגבי בעל הזיכיון התנאים המנויים בסעיף קטן (ד)(2) עד (4), בשינויים המחויבים; (3) לעניין חובות בשל דמי זיכיון, דמי הפצה או תמלוגים שבעל הזיכיון היה חייב לשלם לפי סימן א' לפרק ח' לפני יום תחילתו של תיקון מס' 37 – המועצה נוכחה כי בעל הזיכיון שילם את חובותיו כאמור עד יום י"ח בטבת התשע"ג (31 בדצמבר 2012); (4) לעניין הפרת הוראת סעיף 3א – המועצה נוכחה כי בעל הזיכיון העביר את מקום מושבה של חברת החדשות של הערוץ השלישי לירושלים לא יאוחר מיום כ"ו באלול התשע"ג (1 בספטמבר 2013), בהתאם להתחייבותו לפי סעיף 37ג(ב1)(3)."; (4) בסעיף קטן (ה)(1), אחרי "סעיף קטן (ב)" יבוא "או (ב1)"; (5) בסעיף קטן (ו) – (א) ברישה,

טל רוזנפלד: אחרי "לפי סעיף קטן (ב)" יבוא "או (ב1)"; (ב) בפסקה (1), במקום "יהיה תשעה חודשים" יבוא "יהיה, לעניין מי שהגיש בקשה לפי סעיף קטן (ב) – תשעה חודשים" ובסופה יבוא "ולעניין מי שהגיש בקשה לפי סעיף קטן (ב1) – תשעה חודשים לפני תום תקופת זיכיונו"; (ג) בפסקה (2), במקום "יינתנו לא יאוחר" יבוא "יינתנו, לעניין מי שהגיש בקשה לפי סעיף קטן (ב) – לא יאוחר" ובסופה יבוא "ולעניין מי שהגיש בקשה לפי סעיף קטן (ב1) – לא יאוחר משישה חודשים לפני תום תקופת הזיכיון"; (6) בסעיף קטן (ז), אחרי "לבעל הזיכיון" יבוא "שהגיש בקשה לפי סעיף קטן (ב)"; (7) בסעיף קטן (ח), במקום הרישה עד המילים "רשאי השר" יבוא "השר רשאי", המילים "ערב מועד המעבר" – יימחקו, ובמקום "עד מועד המעבר" יבוא "בתקופת הזיכיון"; (8) בסעיף קטן (ט), במקום "לפני מועד המעבר" יבוא "לפני תום תקופת הזיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי".

טל רוזנפלד: "

כרמל שאמה-הכהן: הסבר, גב' נויפלד.

דנה נויפלד: זה הסעיף שמדבר על המעבר מזיכיון לרישיון בערוץ השלישי, כלומר, חל על ערוץ 10 והוא, פחות או יותר, מה שחל על ערוץ 2 בהבדל מסוים שהו העניין של ההפרה של סעיף ירושלים שגם לעניין זה - -

רחל אדטו: התכוונתם לירושלים רבתי, לא?

דנה נויפלד: ירושלים רבתי, כן.

דנה נויפלד: - - לעניין זה, כאמור, המועצה נוכחה כי בעל הזיכיון העביר את מקום המושב של חברת החדשות לירושלים עד ליום ה-1 בספטמבר 2013, זה תנאי אחד.

דנה נויפלד: בתנאים האחרים הם – דמי הזיכיון, דמי ההפצה והתמלוגים שולמו עד ליום 31 בדצמבר 2012; לעניין ההפרות התחום התוכן, זה פחות רלוונטי, אבל הסעיף מקביל להסדר של ערוץ 10 שגם לעניין זה – סליחה, הסעיף הזה לא מקביל, אחרי התיקון שעשינו עכשיו הוא לא מקביל.

דנה נויפלד: לעניין ההתחייבויות בתחום התוכן יש שיקול דעת למועצה לעניין חומרת ההפרות והנסיבות שלהן.

דנה נויפלד: אם היא מוצאת שהן לא כאלה שמצדיקות את אי-מתן הרישיון, גם אז תוכל המועצה לאפשר אחר כך את מעבר מהזיכיון לרישיון.

כרמל שאמה-הכהן: הערות לסעיף?

אילאיל לבנת: אמנם הסעיף "הוצבע" אבל חייבים לציין כאן כי אנחנו חייבים לשלם את חובות דמי הזיכיון והתמלוגים שלנו עד ל-31 בדצמבר מאחר וניסו לקבוע איזושהי תאמה להסדר של חובות ערוץ 10 ואנחנו מבינים את זה.

אילאיל לבנת: אנחנו לא מסוגלים לשלם את החובות האלה ללא הלוואה.

אילאיל לבנת: בניגוד להסדר ההלוואה שככל הנראה יש לערוץ 10, לנו עוד אין איזשהו הסדר הלוואה עם האוצר – זה הסדר פרטני שלא בא זכרו כאן בחוק – ואנחנו נצטרך איזושהי אורכה לפחות של חודש ימים כדי לארגן הלוואה כדי לשלם את החובות האלה.

אילת מצגר: הסדר ההלוואה הוצע ל"רשת" כשם שהוצע לערוץ 10.

אבי צבי: אפשר לקבל עותק שלו?

הילה שמיר: כיום, בכל מקרה, במתווה שאומץ בידי שר האוצר, יש אפשרות לכל זכיינית לקבל את ההלוואה בתנאים שקבועים.

אילאיל לבנת: נכון, רק שההלוואה שם מותנת בהזרמת בעלים – סליחה, המתווה שאני ראיתי שהוצע לערוץ 10, מותנה הלוואת בעלים.

