ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1215, 2012-11-27 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: אנחנו מתחילים בסעיף הראשון בסדר-היום, תקנות סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (הארכת תחולת סעיף 5(ב) לחוק), התשע"ג-2012.

משה גפני: קיימנו ישיבה בעניין הזה.

משה גפני: אגב, זה חוק שהוועדה העבירה, חבר הכנסת שי חרמש ואני.

משה גפני: מי עוד היה?

שי חרמש: בסופו של דבר כל הוועדה עמדה מאחורי זה.

משה גפני: הוועדה עשתה את החוק הזה.

משה גפני: במהלך הקדנציה הזאת עשינו בוועדת הכספים דברים שהם באמת מאוד חשובים והממשלה לא הסכימה, אבל אחרי זה היא התהדרה בזה.

משה גפני: היה לנו מאבק קשה עם הממשלה כדי להעביר את החוק הזה, אבל ברוך השם – אני לא יכול בלי זה, דורון - - -

שי חרמש: אתה מדבר ודורון מחייך.

דורון כהן: זו מחמאה בשפה שלו.

משה גפני: נלחמנו כאן בוועדה - -

שי חרמש: אגב, הסבירו לנו בק"ן טעמים לפני שבועיים למה זה בלתי אפשרי.

אבישי ברוורמן: אתה נורא מאושר הבוקר.

אבישי ברוורמן: זה בגלל שציפי נכנסת ב-12:00?

שי חרמש: לא, הפסיקו להוריד לי קטיושות על הראש לכמה שבועות.

משה גפני: - - - שישלמו מע"מ על בסיס מזומן.

משה גפני: היה פה ויכוח נורא ואיום.

משה גפני: בסוף אחרי שהעברנו את זה כאן ראיתי שלטים גדולים בחוצות שהממשלה מתהדרת בזה שמשלמים מע"מ על בסיס מזומן, ואני שמח בגלל שאני חלק מהקואליציה.

משה גפני: אבל מה אתה תגיד?

שי חרמש: גפני, הם גם הביאו 400 מיליארד שקל מתאגידי הגז...

שי חרמש: אתה רוצה את כל הרשימה?

משה גפני: על כל פנים, מכיוון שהחוק מאפשר הארכה של הטבות המס לשדרות וליישובי עוטף עזה, בישיבה הקודמת ביקשנו לעשות את התקנות הללו לשנתיים.

משה גפני: היות שהתקנות הקודמות שהגיעו היו לשנה, סברנו בעניין הזה, כל הוועדה ללא יוצא מן הכלל – סברנו שצריך להאריך את התקנות לשנתיים.

משה גפני: אני שמח ששר האוצר העביר פנייה חדשה, ותיכף נאפשר למנכ"ל להסביר אותה, שהטבות המס לשדרות וליישובי הנגב המערבי יהיו לשנתיים.

משה גפני: היה לנו נושא נוסף, כשהנושא היה היישובים החדשים של מפוני גוש קטיף: שלומית ועוד שניים אחרים.

שי חרמש: נווה.

שגית אפיק: ובני נצרים.

משה גפני: ומי השלישי?

שי חרמש: נווה.

משה גפני: ביקשנו לכלול אותם ביישובים והתברר שרק שלומית נמצאת בטווח או בקילומטרים שקשורים לעניין הזה.

משה גפני: נבקש ממשרד האוצר לדעת האם אכן היישוב הזה ייכלל בתוך היישובים שזכאים להטבות מס, ואם אכן הוא נמצא בקילומטרים שעליהם מדבר החוק ועליהם מדברות התקנות, הם צריכים לקבל את זה רטרואקטיבית.

משה גפני: אני רוצה לדעת גם את עמדת פיקוד העורף, עמדת הצבא לגבי השניים האחרים.

משה גפני: לפני שאני מאפשר למנכ"ל משרד האוצר להציג את התקנות היתה פנייה של חברת הכנסת פאינה קירשנבאום.

משה גפני: היא דיברה אתי בשבוע שעבר, היא גם העבירה אלי מכתב.

משה גפני: היא ביקרה במהלך הלחימה במבצע "עמוד ענן" ביישובי הדרום והיא גילתה את מה שאנחנו יודעים, שיש יישובים שבהם גרים קשישים בבתי עץ ובמקומות כאלה שבהם גם אם ישימו מיגוניות באזור שהם גרים, הם לא יספיקו להגיע למיגונית.

משה גפני: אנחנו מדברים על היישובים הללו כמו מקומות שבהם יש 7 ק"מ או אפילו יותר, כשמרחק ההגעה למיגונית צריך להיות פרק זמן שאותם קשישים לא יוכלו להגיע והם נמצאים בבית לא ממוגנים.

משה גפני: היא ביקשה לקיים דיון בעניין הזה.

משה גפני: מכיוון שאנחנו נמצאים בפגרת בחירות אני צריך לקבל אישור או מהממשלה או מיושב-ראש הכנסת, אף-על-פי שאני חושב שזה נושא חשוב, ולכן זה לא ייכלל בסדר-היום של היום.

משה גפני: אני אאפשר לחברת הכנסת פאינה קירשנבאום להציג את הנושא עכשיו, ולאחר מכן את הולכת בגלל שיש לך יום-הולדת.

משה גפני: אני מאחל לך מזל-טוב בשם הוועדה.

משה גפני: בבקשה, פאינה.

פניה קירשנבאום: בוקר טוב, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת והאורחים שנמצאים כאן, האמת שהדבר לא היה לי חדש, ואני רוצה להזכיר לכם שאפילו חבר כנסת מקדימה, רוברט טיבייב, ניסה להעביר חוק בנושא מיגון של השכונות האלה, והחוק כמובן נפל.

פניה קירשנבאום: הביקור בדרום בזמן המבצע הדגיש את הצורך בפתרון הבעיה.

פניה קירשנבאום: בשנות ה-90, אני רוצה להזכיר לכולנו, היתה תנופה של בנייה קלה, במיוחד כדי להביא לפתרון בעיית הדיור, ובעיקר דיור לעולים חדשים כמובן.

פניה קירשנבאום: באותן השנים זה אכן השיג את המטרה, רק מה שקרה שהאוכלוסייה שקנתה ורכשה את הבתים הקלים, ובתים כאלה נמצאים גם באשקלון, באופקים, בנתיבות ובבאר-שבע – האוכלוסייה הזאת הזדקנה.

פניה קירשנבאום: היום כשאני קוראת הוראות של פיקוד העורף כתוב כך: המתגוררים בבתים הבנויים בנייה קלה, נדרשים לאתר בתוך הבניין מרחב פנימי מוגן – אני לא חושבת שבתוך הבית אפשר למצוא מרחב מוגן – אם אתם לא מוצאים, כתוב, עליכם לשכב על הרצפה ולכסות את הראש עם הידיים.

פניה קירשנבאום: עלה הנושא ועשינו סבב שיחות גם ברשויות שביקרתי ואמרנו: נביא מיגוניות, נשים בטונדות בחוץ, יש מקלטים ציבוריים, אבל בדקנו וגם חבר'ה צעירים לא יספיקו קרוב לוודאי להגיע מהבית הקל למקלט ציבורי, ומבוגרים, שיש ברשותם 15 שניות, מקסימום 30 שניות, אין שום סיכוי שהם יגיעו לאיזה נקודה מחוץ לבית.

פניה קירשנבאום: התייעצתי עם יושב-ראש הוועדה מה אפשר לעשות ואיזה פתרון אנחנו יכולים להמליץ לנושא הזה, פתרון שיכול להיות ישים.

פניה קירשנבאום: כמובן הפתרון האידיאלי הוא לבנות ממ"דים צמודים לכל בית כזה, וברור שהעלויות יגיעו לשמים, כי לסדר גודל של יותר מ-1,000 יחידות דיור שנמצאות ביישובי הדרום וערי הדרום – לכל בית כזה לבנות מדד, האוכלוסייה קרוב לוודאי לא תוכל לשאת בעלות, אלא המדינה תצטרך להשתתף בחלק נכבד, ואני מבינה שזאת בעיה כלכלית גדולה מאוד נכון להיום.

פניה קירשנבאום: עלה עוד רעיון מסוים שאפשר לבנות או לצקת בטונדות מוגנות ולהצמיד אותן לבתים האלה עם דלת הכניסה לבית, שאולי זה יפתור את הבעיה.

פניה קירשנבאום: אני לא אמורה להביא פתרונות, אלא אני, כמו שאתם יודעים, אמורה להעלות את הבעיה הזאת לסדר-היום.

פניה קירשנבאום: אני מקווה שהגורמים שאחראים לנושא כמו הגנת העורף או האוצר, כמובן ייקחו חלק בעניין הזה, כי אם לא תיקחו חלק, אין לי ספק שהאוכלוסייה הזאת תישאר חשופה.

פניה קירשנבאום: אני מאחלת לכולנו שלא נעמוד יותר, לא במבצעים, לא במלחמות, לא בהפצצות ושתגיע עת השלום, אבל כדי שאכן כך יקרה אנחנו צריכים להיות ערוכים גם לאירוע הבא, ולכן אני מציעה שאנחנו נדאג לזה היום ולא נמצא את עצמנו בבעיה כשזה יקרה בפעם הבאה.

פניה קירשנבאום: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אלוף משנה בני שיק, אתה ראש מחלק מיגון בפיקוד העורף?

משה גפני: לא הכנו אותך לעניין הזה, אבל האם יש לך מה לומר לגבי מה שהעלתה חברת הכנסת קירשנבאום?

בני שיק: אני מכיר באשקלון רק את - - -

משה גפני: אם אפשר, לאפשר לו - - -

פניה קירשנבאום: יש פה נציגים של אשקלון, הם יוכלו להגיד לך.

משה גפני: אם אתה יכול, תשב ליד השולחן.

משה גפני: אם אתה לא מוכן לעניין הזה, אין לי טענות אליך, בגלל שלא - - -

בני שיק: אני יכול להגיד מה שאני מכיר, אני לא יכול להגיד מה שאני לא מכיר.

משה גפני: בבקשה.

בני שיק: באשקלון מוכרת לי רק "נווה דקלים" עם 70 מיגוניות שמתוכננות, בבאר-שבע מוכרות לי רק "נחל בקע" ו"נחל עשן", שכונות אחרות לא מוכרות לי.

פניה קירשנבאום: באופקים אתה לא מכיר שכונות של הבנייה הקלה?

יעקב אדרי: הבאתם אפילו צינורות בשביל להגן עליהן.

בני שיק: גלילים.

בני שיק: נכון.

בני שיק: אני לא מכיר שכונה אחרת בבנייה קלה, פרט אולי לבעיה ב"ניצן".

משה גפני: גרתי באופקים הרבה שנים, ובאופקים בתקופת אריק שרון, כאשר הגיעה העלייה הגדולה מרוסיה, בנו שם שכונה מעץ.

משה גפני: היא השתכללה עם השנים, אבל יש שם אנשים מבוגרים שגרים במבנים האלה.

שלמה מולה: אתה יכול לתת מכה ביד, והיד יוצאת בצד השני.

שלמה מולה: ראיתי את זה.

בני שיק: השכונות האלה קיבלו לפני חצי שנה עד שנה נדמה לי 50 עד 60 מיגוניות.

משה גפני: אני לא שומע, תקרב את המיקרופון.

בני שיק: השכונות האלה קיבלו 50 מיגוניות.

בני שיק: האמירה גם בפתיחה שלך היתה שמיגוניות זה לא דבר שנותן פתרון לבעיה.

בני שיק: זה מונח ששמנו על השולחן ופתאום חשבנו שהוא נותן פתרון אמיתי לכל דבר.

בני שיק: אני אגיד אחרת, המיגוניות האלה נמצאות במרחב הציבורי.

בני שיק: אנשים שגרים בבנייה קלה, במרחקים קרובים, גם כשהם קרובים יחסית בזמן ההתראה, המיגונית כמעט ולא רלוונטית להם.

בני שיק: לתת פתרון של מיגוניות במרחב כזה גם בבנייני מגורים של אנשים מבוגרים, שגרים בקומה אחת, שתיים או שלוש, בבנייה קלה, זה לא הפתרון.

בני שיק: זה הדבר היחיד שאנחנו מסוגלים לתת בזמן מיידי, הפתרון האמיתי צריך להיות פתרון יותר עמוק, וחובה, בטח לאנשים במרחבים האלה או בגילאים האלה, להצמיד מיגון עם דלת צמודה, בין בבניין של שלוש-ארבעה קומות ובין בבניין של בנייה קלה.

משה גפני: אני לא הולך להעלות את העניין של מה שדיברנו בטלפון, פאינה ואני, אבל היו כמה הצעות שעלו.

משה גפני: אני רוצה לבקש ממך שחברת הכנסת פאינה קירשנבאום תהיה אתך בקשר להציע את ההצעות שלה, לבחון את הדברים האלה, ואם יהיה צורך, נקיים על העניין הזה דיון, ואז נביא את משרד האוצר אם יש אפשרות לתקצב את זה, כי כולנו מתפללים באמת שיהיה שקט עכשיו לזמן ארוך.

יעקב אדרי: אגב, אופקים חטפו הכי הרבה בדרום.

משה גפני: אשדוד.

משה גפני: אופקים אחריה.

משה גפני: לא משנה, היא חטפה המון.

תומר ביטון: כבוד היושב-ראש, הייתי רוצה רק להעלות - - -

משה גפני: מי אדוני?

תומר ביטון: אני גזבר המועצה האזורית חוף אשקלון.

משה גפני: לגבי מה?

תומר ביטון: לגבי אתר הקרווילות בניצן.

תומר ביטון: התבקשתי על-ידי ראש המועצה, שנמצא בדרום היום.

תומר ביטון: המצב בחודשים האחרונים היה בלתי אפשרי מבחינת הביוביות שהם היו צריכים להיכנס אליהן.

תומר ביטון: חלק מהמשפחות פשוט עזבו את מגוריהן - - -

משה גפני: אתה מעלה את הבעיה שהעלתה פאינה.

תומר ביטון: בהמשך לאותה בעיה באתר הקרווילות.

משה גפני: אם יש לכם הצעות, אני גם אצרף אתכם לעניין.

משה גפני: בסדר, אלוף משנה שיק?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: פאינה, תודה רבה.

פניה קירשנבאום: תודה רבה לך.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, דורון כהן.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: התקנות לגבי הנושא של שדרות ויישובי הנגב המערבי.

דורון כהן: כמו שאמרנו, שר האוצר ביקש להאריך את תוקפן של התקנות, את תוקפו של סעיף 5(ב) כאמור בשנתיים נוספות, ועורכת-הדין ליאת גרבר מרשות המסים תסביר בכמה משפטים.

ליאת גרבר: כמו שאמרו היושב-ראש והמנכ"ל, הוועדה נתבקשה להאריך את התקופה שבסמכות שר האוצר בשנתיים ולא בשנה, לאחר שנתקבל לכך אישור היועץ המשפטי לממשלה בשל החקיקה בתקופת בחירות.

ליאת גרבר: השר אכן קיבל את בקשת הוועדה וביקש להאריך - - -

משה גפני: מה החקיקה בתקופת בחירות?

ליאת גרבר: דיברנו על זה שיש הנחיית יועץ - - -

משה גפני: אני לא מבין רק דבר, לגבי הנושא של תקופת בחירות, למה היועץ המשפטי לא אומר את זה גם לחמאס, שבתקופת בחירות לא יירה.

משה גפני: .. הוא אמר להם?

שי חרמש: הם פחות מקשיבים למה שאנחנו מקשיבים, זאת הבעיה.

דורון כהן: שר האוצר כותב פה שלאור המצב הביטחוני ששורר ביישובי העימות, אשר מוגדרים בחוק כיישובים שבתיהם שוכנים עד 7 ק"מ מגדר המערכת, הוא מבקש להאריך את התקנות בשנתיים.

דורון כהן: כמובן הביאו בחשבון את בקשת הוועדה ואת המצב הביטחוני, גם היועץ המשפטי לממשלה.

שגית אפיק: בכל מקרה זה הישג כי בכל הפעמים הקודמות שהארכנו לא היתה הסכמה לשנתיים ותמיד הן הוארכו לשנה.