אילאיל לבנת: במקרה שלנו אמרנו ובקשנו שתכירו בהלוואות הבעלים שהוזרמו לערוץ שלנו בהיקף של 100 מיליון שקל בשנה האחרונה.

אילאיל לבנת: אנחנו בשנת 2012, הבעלים שלנו גילו אחריות והזרימו עשרות מיליוני שקלים לערוץ ואנחנו מבקשים שזה יוכר לצורך קבלת ההלוואה.

רחל אדטו: עכשיו אתם מנהלים את הדיון - - -

נטע דורפמן-רביב: הצענו ל"רשת" הלוואה אבל לא דנו איתם על התנאים כי מ"רשת" הודיעו לנו בשבוע שעבר שאין להם שום צורך בהלוואה.

נטע דורפמן-רביב: לא קיבלנו את ההצעה שלכם, לא בדקנו אותה.

נטע דורפמן-רביב: ההלוואה תהיה בתנאים דומים, לא אמרנו שהיא תהיה אחד לאחד.

נטע דורפמן-רביב: הדיון הזה מפתיע אותנו מכיוון שכשהצענו לכם, אמרתם שאין לכם צורך.

נטע דורפמן-רביב: אני לא חושבת שזה מדויק, מה שאת עכשיו אומרת.

שלמה מולה: יש לכם התנגדות לקבל הלוואה?

אבי צבי: לא.

נטע דורפמן-רביב: אנחנו הצענו ל"רשת" הלוואה לפני שבוע כשהם באו לדיון אצלנו.

נטע דורפמן-רביב: התשובה שקיבלנו הייתה שאין להם צורך.

נטע דורפמן-רביב: אנחנו עדיין מציעים להם הלוואה, אנחנו נבדוק את התנאים.

נטע דורפמן-רביב: כמו שההלוואה לערוץ 10 היא לא חלק מהחוק ותנאיה לא נדונים בחוק, ההלוואה שאנחנו מציעים ל"רשת" תהיה בתנאים דומים בהתאם להסדר שמתאים ל"רשת" - - -

אילאיל לבנת: בסדר גמור, אבל ב-10 ימים לא נספיק להגיע להסדר.

רחל אדטו: כאן זה לא המקום לדיון הזה.

אילאיל לבנת: נכון, אבל רק בגלל שכאן, גברתי, נקוב בחוק המועד שעד אליו אנחנו צריכים להגיע להסדר.

אילאיל לבנת: אנחנו מבקשים אורכה מסוימת כדי להגיע להסכם הזה עם האוצר כי 10 ימים בסוף שנה זה לא דבר ריאלי.

אבי צבי: קצת יותר מדויק מזה – אנחנו אפילו לא יודעים מה גובה החוב.

אבי צבי: אפילו את זה אנחנו עוד לא יודעים.

אבי צבי: מפאת כבודה של הגברת, אני אומר שזה פשוט לא מדויק מה שהיא תיארה.

אבי צבי: אנחנו צריכים זמן לסגור את העניין הזה.

אבי צבי: נכון ומדויק לומר שאני אמרתי שלא בטוח שנצטרך את ההלוואה הזאת, אנחנו נחפש את האלטרנטיבה הטובה ביותר בשביל למצוא את מקור המימון הזה.

אבי צבי: בכל מקרה, אתנו לא ניהלו משא ומתן בחודש וחצי האחרונים על הלוואה ועל תנאי הלוואה ולא נספיק במהירות הזאת לעשות את זה.

אילת מצגר: למה אתה לא יודע מה גובה החוב שלך, אבי?

אילאיל לבנת: רק התאריך, אנחנו רק - - -

כרמל שאמה-הכהן: איזה תאריך?

אבי צבי: במקום 31 בדצמבר שיהיה 31 בינואר.

אילאיל לבנת: אנחנו מבקשים רק חודש.

כרמל שאמה-הכהן: אבל כבר הצבענו על זה.

הילה שמיר: בלי קשר להסדר שיהיה או לא עם משרד האוצר, אתם יודעים מה גובה החוב וידעתם שאתם אמורים לשלם אותו - - -

כרמל שאמה-הכהן: רגע, התאריך שאתם מבקשים לשנות הוא בסעיף הזה?

אבי צבי: כן, רק מ-31 בדצמבר ל-31 בינואר.

דנה נויפלד: הסעיף הזה כבר הוצבע.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 71ד?

דנה נויפלד: זה סעיף שכבר הוצבע.

אתי בנדלר: זה סעיף שכבר הוצבע.

אתי בנדלר: אני מפנה את תשומת לבכם שגם אם תהיה בקשה לרביזיה אפשר יהיה לדון בה בעוד חצי שעה.

כרמל שאמה-הכהן: לפרסם רביזיה שלי, בבקשה, לסעיף.

יעל מבורך: לפני שאתם מגישים רביזיה לסעיף הזה אני בכל זאת רוצה להתייחס לסוגיה מהאוצר.

יעל מבורך: להגיד ש"רשת" לא יודעת את החובות שלה, אני חושבת שזה קצת בעייתי.

יעל מבורך: אתה מנהל עסק, אתה יודע אלו חובות מוטלים עליך.

יעל מבורך: אם אתה לא יודע איזה חובות מוטלים עליך, אז עם כמות הרגולציה שדיברת עליה עכשיו מן הסתם היית יכול לברר.

יעל מבורך: החובות האלה עלו בישיבות הרבות שקיימנו בנושא הזה בזמן האחרון, גם הלוואה הוצעה לכם ואני אומרת שאם אתם רוצים לקבל הלוואה מהאוצר – אנחנו לשירותכם.

יעל מבורך: עד ל-31 בדצמבר נגמור הכול באותם תנאים של ערוץ 10.

אבי צבי: תודה רבה.

אבי צבי: אנחנו לא נהיה מוכנים עד 31 בדצמבר - -

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נעזור לך.

אבי צבי: - - וכיוון שהיא העבירה עלי משוב, אז רק נדייק את הפרטים: כשהוזמנתי לירושלים, שאלתי למה אני פה?

אבי צבי: והתשובה שגברתי נתנה לי הייתה: כדי שנעבור על החוב ונסכים עליו.

אבי צבי: כששאלתי למה לא עושים את זה בטלפון, אמרה גברתי: נכון.

אבי צבי: אז נסעתי חזרה לתל אביב.

כרמל שאמה-הכהן: מר צבי, אתה אוהב להתווכח?

אבי צבי: אז עם כל הכבוד, אל תגידי לי שאני יודע את החוב כי לא דיברת איתי על החוב.

יעל מבורך: אני לא צריכה לדבר - - -

שלמה מולה: יעל, יכול להיות שאת צודקת, אבל למה להיות - - -

אילת מצגר: אתם קיבלתם מהרשות מכתבים מאוד ברורים לגבי החוב שלכם, אבי.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 10.

רון גזית: רגע, יש לי הערה – גם "קשת" מצטרפת לבקשה לדחות את זה ל-31 בינואר די שנוכל לראות איפה אנחנו עומדים - - -

איתן כבל: אבל מה הבעיה?

כרמל שאמה-הכהן: בקשתי רביזיה.

רון גזית: אנחנו מצטרפים לבקשה.

אילת מצגר: מה אתם מבקשים לדחות?

אילת מצגר: אין לכם חוב בתחום הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם רוצים הלוואה.

אילן אבישר: אולי הם יצברו חוב בחודש הזה?

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו מצביעים על סעיף 10.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שלאף אחד אין הערות לסעיף 10.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 10?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא סעיף 11, בבקשה, גב' נויפלד.

דנה נויפלד: גב' רוזנפלד.

כרמל שאמה-הכהן: רוזנפלד, סליחה.

טל רוזנפלד: "תיקון סעיף 102א2 11.

טל רוזנפלד: בסעיף 102א2 לחוק העיקרי – (1) בכותרת השוליים, במקום "עד 2009" יבוא "עד 2012"; (2) בסעיף קטן (א), בהגדרה "ההפרש בפועל", בפסקה (1), במקום "ו-2011" יבוא "עד 2012," – אנחנו מבקשים להוסיף כאן את המשפט: "ודמי ההפצה ששולמו לרשות השנייה, בתוספת הסכומים שהופחתו לפי סעיף 102א3.

טל רוזנפלד: ".

אתי בנדלר: גב' רוזנפלד, אני מצטערת, את מוכנה לחזור בבקשה על השינוי שאת מבקשת להכניס?

טל רוזנפלד: אחרי המילים: "עד 2012" אני מבקשת שיהיה: "ודמי ההפצה ששולמו לרשות השנייה".

טל רוזנפלד: אנחנו עוד מעט נסביר את זה.

טל רוזנפלד: "(3) בסעיף קטן (ג), במקום "השר ושר האוצר רשאים לקבוע כי הרשות תעביר" יבוא "נוצר הפרש בפועל, תעביר הרשות", במקום "סכום שיקבעו, במועדים שיקבעו" יבוא "ו- 2010 עד 2012, סכום שעליו תורה, באישור השר ושר האוצר, ובמועדים שעליהם תורה" ובמקום "שיקבעו השרים" יבוא "שעליו תורה הרשות"; (4) סעיף קטן (ו) – בטל.

טל רוזנפלד: ".

כרמל שאמה-הכהן: הסבר.

דפנה גלוק: מה שנעשה בהסדר הזה – בעצם יש הסדר כרגע בחוק הרשות השנייה שמאפשר להחזיר לזכייניות השונות – גם זכייניות שהיו קיימות בעבר – כספים בגלל התייעלות של הרשות השנייה בשנים עברו.

דפנה גלוק: ההחזר הזה אפשרי רק כאשר נוצר הפרש בפועל בקופת הרשות השנייה.

דפנה גלוק: ההפרש הזה נוצר ברגע שמשולמים כלל החובות הדחויים ודמי הזיכיון ומנוכים מזה ההוצאות של הרשות בשנים הרלוונטיות, מדובר בכלל הוצאות הרשות.

דפנה גלוק: מכיוון שלא שולמו עדיין כל החובות הללו לא הייתה אפשרות להחזיר את הכסף.

דפנה גלוק: מה שמוצע כעת זה לאפשר לזכייניות השונות שיש להן חובות שוטפים לרשות השנייה, לשלם את החובות השטפים האלה בניכוי אותו סכום שהן היו אמורות לקבל כשהיה נוצר ההפרש בפועל וזאת באמצעות בטוחות.

דפנה גלוק: אחר כך יש גם מנגנון שמאפשר, ברגע שההפרש בפועל הזה מתקיים ואחרי ששולמו כל החובות האמורים, לעשות החזרים נוספים אם הם נדרשים.