משה גפני: בעזרת השם יהיו מודעות של הממשלה - - -

שי חרמש: קוראים לזה השם?

שי חרמש: חשבתי שקוראים לזה קטיושות.

משה גפני: אני קורא לזה.

משה גפני: חבר'ה, א', אני מודה לכם, אני מודה לשר האוצר, אני חושב שנכון בתקופה הזאת לתת יותר ביטחון כלכלי לתושבי שדרות ויישובי הנגב המערבי.

משה גפני: אני חושב שזה אינטרס לאומי.

משה גפני: אני חושב שנכון מה ששר האוצר עשה בעניין הזה ומה שאתם מביאים עכשיו.

משה גפני: באמת ביקשנו את זה בישיבה הקודמת, ואני מודה לכם על כך.

משה גפני: אני מקווה שאנחנו גם נאשר את זה.

משה גפני: אני מבקש לדעת לגבי שלושת היישובים שעלו בישיבה הקודמת.

משה גפני: אני מבקש שמישהו מוסמך יגיב לעניין הזה.

יעקב אדרי: הם נתמכו על-ידי משרד הביטחון.

משה גפני: כן, תיכף נשמע.

ליאת גרבר: אני אומר תחילה לגבי שלומית - - -

אבישי ברוורמן: אני היחיד שנמצא פה, גפני, שיש לו פריימריז.

שי חרמש: או שאתה כל כך בטוח שאתה נבחר או שאתה בטוח שאתה לא נבחר, אחרת לא היית פה...

אבישי ברוורמן: אני נבחר למעלה.

אבישי ברוורמן: ..

משה גפני: אני חוזר על הדברים שנאמרו.

משה גפני: על-פי החוק הקיים יש אפשרות למשרד הביטחון בגלל סיבות ביטחונית - - -

שגית אפיק: לשר האוצר.

משה גפני: לשר האוצר מסיבות ביטחוניות.

משה גפני: העלינו את כל העניין, מה שמופיע בחוק, ואנחנו רוצים לפעול על-פי החוק.

משה גפני: העלה את זה חבר הכנסת וקנין בישיבה הקודמת.

משה גפני: אני רוצה לעזור לשלושת היישובים האלה – לא רלוונטי העניין הזה – אבל אני רוצה לשמור על החוק, אני רוצה לעשות דברים שלא נחטוף אחרי זה בג"צים ונמוטט את כל המערכת.

משה גפני: לכן אם יש אפשרות – נשמע גם את משרד הביטחון – להכניס את שלושת היישובים - - -

שי חרמש: עם שלומית אין בעיה.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: עד היום היא לא היתה.

שגית אפיק: נתבקשתם למדוד.

ליאת גרבר: שלומית זה יישוב חדש שהוקם בתחילת 2012.

ליאת גרבר: בדקנו את הנושא וראינו שהוא נמצא בטווח, ולכן הוא ייכנס לחוק סיוע לשדרות ויקבל את הטבות המס באופן רטרואקטיבי, וכבר הוצאנו הנחיה לשלם לתושבים.

משה גפני: זאת אומרת, כבר יש הנחיה לגבי היישוב שלומית לשלם רטרואקטיבית, בגלל שהם נמצאים במסגרת החוק.

משה גפני: אנחנו גם לא צריכים לאשר את זה, אנחנו רק הצפנו את הבעיה.

משה גפני: אתם באמת בדקתם ואכן הם יקבלו רטרואקטיבית לגבי שלומית.

משה גפני: מה לגבי הנושא של נווה ובני נצרים?

ליאת גרבר: לגבי נווה ובני נצרים – מבדיקה שערכנו, ואני מבינה שהיא מקובלת גם על גורמי הביטחון, הם לא נמצאים בטווח ה-7 ק"מ, הם נמצאים בטווח יותר גדול מזה, בסביבות ה-9 ק"מ.

ליאת גרבר: כאמור אלה יישובים שלא יכולים להיכנס באופן אוטומטי לחוק.

ליאת גרבר: נכון שיש סמכות לשר האוצר להוסיף יישובים, אבל הסמכות שלו מוגבלת בכך שאלה יישובים שמתקיימים בהם אותם שיקולים ביטחוניים שמתקיימים ביישובי עוטף עזה.

ליאת גרבר: מבדיקות שערכנו עם פיקוד העורף, היישובים האלה – שוב, הם צריכים לעמוד בשתי בדיקות מבחינתנו: בדיקה אחת שאומרת שמתקיימים בהם בדיוק אותם שיקולים ביטחוניים כמו ביישובי עוטף עזה והבדיקה השנייה צריכה להיערך לגבי יישובים נוספים שיכולים לטעון שגם הם זכאים.

ליאת גרבר: וכאן יש הנושא של השלכות רוחב, של אפליה – לא היו חשופים יותר מיישובים שנמצאים במרחק הרבה יותר גדול מהם ושספגו בסבב האחרון הרבה מאוד פגיעות.

ליאת גרבר: זה מבדיקה שערכנו עם פיקוד העורף, לכן אנחנו סבורים שאנחנו לא יכולים להוסיף את היישובים האלה לרשימת היישובים המיוחדים, זאת אומרת היישובים שבסמכות שר האוצר.

שגית אפיק: אולי משרד המשפטים רוצה - - -

יצחק וקנין: אני דווקא מעדיף לשמוע את פיקוד העורף מאשר את משרד המשפטים.

משה גפני: סיימת, ליאת?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: משרד הביטחון.

עמיקם סבירסקי: אני ממשרד הביטחון - - -

ליאת גרבר: סליחה, האם אני יכולה להוסיף דבר אחרון?

ליאת גרבר: הדבר האחרון שרציתי להגיד, היישובים האלה סמוכים לגבול עם מצרים ואני יודעת שזה מהווה שיקול ביטחוני, בטח יציין גם משרד הביטחון.

ליאת גרבר: זה לא שיקול רלוונטי לצורך חוק סיוע לשדרות, השיקול היחיד שרלוונטי לחוק סיוע לשדרות הוא הקרבה לגדר המערכת, לעוטף עזה.

ליאת גרבר: אני רק רוצה לציין את העניין הזה.

ליאת גרבר: ידוע לנו הנושא של הקרבה לגבול עם מצרים, זה יכול להיות רלוונטי לדברים אחרים, לא לצורך החוק הזה.

משה גפני: תודה רבה, ליאת.

משה גפני: בבקשה, מר סבירסקי.

משה גפני: בבקשה.

עמיקם סבירסקי: בישיבה שהיתה פה ב-14 בנובמבר, נתבקשנו אחרי הדיון להביא יישובים בין 0 עד 7 ק"מ.

עמיקם סבירסקי: ואכן העברנו לכם מכתב של השיקולים הביטחוניים, שלמעשה הם מתאימים אחד לאחד לאותם השיקולים שהיו בתקופה הזאת בטווח 7-0 ק"מ.

עמיקם סבירסקי: במסמך הזה פירטתי את הדברים, אני יכול גם להגיד אותם.

עמיקם סבירסקי: המסמך שהעברתי אליך, חבר הכנסת גפני, מתואם עם פיקוד דרום והוא מתואם עם אוגדת עזה.

עמיקם סבירסקי: שני היישובים האלה, שנמצאים בסיטואציה שונה לחלוטין מכל האחרים, נמצאים בטווח של 3 ק"מ מגבול מצרים ו-8,8 ק"מ מגבול עזה, במשולש הזה, ובני נצרים – 1 ק"מ מגבול מצרים ו-9,8 ק"מ מגבול רצועת עזה.

עמיקם סבירסקי: במסמך העברתי לכם 26 אירועים שקרו בחצי השנה האחרונה, מחודש יולי עד אחרי המבצע הזה, כולל המבצע האחרון.

עמיקם סבירסקי: המסמך הזה מפרט בצורה ברורה לחלוטין את דעתי.

עמיקם סבירסקי: הם נחשפו לאיומים נוספים, בעיקר איומי חדירה.

עמיקם סבירסקי: תקראו את הנייר הזה ותבינו – לא היו לילות שלא היו ניסיונות חדירה לשני היישובים האלה.