דפנה גלוק: אם לא התקיים – כמובן שהרשות השנייה תוכל לפעול ולחלט את הבטוחות שהיא בקשה כדי לגבות את אותם כספים שבחסר.

דפנה גלוק: כמו כן, אנחנו מבהירים ומחדדים פה שמכיוון שדמי ההפצה נמצאים גם בבסיס ההוצאות שמנוכות לצורך חישוב ההפרש בפועל אנחנו מבקשים כרגע להכניס אותם במפורש גם לצד של ההכנסות וכך להבהיר ולמנוע סיטואציה של פערים, במיוחד עכשיו כשאנחנו מאפשרים את הניכוי במקור כדי שלא תהיה בעיה.

הילה שמיר: - - -

דפנה גלוק: ההסבר הזה מתייחס גם להוספה של סעיף 102א3 שהוא ההסדר המשלים ובגללו נעשו התיקונים בסעיף 102א2.

הילה שמיר: גם סעיף התחילה קשור להסבר שדפנה נתנה כרגע.

הילה שמיר: טל תקריא עוד מעט את כל הסעיפים אבל ההסבר הזה הוא הסבר לכל הסעיפים, גם של הוספת סעיף 102א3 וגם סעיף התחילה שמחייב את התקנתן של תקנות על-ידי שר האוצר ושר התקשורת לעניין דמי הפצה ותקנות לעניין הפצת שידורי הטלוויזיה באמצעות לוויין, שהן תקנות שיאפשרו לנו, כרשות שנייה, לגבות את הסכומים שיהוו חלק מאותן הכנסות שמתוכן נוכל לנכות ולהחזיר לזכיינים את מה שצריך להחזיר.

הילה שמיר: אני אומרת שוב: ההחזרים האלה נבעו מהתייעלות ומעודפים תקציביים שנצברו ברשות השנייה בשנים מסוימות.

אתי בנדלר: מתי צפוי להיות תחילתן של אותן תקנות?

אתי בנדלר: הרי התקנות האלה לא הותקנו עד היום - -

דנה נויפלד: הן עומדות לפני פרסום.

אתי בנדלר: - - למרות שמדובר בדמי הפצה החל משנת 2009, אם אני זוכרת נכון.

דנה נויפלד: לא שמעת?

הילה שמיר: התקנות נחתמו.

אתי בנדלר: הן כבר נחתמו?

הילה שמיר: היום.

אתי בנדלר: אני מאוד מתפעלת משום שאנחנו ראינו את הטיוטה לראשונה אתמול ויש לנו הערות לגביהן.

אתי בנדלר: הליך מעניין.

דנה נויפלד: זה לא באישור ועדה.

איתן כבל: אפשר להתפזר עד שנעביר את התקנות.

דנה נויפלד: הבנתי, סליחה.

דנה נויפלד: זה לא אישור ועדה, כמפעיל.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות לסעיף 11?

יעל מבורך: לי יש התייחסות אחת, בבקשה, לנושא.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, גב' מבורך.

יעל מבורך: הסעיף הזה בא, כמו שהסבירו פה, לחלק עודפים שנמצאים ברשות מטעמים כאלה ואחרים.

יעל מבורך: אלו עודפים שמחכים להם, הם למעשה משנת 2003 עד 2006 ומ-2009 עד 2012 – תקופה ארוכה.

יעל מבורך: העודפים האלה כולם קשורים אחד בשני.

יעל מבורך: כל הזכייניות, כל הגופים שמשלמים לרשות השנייה ייהנו מהם אבל צריך לשים פה דגש על דבר אחד: ההחזר הזה אפשרי ברגע שכולם משלמים את החובות שלהם.

יעל מבורך: קודם כל ערוץ 10 עם החוב הכי גדול בהיבט הכספי; אחר כך "רשת" עם תרומה משמעותית של כמה עשרות מיליונים לתוך הקופה הזאת - - -

אבי צבי: 18.7 מיליון.

יעל מבורך: אז אתה כן מכיר את המספרים.

אבי צבי: את יודעת את המספר?

אבי צבי: כי זה לא עשרות מיליונים, גברתי שמנהלת עסק בעצמה.

יעל מבורך: ועוד חובות שוטפים נוספים.

יעל מבורך: יש לנו גם את דמי ההפצה, כמו שהזכרנו היום - - -

קריאות: - - -

יעל מבורך: ולכן, ההחזרים האלה – אני רק אסכם ואומר – כל ההחזרים האלה כרוכים בזה שכולם משלמים את חובותיהם עד ל-31 בדצמבר.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, יש עוד הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אין עוד הערות.

כרמל שאמה-הכהן: מצביעים על סעיף 11 – מר צבי, נא לא להפריע – מי בעד סעיף 11?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא את סעיף 12.

טל רוזנפלד: זה הסעיף האחרון.

דנה נויפלד: נקריא את סעיף 102א3 שלא הוקרא ואת הסעיף האחרון.

טל רוזנפלד: "הוספת סעיף 102א3 12.

טל רוזנפלד: אחרי סעיף 102א2 לחוק העיקרי יבוא: "הפחתת סכומים 102א3.

טל רוזנפלד: (א) הרשות רשאית לאשר לבעל זיכיון ששילם את יתרת החוב הכולל כהגדרתו בסעיף 102א1, להפחית מהסכומים שעליו לשלם לרשות לפי סעיפים 99 ו-100א עד יום תחילתו של תיקון מס' 37, את חלקו היחסי בהפרש בפועל, בסכום ובתנאים שתורה.

טל רוזנפלד: (ב) הופחתו הסכומים שעל בעל זיכיון לשלם לרשות לפי סעיפים 99 ו-100א לפי הוראות סעיף קטן (א), ינוכה סכום ההפחתה כאמור מהסכום שיועבר לבעל זיכיון לפי סעיף 102א2(ג).

טל רוזנפלד: (ג) בסעיף זה, "ההפרש בפועל" – כהגדרתו בסעיף 102א2(א) בשינוי זה: פסקה (1) להגדרה האמורה תיקרא כך: "(1) סכום השווה לסך דמי הזיכיון שעל בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה לשלם לפי סעיף 102א1(ג)(1) ו-(2) בתוספת דמי הזיכיון שעל כל בעלי הזיכיונות לשלם בעבור שנות הכספים 2010 עד 2012" – אנחנו רוצים להוסיף כאן – "וכן דמי ההפצה שצריכים להשתלם לרשות השנייה".

טל רוזנפלד: "

כרמל שאמה-הכהן: מה זה דמי הפצה?

אילת מצגר: דמי ההפצה מממנים את מערך עידן פלוס.

רוברט אילטוב: עוד מס.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, כמה זה בשנה?

אילת מצגר: 24 מיליון שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: זה הדיגיטלי?

אילת מצגר: כן, זה הדיגיטלי קרקעי.

כרמל שאמה-הכהן: עבור האנלוגי משלמים?

אילת מצגר: לא.

אתי בנדלר: כבר כיבו את השידור האנלוגי.

כרמל שאמה-הכהן: משלמים או לא משלמים עבור השידור האנלוגי, מר צבי?

אילת מצגר: אין יותר שידורים אנלוגיים.

אילת מצגר: משלמים - - -

אבי צבי: כמה שילמנו כפל דמי הפצה?

אבי צבי: גם אנלוגי וגם דיגיטלי, מה שילמנו כפול?

הילה שמיר: לא שילמתם כלום עדיין.

הילה שמיר: אחרי שתשלמו, נגיד לכם כמה כפל שילמתם.

כרמל שאמה-הכהן: לא משנה כמה שילמת, ממחר אתה מחויב בכפל או לא?

דנה נויפלד: לא.

אבי צבי: אז כמה שילמתי כפל, ששר התקשורת - - -

דנה נויפלד: לא שילמת כפל כי לא שילמת כלום על ההפצה - - -

אבי צבי: זה מופיע בחוב שלי – כמה החוב שלי על כפל?

דנה נויפלד: מה אתה שואל?

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אני רוצה להבין - - -

איתן כבל: השאלה שלו ברורה.

כרמל שאמה-הכהן: מר צבי, תן לי לשאול עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: ממתי התחילו לשלם דמי הפצה דיגיטליים?

דנה נויפלד: עוד לא שילמו - - -

כרמל שאמה-הכהן: עוד לא התחילו?

כרמל שאמה-הכהן: מתי התחילה החבות?

הילה שמיר: ההפצה של עידן פלוס התחילה מחודש אוגוסט 2009.

הילה שמיר: עד דצמבר 2010 האוצר נשא במלוא עלויות ההקמה של המערכת - - -

כרמל שאמה-הכהן: עד מתי?

הילה שמיר: סוף שנת 2010, דצמבר 2010.

הילה שמיר: האוצר נשא גם ב-95% מההוצאות השוטפות.

הילה שמיר: החל מהחודש הראשון בשנת 2011 ועד היום, בהמשך חיינו עם עידן פלוס, ההוצאות הן על הגופים המופצים – כך קובע סעיף 100א.

כרמל שאמה-הכהן: עד מתי הם חויבו באנלוגי?

הילה שמיר: עד יוני 2011.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רגע, זה לא היה מתמלוגים?

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, רגע.

כרמל שאמה-הכהן: למה החפיפה הזו של חצי שנה?

אילת מצגר: חפיפה של מה?

אילת מצגר: אני לא מבינה.

כרמל שאמה-הכהן: יש חפיפה של הפצה - - -

הילה שמיר: מכיוון שהמדינה החליטה שהיא עדיין לא מכבה את השידור האנלוגי ולכן צריך לשלם גם לשידור האנלוגי.

הילה שמיר: מרגע ששר התקשורת החליט שלא צריך להפיץ יותר אנלוגי - לא צריך לממן את האנלוגי, אחרת אין מי שיממן.

הילה שמיר: עד שלב מסוים יכולנו לקלוט גם וגם ועד לשלב הזה צריך לממן את זה.

הילה שמיר: כיבוי השידורים האנלוגיים היה - - -

כרמל שאמה-הכהן: היו פה עיכובים מטעם המדינה?

כרמל שאמה-הכהן: היה תאריך יעד של כיבוי אנלוגי לפני כן?

הילה שמיר: היה תאריך יעד שנדחה, אם אני זוכרת נכון, בצו של משרד התקשורת בשלושה חודשים.

דנה נויפלד: נכון.

דנה נויפלד: החוק אפשר את זה והוועדה רצתה את זה - - -

הילה שמיר: כדי שאנשים שקשה להם ועדיין קולטים באנלוגי - - -

דנה נויפלד: עד עכשיו נשארנו בתוך המתווה ועכשיו אנחנו עושים מקצה שיפורים, נכון?

דנה נויפלד: מהרגע הראשון שהחוק הזה חוקק היה ידוע לכולם שהסכומים האלה יצטרכו להיות משולמים – זה היה ברור לכולם, גם הוועדה ידעה.