עמיקם סבירסקי: אנחנו חושבים שלמרות שהם באמת לא כלולים ברשימה של 7-0 ק"מ, עקב האיומים ועקב התרחישים ועקב המצב שנמצא בגזרה המיוחדת הזאת, שצמודה לשני גבולות, כשפצמ"רים נופלים מעזה וקטיושות נופלות מגבול מצרים על היישובים האלה, אנחנו חושבים שצריך להכניס אותם לרשימת היישובים.

שלמה מולה: למה משרד האוצר לא מכניס אותם?

שלמה מולה: חדירות זה לא מצב ביטחוני?

שגית אפיק: השיקול שמופיע בחוק הוא לא קרבה לגבול מצרים וצריכים להיות אותם שיקולים – זה חוק שנחקק כאן בוועדה – זה צריך להיות המצב הביטחוני ששורר בשל סמיכות לגדר המערכת המקיפה את רצועת עזה.

עמיקם סבירסקי: תאמיני לי שאנחנו יודעים לקרוא.

עמיקם סבירסקי: עדיין אנחנו חושבים שבסיטואציה הנוכחית, שני היישובים האלה, פעם אחת משום שרובם מפוני גוש קטיף, ופעם שנייה בגלל הפינה שהם נמצאים בה – מי שלא היה אני ממליץ לבוא לבקר אותם ולראות מה קרה באזור הזה, שפתאום פורח וכולו חזון בן-גוריון – שווה מאוד בשל המצב הזה לכלול אותם ברשימה הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: האם יש עוד מישהו ממשרד הביטחון?

משה גפני: בני שיק, יש לך מה להגיד בעניין הזה?

בני שיק: אני מקבל מה שעמיקם אומר על ההיבטים של האיום שקיים בציר ה-ח' מהכניסה מכיוון מצרים.

משה גפני: רבותי, האם אפשר שיהיה שקט?

משה גפני: זה מפריע.

בני שיק: אני מבקש מה שעמיקם אומר.

בני שיק: היישובים האלה - - -

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע לו.

משה גפני: דבר כזה לא יהיה בוועדה.

משה גפני: תסתכל אלי בבקשה, אני מבקש שאנשים לא יעירו לך מסביב.

משה גפני: תגיד את עמדתך.

בני שיק: היישובים האלה יושבים על ציר ה-ח' – ציר החדירה מעזה דרך מצרים – והם בהחלט יישובים שסופגים, בהיבט של חדירה קרקעית ממצרים, ביחס להרבה מאוד יישובים אחרים הרבה יותר.

בני שיק: אבל מכיוון שגם הדיון דיבר על המרחק מיישובי עזה, היישובים האלה נמצאים מעבר לקו ה-7 ק"מ, בין 7.5 ל-10, תלוי איזה מהם.

בני שיק: מיולי 2011, בחמשת סבבי ההסלמה, ביישובים האלה היו 77 פעמים אזעקות, זאת אומרת, 77 פעמים האנשים היו צריכים לקפוץ לחדרים מוגנים, ורובם נמצאים בלי חדרים מוגנים ונבנו בלי מיגון.

בני שיק: כמו שאמרת הם נמצאים מעבר לקו ה-7 ק"מ, נדמה לי שיישוב אחד קיבל פעמיים, נדמה לי נווה – קיבל פעמיים רקטות שנחתו בתוך היישוב.

בני שיק: זה מבחינת הנתונים.

בני שיק: אני מבקש להעיר הערה בנושא שלומית.

בני שיק: אני מבין שכללתם אותו בקו ה-7 ק"מ - - -

משה גפני: לגבי שלושת היישובים שעליהם אנחנו מדברים, אנחנו לא מוסמכים לאשר או לא לאשר.

משה גפני: אנחנו יכולים להציף את הבעיה.

משה גפני: זה חוק שמופיע בספר החוקים, חוק כפי שאמרתי שאנחנו עשינו.

משה גפני: העלינו את הנושא הזה בישיבה הקודמת.

משה גפני: לגבי שלומית שנמצא בתוך ה-7 ק"מ הודיעה ליאת גרבר מרשות המסים שהם אכן כוללים אותה.

משה גפני: הם לא צריכים את האישור שלנו.

יצחק וקנין: אין שאלה בכלל.

משה גפני: זה לא עומד בכלל לדיון.

משה גפני: לגבי השניים האחרים, אנחנו רוצים לדעת מכם, משרד הביטחון, האם זה עומד בתנאים שמופיעים בחוק, שמשיקולים ביטחוניים, הקרבה לגדר המערכת ברצועת עזה, האם אכן זו סיבה כדי לבקש משר האוצר לכלול גם את שני היישובים הנוספים?

בני שיק: אני מבקש לשים על השולחן את הנתונים ולא את העמדה אם נכון לתת או לא נכון לתת, לכן אמרתי מה שאמרתי, היישובים האלה ביחס ליישובים אחרים סופגים יותר.

בני שיק: הם סופגים פעמיים איומים: פעם מעזה ופעם ממצרים.

בני שיק: היה חשוב לי להגיד משהו על שלומית, למרות ההכללה ולמרות המדידה.

בני שיק: העברנו מסמך לא מזמן למשרד הביטחון על ההגדרות שלנו בקו 7-4.5 ק"מ לנושא מיגון בתי התושבים והעדיפות.

בני שיק: אני חושב שכדאי לעשות הסדרה בין כל המשרדים ולהגיד מאיפה מודדים את המרחק, במקומות מסוימים הציגו את המרחק של 6.3 ק"מ ומקומות אחרים הציגו שהוא 8.5 ק"מ, יש אלה שמודדים מהקו הכחול, יש אלה שמודדים מהרפת הראשונה, יש אלה שמודדים מהיישוב הראשון, יש אלה שמודדים ממרכז היישוב, יש אלה שמודדים מתיבות הדואר.

בני שיק: לכן האמירה ששלומית נמצאת בפנים – אני לא כללתי אותה ברשימה שהעברתי – אני אכלול אותה עכשיו אחרי האמירה האחרונה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, יש לי שאלה טכנית.

משה גפני: בבקשה, חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: שאלה טכנית שהיא מאוד חשובה לדיון הזה, ואמרתי את זה בדיון הקודם.

יצחק וקנין: אני שואל את היועצת המשפטית של הוועדה וגם את משרד המשפטים.

יצחק וקנין: מבחינת החקיקה שמונחת לפנינו, בזמנו כשהעברנו את החקיקה, האם אנחנו רשאים להוסיף יישובים שהם לא במסגרת החוק?

שגית אפיק: מבחינת החקיקה שהעברתם יש אפשרות בסעיף 1 בחוק להרחיב את גדר היישובים שמופיעים לפי אותם השיקולים הביטחוניים שמתקיימים ביישובי עוטף עזה בשל סמיכות לגדר המערכת המקיפה את רצועת עזה.

שגית אפיק: זה באמת לפי החוק.

שגית אפיק: אז השיקולים שצריך לבחון האם יש פה אותם שיקולים ביישובים שכבר כלולים בחוק ולהרחיב את רשימת היישובים, אבל מבחינת התקנות שמונחות עכשיו – התקנות הן מכוח סעיף 5(ב) ולא מכוח סעיף 1, התקנות לא עוסקות בכלל ביישובים, הן עוסקות אך ורק בתקופה.

שגית אפיק: ולכן כדי לכלול יישובים – מבלי להיכנס לשאלה המשפטית שתיכף אני אגע בה – כדי לכלול יישובים, השר צריך להביא צו אחר מכוח סעיף 1 להכללות יישובים.

שגית אפיק: זו הסמכה אחרת לחלוטין, זה לא מונח כרגע בוועדה.

שגית אפיק: מבחינה משפטית כשאנחנו בוחנים את השאלה של סמיכות לגדר המערכת, צריך לבחון שני שיקולים משפטיים: האחד שאכן עובדתית מתקיים מה שמופיע בחוק, והשני שאין יישובים עם מאפיינים דומים, במרחק דומה, שלא חל בהם אותו דבר, כי אחרת אנחנו יוצרים אפליה.

שגית אפיק: נוכח הבעייתיות שיש לנו עם מפת הטבות המס, והוועדה הזאת קראה מספר פעמים לממשלה להסדיר את זה באופן כולל, כל עוד זה לא קורה, אנחנו נמצאים במצב בעייתי.