דנה נויפלד: בעניין הכיבוי האנלוגי, הוועדה רצתה מלכתחילה לתת אפשרות וסמכות לשר התקשורת להאריך את המועד בגלל שהיו אוכלוסיות שהיו תלויות בשידור האנלוגי – זה היה ידוע לוועדה וזה היה לבקשת הוועדה.

דנה נויפלד: לכן אין פה שום כפל תשלום.

דנה נויפלד: אלו היו שני אמצעי הפצה שהיו ידועים.

דנה נויפלד: גם הזכיינים ידעו שהם יצטרכו לשלם על ההפצה שהם לא שילמו עליה כבר שנתיים.

אבי צבי: אנחנו מוותרים, אנחנו לא רוצים לדבר על זה.

אבי צבי: זה גיבוב של דברים לא נכונים ואני מוותר עליו.

אבי צבי: יותר חשוב לי שהחוק הזה יעבור.

אבי צבי: נילחם על זה בפעם הבאה.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתה מוותר גם אני מוותר.

איתן כבל: נהיית איש טוב.

אבי צבי: למדתי ממך איך צריך להתנהג.

אבי צבי: אני לא אצא ראש.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, יש למישהו הערות על הסעיף שהוקרא עכשיו?

כרמל שאמה-הכהן: אין לאף אחד הערות – הצבעה.

רחל אדטו: אתה מבין למה עושים משא ומתן בלילה?

אבי צבי: אי אפשר לנצח.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיף?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 13, בבקשה.

טל רוזנפלד: "תחילה 13.

טל רוזנפלד: (א) תחילתם של סעיפים 102א2 ו-102א3 לחוק העיקרי, כנוסחם בסעיפים 10 ו-11 לחוק זה, במועד תחילתן של תקנות לפי סעיף 100א לחוק העיקרי לעניין דמי הפצה ותקנות לפי סעיף 99 לחוק העיקרי לעניין גובה התשלומים בעד הפצת שידורי טלוויזיה באמצעות לוויין.

טל רוזנפלד: ".

טל רוזנפלד: זה צריך להיות: "בסעיפים 11 ו-12" במקום סעיפים 10 ו-11.

הילה שמיר: ההסבר לעניין זה ניתן קודם.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות למישהו?

כרמל שאמה-הכהן: אין הערות.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה – מי בעד הסעיף כפי שהוקרא?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד אישור הסעיף – פה אחד הסעיף התקבל.

כרמל שאמה-הכהן: אושר פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: נשארו לנו עכשיו רק בעיית ההגבלים העסקיים.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שהיועץ המשפטי של הרשות בדרך?

אתי בנדלר: כן, הוא מעוכב בשער.

רוברט אילטוב: בדרך לאן?

כרמל שאמה-הכהן: בדרך לכאן.

כרמל שאמה-הכהן: ביקשתי רביזיה לגבי מועד התשלום של חובות "רשת" ותקנון הכנסת מחייב פער זמנים של לפחות חצי שעה בין הבקשה לבין תחילת הדיון בבקשה - - -

איתן כבל: אז בוא נדון בהגבלים.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, היועץ המשפטי של ההגבלים העסקיים בדרך – אני מניח שנחכה לו.

איתן כבל: ננהל שיחה לפחות.

רחל אדטו: יש חריג לרביזיה – משעה 23:00 בלילה הזמן מצטמצם.

אתי בנדלר: צריכים פחות – לצמצם את הזמן הזה - - -

שלמה מולה: עברו 20 דקות כבר מהרביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: עברו 20 דקות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יותר – 28 דקות.

אתי בנדלר: ממתי?

שלמה מולה: לא, לא.

שלמה מולה: עברו 20 דקות.

שלמה מולה: אני מבין - - -

כרמל שאמה-הכהן: טוב, לגבי ההגבלים – חברים, היועץ המשפטי של הרשות להגבלים העסקיים אמור להגיע, נכון?

כרמל שאמה-הכהן: הוא בכניסה כבר?

אתי בנדלר: הוא היה בכניסה אבל לא היה לו אישור כניסה.

כרמל שאמה-הכהן: לפני כן יש לי עוד שאלה לגבי משרד התקשורת: הנושא של ברית המועצות - - -

דנה נויפלד: כן?

כרמל שאמה-הכהן: מתי אמור להגיע?

כרמל שאמה-הכהן: מה קורה אתו?

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש שקט באולם.

דנה נויפלד: הנושא של ברית המועצות:

דנה נויפלד: הצעת החוק הועברה לכנסת לקריאה ראשונה - - -

רוברט אילטוב: תגידו, לא מצאתם שם אחר לדבר הזה?

דנה נויפלד: זה לא ברית המועצות אלא הרשות לשידורים מסחריים.

רוברט אילטוב: אני מתחיל לרעוד כשאני שומע את השם הזה.

דנה נויפלד: זה הרשות לשידורים מסחריים.

דנה נויפלד: זה רק בסלנג.

כרמל שאמה-הכהן: דנה, ההצעה עברה בקריאה ראשונה?

דנה נויפלד: עוד לא עברה בקריאה ראשונה.

אתי בנדלר: לדעתי היא עברה בקריאה ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: גם לדעתי.

קריאה: לא עברה.

אתי בנדלר: היא בוודאות הונחה על שולחן הכנסת, ייתכן שלא עלתה לדיון לקריאה ראשונה.

דנה נויפלד: אנחנו תומכים בהצעה.

כרמל שאמה-הכהן: היא עברה.

הילה שמיר: ועדת שרים בלבד.

אתי בנדלר: גם אני חושבת שהיא עברה אבל אני לא בטוחה.

כרמל שאמה-הכהן: גם אני זוכר שהיא עברה בקריאה ראשונה.

אתי בנדלר: אדוני, בכל מקרה, אני מניחה שאם ירצו לדון בה במהלך התקופה שלפני הבחירות, המלצתי ליועץ המשפטי לכנסת תהיה לא לקיים דיון בהצעת החוק הזאת.

אתי בנדלר: אני חושבת שההצעה - - -

כרמל שאמה-הכהן: השאלה היא אם אנחנו יכולים להכניס את תהליך הזה ללוח זמנים דרך החוק הזה?

אתי בנדלר: בוודאי שלא.

אתי בנדלר: אתה רוצה לחוקק חוק שיחייב את הכנסת לחוקק חוק תוך פרק זמן?

כרמל שאמה-הכהן: לא את הכנסת – את הממשלה.

אתי בנדלר: הממשלה לא מחוקקת חוקים – הממשלה מציעה הצעות חוק והכנסת מחוקקת חוקים.

אתי בנדלר: בוודאי זאת לא הצעה שראוי לדון בה ערב בחירות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה חשוב לך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה רוצה לסיים הכול בכנסת הזאת?

כרמל שאמה-הכהן: אני חושש - -

איתן כבל: כרמל חושש לעתידו.

כרמל שאמה-הכהן: - - שמה לא נחזור לפה.

רוברט אילטוב: זה הדיון ההיסטורי בין יושבת-ראש מפלגת כלכלה ליושב-ראש ועדת כלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: איזה שם בחרת למפלגה שלך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגללך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הזמן רואה אותך ממול – כלכלה, כלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: חמודים השניים האלה שאתך.

איתן כבל: מאיפה הם?

איתן כבל: מי אלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם ה-42 שלך חמודים.

איתן כבל: כרמל, אני מציע לך, עדיף שתשתוק.

איתן כבל: אתה לא יכול בשעות האלה על יוליה.

כרמל שאמה-הכהן: מתי יכולתי על יוליה?

כרמל שאמה-הכהן: מתי?

איתן כבל: לפעמים, בצהריים.

איתן כבל: לא בשעה כזאת.

רוברט אילטוב: היא עכשיו רק נכנסת לשיא שלה.

איתן כבל: בלשניקוב, נכבה לך המנוע אחרי הנאום.

כרמל שאמה-הכהן: איתן, אם בלשניקוב מצליח לשחזר את ה"רוע, רוע" – נמחק לו את כל החובות.

כרמל שאמה-הכהן: ההוא הלך מבוהל הביתה, לקח את הדברים שלו וברח.

שלמה מולה: לא, לא, הוא הלך לבג"ץ.

כרמל שאמה-הכהן: מישהו יודע מה המיקום של היועץ המשפטי?

איתן כבל: הוא שעה בכניסה.

כרמל שאמה-הכהן: מישהו בקשר אתו?

כרמל שאמה-הכהן: הוא בתוך הבניין?

כרמל שאמה-הכהן: He is in the building.

איתן כבל: כרמל, אפשר להצביע על הרביזיה, לאשר אותה עוד 20 דקות.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, נצא לחמש דקות הפסקה.

עידית חנוכה: כולם מתבקשים לשבת.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מחדשים את הדיון ומתחילים בסוגיה של ההגבלים העסקיים.

כרמל שאמה-הכהן: עורך הדין שוורץ, האם מבחינת

כרמל שאמה-הכהן: כם אישור הסעיפים כפי שהם בנוסח הממשלתי חורג מתחום הסבירות לאחר האיזון של כל השיקולים?

אורית זוארץ: אדוני, היתרון שלנו הוא שלנו יש אינטרס אחד שהמחוקק הציב בפנינו ואנחנו מסתכלים עליו.

אורית זוארץ: את עמדתנו ביחס לנושא ההסכמה אמרנו.

אורית זוארץ: אנחנו מבינים יחד עם זאת שיש פה, ראשית, שיקולים נוספים שהממשלה והכנסת בוודאי רשאיות לשקול, אנחנו מכבדים את זה.

אורית זוארץ: כמובן, ככל שהדברים קשורים וכרוכים בנושא של ערוץ 10, מובן שלהישארות ערוץ 10 בשוק יש ערך תחרותי בפני עצמו.

כרמל שאמה-הכהן: מיצית את הנקודה?

כרמל שאמה-הכהן: אפשר להצביע, לדעתי.

איתן כבל: על מה?

איתן כבל: לא הבנתי.

כרמל שאמה-הכהן: לחזור לנוסח המקורי.

כרמל שאמה-הכהן: הבעיה היא לא קריטית.

רוברט אילטוב: הכנתי נאום.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על שני הסעיפים, חברים.

דנה נויפלד: אנחנו מבקשים לעשות תיקון שלא קשור לנושא שאורי דיבר עליו.

כרמל שאמה-הכהן: איפה?

דנה נויפלד: באותו סעיף, בסעיף 2(ב3), אנחנו מבקשים להוסיף - - -

הילה שמיר: "ככל שיש בעל זיכיון נוסף", זאת אומרת אם הוא ביקש, ובעל הזיכיון האחר נתן הסכמתו לכך, ככל שקיים בעל זיכיון אחר באותו מועד, כי יכול להיות מועד שבו נשאר רק בעל זיכיון אחד בערוץ, אז הוא בוודאי לא צריך לקבל את הסכמתו של מישהו אחר שכבר לא נמצא שם.