משה גפני: האם יש עוד מישהו שרוצה להעיר לגבי העניין הזה?

שי חרמש: בצו שלוש הערות.

משה גפני: בבקשה.

שי חרמש: הערה אחת.

שי חרמש: מכובדי המנכ"ל, רשימת היישובים מכילה שתי רשימות: רשימה אחת של 44 ועוד רשימה של שבעה יישובים.

שי חרמש: ארבעה מושבים בחבל שלום ושלושה קיבוצים בגזרה הצפונית.

שי חרמש: בשבע השנים שהתקנות האלה רצות שתי הרשימות כלולות בהטבות המס.

שי חרמש: צלצלתי אתמול למשרד ראש הממשלה, מסר לי דן להב שהשבעה נמצאים ביחד עם ה-44.

שי חרמש: רציתי לקבל הבהרה פה שהשבעה נמצאים ב-44.

משה גפני: מה זה "השבעה"?

שי חרמש: השבעה נוספו.

שי חרמש: אם אתה זוכר את התהליך שהיה, היו 44 - - -

משה גפני: מה למשל נמצא בשבעה?

שי חרמש: בשבעה נמצאים ארבעה מושבים בחבל שלום, ודורות, ברור-חיל ומבקיעים.

משה גפני: מי?

ליאת גרבר: צוחר, ברור חיל, מבקיעים.

שי חרמש: האם כולם בפנים?

ליאת גרבר: ודאי שהם בפנים.

יצחק וקנין: הם בפנים, אנחנו הוספנו אותם.

שי חרמש: רגע.

יצחק וקנין: באותו לילה בחקיקה הוספנו אותם.

שי חרמש: אני רוצה לדעת שהם בפנים.

משה גפני: רק שנייה, שי.

ליאת גרבר: אתם מדברים על משהו אחר.

משה גפני: האם את יכולה להגיד לפרוטוקול כדי להרגיע אותו?

ליאת גרבר: כן.

ליאת גרבר: יש שבעה יישובים נוספים ששר האוצר הוסיף בזמנו מעבר לקו 7 הק"מ.

ליאת גרבר: הם נמצאים בפנים ומקבלים.

ליאת גרבר: בכל פעם שמאריכים לכל אלה של ה-7 ק"מ, מאריכים גם ליישובים הללו.

שי חרמש: תודה רבה.

שי חרמש: איציק, יש שאלות שצריך לשאול.

יצחק וקנין: שי, זו היתה הפשרה באותו לילה, אם אתה זוכר.

שי חרמש: איציק, אתמול היתה אי-בהירות.

שי חרמש: גפני, הערה נוספת - - -

משה גפני: למה אלה לא יכולים להיות?

קריאה: מבקיעים לא בפנים, הם לא קיבלו - - -

שי חרמש: ארנונה לא, מס הכנסה כן.

שי חרמש: אני מכיר את זה.

שי חרמש: גם מעונות יום לא ומס הכנסה כן.

משה גפני: מבקיעים בפנים.

שי חרמש: תודה רבה.

שי חרמש: גפני - - -

משה גפני: אני רק עובר על השמות.

שי חרמש: דורות, ברור-חיל, מבקיעים וארבעת המושבים בחבל שלום.

משה גפני: כן.

משה גפני: דורות, ברור-חיל, מבקיעים, צוחר, אוהד, תלמי אליהו ושדה ניצן.

שי חרמש: תודה רבה.

שי חרמש: לא ברור לי מי יהיה בכנסת הזאת אחרי הבחירות - - -

משה גפני: זה קשור לעניין הזה של עוטף עזה?

שי חרמש: כן, אני אגיד לך למה.

שי חרמש: זה די קשור, כי הקול הזה צריך להישמע.

שי חרמש: בחוק שהעברנו יש שתי הערות נוספות: האחת, הדו-שנתי, והשנייה, אחרי השנתיים האלה, אם יפרוץ שלום עולמי, יש עוד שנתיים של שיקום.

שי חרמש: אני מבקש שהפרק הזה של שנתיים שיקום – דורון כהן, אתה בטח תהיה פה בעוד ארבע שנים, אני לא בטוח שאני - - -

יצחק וקנין: שי, אם לא תהיה, אני אייצג אותך נאמנה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נייצג אותך, שי.

שי חרמש: רגע.

שי חרמש: אל תקברו אותי כל כך מהר, רבותי, יש לי מה לומר בעניין.

שי חרמש: אני כבר רואה את החגיגה פה – גם דואגים לעוטף עזה וגם קוברים אותי.

שי חרמש: זה לא הולך יחד.

יצחק וקנין: אתם קוברים את עצמכם, אף אחד לא קובר אתכם.

שי חרמש: מעבר לשנתיים, עם תום תקופות אי-הביטחון, אם זה ייגמר, אבקש להעיר פה לפרוטוקול, יש התחייבות – דורון כהן, אחרי זה תגיד לא הקשבנו, לא אמרנו – יש התחייבות ברורה שבגמר תקופת האלימות, מתי שתיגמר, יהיו עוד שנתיים שיקום.

שי חרמש: משמעות ההחלטה על השנתיים האלה, שאם בעוד שנתיים פורץ שלום עולמי בין שדרות לבין עזה יש עוד שנתיים הטבות.

שי חרמש: אבקש להבהיר את הנקודה הזאת שלא תברח.

דורון כהן: האם היתה התחייבות כזאת?

שי חרמש: ודאי.

שי חרמש: זה החוק.

דורון כהן: רבותי, אנחנו לא ניתן היום התחייבויות חדשות.

דורון כהן: אנחנו נמצאים בסד מאוד-מאוד קשה בכל התחומים.

דורון כהן: אנחנו לא ניתן התחייבויות חדשות.

דורון כהן: אם זה קיים – זה קיים; אם זה לא קיים – זה לא יינתן היום.

שי חרמש: - - -

ליאת גרבר: השר לא יכול לתת התחייבות - - -

שי חרמש: הבנת?

משה גפני: בטח שהבנתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אמר דורון כהן, ואני מכבד את מה שהוא אמר.

משה גפני: אני לא מציע גם להיכנס לפרט הזה.

משה גפני: הוא אמר: ההתחייבויות שהיו, אנחנו נכבד.

שי חרמש: אני גאה בכם.

משה גפני: מה אתה גאה בנו?

משה גפני: תבוא בעוד שנתיים ותראה אם אתה גאה בנו.

שי חרמש: מה זה תבוא?

שי חרמש: אני פה.

משה גפני: רבותי, יש עוד מישהו שרוצה להוסיף לגבי העניין הזה?

משה גפני: אני גם מבקש, בגלל שזה עלה עכשיו קצת ברמז – אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה – לגבי העניין שהיה בישיבה הקודמת, מי מודד את היישובים, אני לא בטוח שזה הם.

משה גפני: על כל פנים, צריכה להיות כתובת אחת בעניין הזה.

דורון כהן: מי מודד את המרחק?

ליאת גרבר: רשות המסים.

דורון כהן: רשות המסים, לא פיקוד העורף.

משה גפני: מה זה רשות המסים?

מגלי והבה: רשות המסים הם המומחים למדידה בארץ?

מגלי והבה: המנכ"ל, האם הם המומחים למדידה בארץ?

דורון כהן: מגלי - - -

מגלי והבה: השאלה שלך לא תמימה - - -

יעקב ערן: השאלה היא לא מי מודד, אלא מאיפה מודדים.

יעקב ערן: זו שאלה פרשנית, זה לא רלוונטי.

דורון כהן: מגלי, אמר נציג פיקוד העורף שבמקום היחיד שיש מחלוקת, הוחלט לטובת היישוב, אז למה עכשיו לפתוח?

דורון כהן: אתה רוצה לפתוח עכשיו את שלומית?

משה גפני: לא, לא, לא, לא.

דורון כהן: אתה רוצה מתיבות הדואר?

דורון כהן: מאיפה אתה רוצה?

דורון כהן: תגיד לי.

משה גפני: לא, דורון.

דורון כהן: עזבו, בחייכם.

מגלי והבה: לא רוצים שאנשים יקופחו ולא יישובים.

דורון כהן: אמרו שבמקום היחיד שיש ויכוח הולכים לטובתם.

דורון כהן: אתה רוצה לפתוח את זה?

משה גפני: רבותי, הבקשה היחידה שיש לי בעניין הזה – אנחנו לא מוסיפים יישובים כל יום, וכשאנחנו מדברים על יישובים שמודדים מהקו הכחול או מהקו הירוק, מהקו הזה או מהבתים האלה – אני מבקש שתנהגו לקולא.

ליאת גרבר: הנה, שלומית.

משה גפני: פעם ביום קורה לי שאין לי טענות נגדכם.

משה גפני: זה קורה, אבל אני מהר חוזר בי...

משה גפני: הייתם בסדר בעניין הזה.

שי חרמש: אגב, אף אחד לא עושה להם שום דבר, חבר'ה, הם ב-7 ק"מ.

שי חרמש: אתם רוצים להגיד תודה?

שי חרמש: אני לא אומר תודה.

ליאת גרבר: לא אמרתי שלא.

שי חרמש: הם ב-7 ק"מ.

משה גפני: הבקשה שלי, אדוני המנכ"ל ואנשי רשות המסים – הבקשה שלי היא כשמגיע דיון כזה, כדוגמת שלומית, שיכול לבוא מישהו ולומר:

משה גפני: נמדוד מהמקום הזה, נמדוד מהמקום ההוא, ללכת לקולא, מכיוון שמדובר על יישובים לכל הדעות שנמצאים במצב כזה שהם צריכים להיות במפת היישובים - - -

דורון כהן: אדוני היושב-ראש, רשות המסים לא נוהגת לפי רוח האוצר, והיא אכן נוהגת לקולא.

משה גפני: זה חידוש גדול.

דורון כהן: קיבלנו, אדוני.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לכם.

משה גפני: תקנות סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (הארכת תחולת סעיף 5(ב) לחוק), התשע"ג-2012 – הארכת המועד לשנתיים.

משה גפני: מי בעד אישור התקנות, ירים את ידו, מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: אין.

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: התקנות אושרו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

משה גפני: אנחנו דנים עכשיו בסוגיית הפיצויים של נזק עקיף, אנחנו דנים על התקנות שהבאתם לוועדה.

משה גפני: תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (הוראת שעה), התשע"ג-2012.

משה גפני: אני מבקש להגיד לחברי הוועדה שאישרנו, על כל פנים בקדנציה שלי – אישרנו פעמיים תקנות של נזק עקיף בתקופת מלחמה.

משה גפני: אחד היה ארוך יותר, אחד היה קצר יותר.

משה גפני: מה שהיה מאפיין, לפני שאנחנו נכנסים לפרטים – מה שאפיין את הנושא של התקנות הללו ואת תשלום הפיצויים – אני לא מדבר על נזק ישיר, נזק ישיר איננו רלוונטי, זה חקיקה ראשית, מדובר על תשלום של מס רכוש.

משה גפני: אני מניח שגם רשות המסים, מס רכוש ומשרד האוצר עושים בזה עבודה טובה ומשלמים את הנזק הישיר במועד – מה שאפיין את הנזק העקיף היה התמשכות התקופה עד שהיו בכלל מביאים את זה לוועדה, עד שהיו מתקיימים דיונים, עד שהיו משלמים.

משה גפני: אני יודע על מקרים שבהם הרבה זמן לא שילמו, אפילו נכון לעכשיו, מקרים קודמים.

משה גפני: מה שעשיתי בהתאם למה שהוחלט בוועדת הכנסת, אבל דבר קצת מסובך, היות שאנחנו נמצאים בפגרת בחירות, שמתי את זה על סדר-היום כשעדיין לא היו תקנות.

משה גפני: היו ארבעה ימים, כפי שוועדת הכנסת החליטה, אבל פניתי לממשלה וביקשתי מהם להביא את התקנות עד יום שלישי.

משה גפני: דיברתי עם מנכ"ל משרד האוצר, וסיכמנו שתעשו מאמץ להשלים את התקנות עד יום שלישי.

משה גפני: אני שמח שאכן התקנות הושלמו.

משה גפני: אני עוד לא שמח על התקנות, תיכף נדון בהן, אבל אני שמח על זה שהתקנות הושלמו והובאו לדיון בוועדה עד היום, ואנחנו כבר דנים על התקנות, כשהמבצע הסתיים לפני ימים אחדים.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אבל אני גם אבקש להגביל בזמן את התשלום.

משה גפני: זאת אומרת, לא להשאיר מצב שבו אנשים סבלו והמדינה משלמת להם – עוד נחליט מה וכמה ובאיזה צורה – אבל להגביל את המועד.

משה גפני: לא יכול להיות שאנשים ייתנו הלוואה למדינה אחרי שהמדינה מחליטה שצריך לשלם.

משה גפני: פעמים רבות מדובר באנשים קשיי יום או מדובר באנשים שהם לא אנשים עשירים, והנזק שנגרם להם כתוצאה מזה שלא משלמים להם במועד הוא נזק שאנחנו צריכים למנוע.

משה גפני: א', אני שמח על זה שכבר יש תקנות ודיון.

משה גפני: נעשה כל מאמץ להצביע היום על התקנות, אם אכן נגיע להסכמות.

משה גפני: אם חס וחלילה לא נגיע להסכמות, אני אעשה ישיבה בתוך מספר ימים כדי להשלים את זה.

משה גפני: נעשה כל מאמץ לסיים את זה היום.

משה גפני: מי מציג את התקנות?

דורון כהן: אני אציג.

משה גפני: האם יש מישהו שרוצה להעיר משהו לפני שמציגים, מישהו מחברי הכנסת?

משה גפני: בבקשה.

יצחק וקנין: יש לי שאלה כללית, אולי לדורון.

יצחק וקנין: האם לקחתם את המתווה של מלחמת לבנון?

דורון כהן: לא.

דורון כהן: לקחנו את של "עופרת יצוקה".

דורון כהן: רבותי, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, ואני שוב מודה לך, אני מוצא את עצמי כאן בפגרה, כשאני צריך גם להתנצל על המהירות וגם להודות על המהירות.

דורון כהן: ובאמת בתוך ימים ספורים מהפסקת האש, ארבעה ימים, אנחנו מגיעים כאן לדיון על התקנות.

דורון כהן: גם לנו זה היה קשה - -

שי חרמש: אתם כבר מתורגלים, דורון ...

דורון כהן: - - ואני גם מאוד מכבד ומעריך את זה שהוועדה נכונה לדון בתקנות, למרות שהן הונחו לפני הוועדה רק הבוקר או אתמול בערב, אבל אני חושב שהמשימה הראשונה היתה לעשות את זה במהירות האפשרית.

דורון כהן: שר האוצר כינס את הנהלת משרד האוצר כבר ביום חמישי לפני עשרה ימים, ביום השני – ביום רביעי אחר-הצהריים כזכור התחיל המבצע – הוא קיבל שתי החלטות:

דורון כהן: ההחלטה הראשונה היתה לדחות את תשלום המסים, ההחלטה השנייה ששר האוצר קיבל היתה לאפשר להורים לילדים עד גיל 14, בטווח 40 ק"מ, להישאר בבית עם ההורים ולקבל שכר, והוא גם מייד מינה אותי לעמוד בראש צוות שיבדוק את הפיצוי העקיף.

דורון כהן: מייד עם הפסקת האש ואפילו קודם לכן השר ביקש ממני לעמוד בראש צוות כדי לבדוק את הפיצוי העקיף, והוא הנחה אותי לעשות את זה במהירות האפשרית.

דורון כהן: אחרי בדיקה קצרה אפשר היה לשבת, לדבר עם כולם ולשוחח, יכולנו למשוך את זה, ואתה יודע, זה לקח חודשים ארוכים, מגיעים להסכמות ולא מגיעים להסכמות.

דורון כהן: כזכור מבצע עופרת יצוקה ארך כשלושה שבועות, המבצע הזה ארך כשמונה ימים.

דורון כהן: יותר טוב, פחות טוב, לפעמים עדיף מהר מאשר להתחיל לעשות עכשיו בדיקות, ועדות, שיחות ושימועים, ובהתאם להנחיות של שר האוצר זה מה שקיבלנו, להיצמד ככל האפשר לפיצוי שהיה במצבע עופרת יצוקה.