אתי בנדלר: אורי, למה לא שלחת את זה בסמס?

כרמל שאמה-הכהן: גברת נויפלד.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר להצביע.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

אורית ישראלי: סליחה, אפשר לבקש להעיר עוד הערה לעניין תיקון סעיף 34?

כרמל שאמה-הכהן: כן, למה התעוררנו עכשיו?

אורית ישראלי: רק הערה קטנה – מאחר וסעיף 34 בנוסחו המוצע נועד לאפשר גמישות לבעלות הזיכיון, ביקשנו לאפשר במסגרת הזאת לבעלות הזיכיון למכור האחת לשנייה את הזיכיון כדי לאפשר גמישות.

אורית ישראלי: אנחנו מבקשים שהמועצה לא תסרב, אנחנו לא מבקשים לתת הסכמה מראש, אבל אנחנו מבקשים להוסיף קריטריון שהמועצה לא תסרב אלא מטעמים סבירים למכירה מהסוג הזה.

אתי בנדלר: צריכים לומר שרשות ממלכתית, רשות ציבורית, צריכה להפעיל טעמים סבירים?

אתי בנדלר: שאסור לה לפעול לא בסבירות?

אורית ישראלי: יש הבדל מסוים בין מתחם סבירות שבו היא מחויבת לפעול מכוח - - -

הילה שמיר: אם בעל רישיון מבקש – יש לנו, למועצת הרשות השנייה, היום סעיף הסמכה לשקול אם המבקש - - -

כרמל שאמה-הכהן: גמרנו.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיפים?

אתי בנדלר: מדובר בסעיף 34 סעיף קטן (ב3) - -

כרמל שאמה-הכהן: שני הסעיפים של ההגבלים העסקיים.

רוברט אילטוב: אפשר להתחיל לנוע לכיוון הדלת?

אתי בנדלר: - - ובסעיף 71ד סעיף קטן - - -

כרמל שאמה-הכהן: סעיף קטן (א).

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: הצבעה בעד אישור הסעיפים – פה אחד הסעיפים התקבלו.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיפים אושרו פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו, מר צבי, לגבי הבקשה שלכם למועד תשלום: טוענים שזה גורם בעיה לערוץ 10, הבעיה ברורה?

אבי צבי: ברורה.

כרמל שאמה-הכהן: יש פתרון לבעיה?

אבי צבי: אני מנסה אבל אני לא מצליח מעכשיו לעכשיו.

אבי צבי: הצעתי פתרון ביניים.

אבי צבי: גם בפרוצדורה הכי קצרה ב"רשת" זה 21 יום.

שלמה מולה: אדוני, במטרה לקדם את העניינים האלה אני מושך את הרביזיה שלי.

שלמה מולה: כל היום ישבנו בעיקר בגלל ערוץ 10.

שלמה מולה: אם זה לא מאפשר לערוץ 10 להתקדם – אני מושך את הרביזיה שלי.

כרמל שאמה-הכהן: כן, מר צבי, מיצינו?

אבי צבי: יש פה דרמה מאוד גדולה.

אבי צבי: אני חושב שמה שצריך לעשות, אם מותר לי לייעץ, אני חושב - -

כרמל שאמה-הכהן: מה, אין פתרון משפטי?

אבי צבי: - - אני חושב שאתה צריך למשוך את הרביזיה, אדוני, כי אנחנו לא נסכן עכשיו את כל הדבר הזה עם ערוץ 10 - -

אבי בלשניקוב: תודה רבה, תודה רבה.

אבי צבי: - - ונתמודד עם "רשת" בשבוע הבא.

אבי צבי: יהיה מעניין.

רחל אדטו: - - - לשתף פעולה כדי למצוא פתרון שיהיה פתרון ראוי - - -

שלמה מולה: רק רגע, איפה יעל?

אבי צבי: אדוני היושב-ראש, תמשוך את הרביזיה, זה לא סביר.

אבי צבי: תמשוך את הרביזיה ונתמודד עם - - -

כרמל שאמה-הכהן: אני מודה לך שאתה מורה לי למשוך את הרביזיה.

אבי צבי: בשבוע הבא יהיה משבר חדש – הוא יהיה מעניין.

אבי בלשניקוב: תודה רבה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מושך את הרביזיה.

כרמל שאמה-הכהן: בזאת ועדת הכלכלה סיימה את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

שלמה מולה: רגע, בעניין הרביזיה - - -

כרמל שאמה-הכהן: משכנו אותה, גמרנו.

שלמה מולה: בכל זאת הערה: אני חושב שאם אפשר לבקש ממשרד האוצר - - -

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, מולה, ב-24:00 בלילה הם כבר לא מקשיבים לנו.

כרמל שאמה-הכהן: היועצת המשפטית תכין עד כמה שאפשר בהקדם את הצעת החוק להנחה בפני מליאת הכנסת ושנוכל להצביע בקריאה שנייה ושלישית ושהצעת החוק תהפוך לחוק.

כרמל שאמה-הכהן: אני מאחל בהצלחה גם לערוץ 10, גם לעובדים שלו, גם ל"קשת", גם ל"רשת" ושניפגש אצלכם רק באולפנים.

איתן כבל: תודה ליושב-ראש שזה הדיון האחרון שלו פה.

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר לדעת.

איתן כבל: אמרתי פה, סליחה.

כרמל שאמה-הכהן: לילה טוב.

כרמל שאמה-הכהן: הישיבה נעולה.