דורון כהן: צריך גם לזכור, החוק מגביל פיצוי עקיף ליישובי ספר.

דורון כהן: המטרה של התקנות זה להרחיב את זה ליישובים שנמצאים בטווח של 7 ק"מ וליישובים שנמצאים בטווח של 40 ק"מ, על מנת לתת פיצוי עקיף לכל העסקים.

דורון כהן: אנחנו מבקשים, אדוני, לדון בתקנות שמבוססות כמעט לחלוטין על התקנות של עופרת יצוקה, לאשר אותן ככתבן.

דורון כהן: אחר-כך בשיחות, בדיונים עם רשות המסים, תהיה פרשנות כזאת, פרשנות אחרת, אבל הרעיון הוא, כמו שאמרת, לתת את הפיצוי ולשלם את הפיצוי בפועל במהירות האפשרית.

דורון כהן: לכן אנחנו מבקשים לאשר את התקנות בנוסח שהונח בפניכם, ואנחנו מודים לכם שוב על המהירות ועל הנכונות לדון בזה ללא שהות מרבית.

דורון כהן: לדון תוך התבססות על תקדים מהעבר.

משה גפני: תודה רבה, אדוני המנכ"ל.

משה גפני: מי מציג את התקנות?

ליאת גרבר: נעבור תקנה-תקנה.

שגית אפיק: נעבור תקנה-תקנה.

שגית אפיק: תקנה 1.

משה גפני: אין סיכוי בעולם שמפה תצאנה תקנות כמו שנכנסו.

משה גפני: אין סיכוי בעולם.

אבישי ברוורמן: אין שום סיכוי בעולם, בסיעתא דשמייא.

אבישי ברוורמן: ..

משה גפני: בסיעתא דשמייא.

משה גפני: כן, הכול יכול להיות.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: אתה צודק.

ליאת גרבר: תקנה ראשונה קובעת - - -

שגית אפיק: את התקופה.

ליאת גרבר: את התקופה, נכון.

ליאת גרבר: התקופה שמיום 14 בנובמבר 2012 - - -

קריאה: לא שומעים.

משה גפני: צריך לדבר למיקרופון.

ליאת גרבר: התקנה הראשונה קובעת למעשה את התקופה שבה ישולם הפיצוי, התקופה שמיום 14 בנובמבר 2012 ועד 22 בנובמבר 2012.

משה גפני: עוד פעם את המועד.

ליאת גרבר: מיום 14 בנובמבר עד יום ה-22 בנובמבר.

משה גפני: שמונה ימים.

ליאת גרבר: תשעה ימים.

שגית אפיק: עד יום חמישי.

שגית אפיק: למעשה מיום רביעי עד יום חמישי.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אנחנו מדברים כולל לאחר הפסקת האש - -

ליאת גרבר: כולל יום אחרי הפסקת האש.

משה גפני: - - כולל יום חמישי, מה שדיברנו בטלפון.

משה גפני: ביום הזה היתה הוראה - - -

קריאה: כולל יום שישי.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אני אאפשר לאנשים להתייחס.

משה גפני: כולל יום חמישי, שזה היה לאחר הפסקת האש, אבל היתה הוראה של פיקוד העורף שלא לפתוח את מוסדות החינוך.

משה גפני: זה מה שאתם מציעים.

משה גפני: יש מישהו שרוצה להעיר על זה?

צחי אבוהב שביט: אני מהמגזר הפרטי, אבל ניהלתי קרן פיצויים במלחמת לבנון השנייה, שם שילמו 3,9 מיליארדי שקלים על 162,000 תביעות בתוך חצי שנה.

צחי אבוהב שביט: אני רוצה לומר שגם מתוך התקנות שהוצעו, למשל לתיירנים, מבינים שצריך תקופת התאוששות.

צחי אבוהב שביט: קשה מאוד ולא נכון לחתוך את הנזק ביום שנגמרה המלחמה.

צחי אבוהב שביט: זה מלאכותי.

צחי אבוהב שביט: אני יודע שזה נשמע כאילו איזה משהו ערטילאי, אבל זה מלאכותי.

צחי אבוהב שביט: גם העסקים שנפגעו, שאינם תיירות, שמקבלים תקופת התאוששות – התיירות, תראו בתקנות, מקבלים בין 60 ל-90 יום התאוששות בנוסחה מסוימת, זה לא נכון רק לגבי התיירות – זה נכון לגבי כולם.

צחי אבוהב שביט: יש פה הרבה נציגים של הרבה מאוד עסקים שיוכלו לספר שהעסקים לא חוזרים לאותו מצב.

צחי אבוהב שביט: זה לא מצב כמו מחשב של 1 ו-0.

משה גפני: לכן, מה אתה מציע?

צחי אבוהב שביט: שלפחות ייתנו עוד שבוע אחד התאוששות אם לא יותר מזה.

שגית אפיק: רק לתיירות או לכל הענפים?

צחי אבוהב שביט: לכולם.

קריאה: בייחוד לענפים הקטנים.

צחי אבוהב שביט: יש ענפים של מסעדות, ענפים של בגדים, ענפי תעשייה שונים עד שחוזרים לעבודה.

צחי אבוהב שביט: זה אחד הדברים החשובים.

צחי אבוהב שביט: החיתוך הזה מלאכותי.

צחי אבוהב שביט: אתה רואה את זה גם בבדיקות של המחזורים אחר-כך.

צחי אבוהב שביט: בפועל אתה רואה שזה לא חוזר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: תודה.

ורד ויץ: אני מההסתדרות החדשה.

ורד ויץ: בבדיקה שעשינו, גם ב-23 בנובמבר מוסדות החינוך היו סגורים לפי הוראת הצבא, גם הורים לילדים שנאלצו להשגיח עליהם כמו גם עובדי אותם מוסדות צריכים לקבל פיצוי גם על היום הזה אם נעדרו מהעבודה.

ורד ויץ: לגבי 7-0 ק"מ - - -

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אני אתם בקשר כל הזמן, אני מתנצל על זה שאני אתם בקשר, אבל אני אתם בקשר כל הזמן, הם אומרים שהם סיכמו אתכם.

ורד ויץ: זה לא נאמר כאן.

משה גפני: טוב שיש ועדת כספים.

משה גפני: זה יהיה ב-23 בחודש.

משה גפני: בתקנות יהיה ב-23 בחודש.

משה גפני: האם יש פה מישהו מפיקוד העורף?

עידו אמיר: ההכרזה על מצב מיוחד בעורף בוטלה ב-23 בחודש על-ידי הממשלה.

משה גפני: ב-23 בחודש - - -

עידו אמיר: יום שישי.

משה גפני: יום שישי יהיה בפנים.

יעקב ערן: היות שהבקשה סבירה ובגלל שיש בזה הרבה היגיון, אנחנו מבינים שאם ב-23 אכן לא היו לימודים ולא התאפשרו לימודים, נכלול גם את ה-23 בפנים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הלאה.

ליאת גרבר: "אזור מוכרז".

ליאת גרבר: למעשה האזור המוכרז לתקופה הזאת זה האזור שמסומן במפה.

שגית אפיק: לא צירפתם מפה.

קריאה: - - -

שגית אפיק: צירפתם מפה.

שגית אפיק: אפשר רק להגיד לנו על מה מתבססת המפה?

ליאת גרבר: כן.

ליאת גרבר: המפה מתבססת על היישובים שבין 0 ל-40 ק"מ, שלגביהם היו הוראות מיוחדות של פיקוד העורף.

ליאת גרבר: כשניכנס לתקנות, נראה מה רלוונטי.

משה גפני: המפה שקיבלנו לא מכבר מקובלת על פיקוד העורף?

בני שיק: תראה מה קיבלתם.

משה גפני: תאמרו לי האם המפה הזאת מקובלת עליכם?

משה גפני: יש היום הוראות שונות בפיקוד העורף לעומת מה שהיה בעופרת יצוקה?

עידו אמיר: המפה הרלוונטית היא המפה שהועברה בהחלטת הממשלה לוועדת החוץ והביטחון, היא המפה שמתוכה ניתנו הנחיות לאוכלוסייה.

משה גפני: זו המפה של ההנחיות שהיו עכשיו בעמוד ענן?

עידו אמיר: זו המפה שצורפה להחלטת הממשלה.

עידו אמיר: לא ראיתי את המפה הזאת.

יעקב ערן: ככל שיש שינויים לגבי המפה, נתאים את עצמנו לפיקוד העורף.

יעקב ערן: בסדר?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו גם נעקוב אחרי זה.

משה גפני: המפה שהיתה אז פחות רלוונטית מהמפה של היום, כיוון שהיו הנחיות אחרות של פיקוד העורף, שונות מהפעם הקודמת, והמפה צריכה להיות מותאמת.

יעקב ערן: צריך לזכור שאנחנו נצמדים להוראות פיקוד העורף לכל האורך.

שגית אפיק: פה הוא מדבר גם על המפה שהתקבלה בהחלטת הממשלה.

משה גפני: יש מפה עכשיו של פיקוד העורף.

יעקב ערן: אם הולכים עם פיקוד העורף - - -

משה גפני: לא הולכים עד הסוף.

משה גפני: אם אתה הולך אתו בדבר אחד, אתה הולך על הכול?

משה גפני: לא.

משה גפני: אתה מפעיל שיקול דעת.

דורון כהן: יכול להיות ששינו את ההגדרה של ה-40 ק"מ, אנחנו נבדוק את זה.

דורון כהן: ..

משה גפני: אנחנו הולכים לפי המפה העדכנית.

משה גפני: אני מבקש גם מפיקוד העורף לעקוב אחרי זה ולהיות בקשר עם רשות המסים.

שגית אפיק: "מוסד ציבורי זכאי".

ליאת גרבר: "מוסד ציבורי זכאי".

ליאת גרבר: למעשה מוסד ציבורי שזכאי להיכנס לגדר התקנות זה מוסד ששליש לפחות מהכנסתו בשנת המס 2011 לא היתה מתמיכה או מתרומות.

ליאת גרבר: הרעיון שמוסד ציבורי שכולו נתמך למעשה לא ספג פגיעה מבחינת רווח, ולכן הדרישה היא, וזו אותה דרישה שהיתה גם בתקנות הקודמות, ששליש מהכנסתו לא תהיה מתמיכה אלא ממכירות של שירותים או מוצרים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עורך-הדין צחור, בבקשה.

איתן צחור: קודם כול, שנת 2011 זה עיוות.

איתן צחור: הרי יש לנו גם מוסדות שהוקמו אחר-כך.

איתן צחור: לקחת את כל שנת 2011 בחישוב יוצר עיוות מוחלט.

איתן צחור: עדיף לקחת את חודש אוגוסט 2012 כמודד, ותו לא.

איתן צחור: כל היתר יכול לגרום לנזק.

איתן צחור: מעבר לכך, הסיפור של חודש בחודשו.

איתן צחור: חודש בחודשו כבר הוכח, בפסיקה היו כבר עשרות פסקי דין.

איתן צחור: מה זה חודש בחודשו?

איתן צחור: אם כל חודש מקבל כסף ובחודש אחד לא קיבל, הוא נפל.

איתן צחור: כל המושג הזה "חודש בחודשו", מלכתחילה בתי המשפט ביקרו אותו וצריך להשמיט אותו.

איתן צחור: ייתכן שאתה מקבל פעמיים בשנה, שלוש פעמים בשנה מאיזה מוסד, מאיזה גוף בצורה מחזורית, אבל לא חודש בחודשו.

איתן צחור: התנאי הזה הוא תנאי מאוד מחמיר.

איתן צחור: הנושא של 117% - - -

יעקב ערן: האם אתה מדבר על התמורה חודש בחודשו?

יעקב ערן: זה השירותים, זה לא התמורה.

שגית אפיק: תסתכלו על פיסקה (2), "כפי שדווחה בדוח" - -

איתן צחור: בכל הסעיפים זה מופיע.

שגית אפיק: - - - אתם דורשים שעיקר הכנסתו היתה ממכירת שירותים או מוצרים מדי חודש בחודשו.

שגית אפיק: זאת אומרת, יש לכם פה שני תנאים.

שגית אפיק: חודש בחודשו מתייחס לעיקר הכנסתו או שהוא צריך להוכיח שכל חודש בחודשו היתה לו מכירת מוצרים.

שגית אפיק: אם לאורך כל השנה עיקר הכנסתו היתה ממכירת מוצרים זה נכנס או לא נכנס?

ליאת גרבר: אם יש מתן שירות, למשל אוניברסיטה, שנותנת שירות על בסיס שנתי ופשוט התשלומים נפרסים ל-12 חודשים, זה לא הרעיון.

ליאת גרבר: הרעיון הוא שבכל חודש יש מכירה מתחדשת של שירות או של מוצר.

שגית אפיק: זה לא מספיק שזה עיקר ההכנסה שלו?

שגית אפיק: למה זה כל כך מצומצם?

שגית אפיק: זה מאוד מחמיר.

ליאת גרבר: הרעיון הוא שלא תהיה פריסה של תשלומים.

ליאת גרבר: זה לא הרעיון שבגלל ששילמת על מוצר שנתי ופה פרסת את התשלומים מדי חודש זה יעמוד בתנאי, אלא שבכל חודש תהיה מכירה - - -

שגית אפיק: יש לך ממילא שהעיקר יהיה בשנת 2011 ממכירת שירותים ומוצרים.

שגית אפיק: ברגע שאת מוסיפה "מדי חודש בחודשו", זה הופך להיות מאוד-מאוד מצומצם ומחמיר.

ליאת גרבר: שוב, יכול להיות שמכרתי שירות שנתי, שהוא לאורך כל השנה, ופשוט שילמו לי בתשלומים, אז לא נפגעתי.

שגית אפיק: וזה היה עיקר הכנסתו?

איתן צחור: - - - משרד החינוך משלם - - -

משה גפני: דקה, עורך-הדין צחור.

משה גפני: תן לי דוגמה.

איתן צחור: דוגמה פשוטה.

איתן צחור: משרד החינוך משלם לבית ספר פרטי או מוסד ציבורי כל חודש כסף, אבל נניח פיצוי מסוים למורים, מענק יובל למשל, הוא נותן פעם בחצי שנה.

איתן צחור: הפעילות צריכה להיות מדי חודש בחודשו, לא התשלום בפועל.

ליאת גרבר: זה מה שאנחנו אומרים.

איתן צחור: אני מדבר על הפעילות.

ליאת גרבר: אנחנו מסכימים.

יעקב ערן: היות שיש לנו קצת ניסיון, היות שהתקנות מבוססות - - -

איתן צחור: יש הרבה פסקי דין.

ליאת גרבר: שינינו קצת את הנוסח.

איתן צחור: לא.

איתן צחור: זה אותו נוסח.

ליאת גרבר: זה לא אותו נוסח.

ליאת גרבר: תסתכל.

איתן צחור: "מדי חודש בחודשו" זה אותו נוסח.

משה גפני: לא נגמור את הדיון הזה - - -

ליאת גרבר: שינינו את הנוסח, הורדנו את עניין התמורה.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: ליאת.

משה גפני: דקה.

משה גפני: לא נגיע לשום מקום.

משה גפני: מה אתם רוצים ב"מדי חודש בחודשו"?

משה גפני: מה אתם רוצים להרוויח?

משה גפני: את מה אתם רוצים למעט?

משה גפני: אז נראה אם בכלל צריך את המלים האלה.

משה גפני: מה אתם רוצים להוציא?

משה גפני: תנו לי מקרה.

דוד רוטנברג: אני היועץ המשפטי של הקרן.

דוד רוטנברג: הכוונה היתה – וזה שינינו מעופרת יצוקה והבהרנו – לא שהתמורה מתקבלת מדי חודש בחודשו.

דוד רוטנברג: זה כמו שעורך-הדין צחור יכול להתקבל פעם בשנה.

דוד רוטנברג: הכוונה היא שהעסק או שהמוסד הזה מספק מוצרים או שירותים מדי חודש בחודשו או מסוגל לייצר אותם מדי חודש בחודשו.

דוד רוטנברג: כלומר, שהוא מתנהג במתווה של עסק.

דוד רוטנברג: אם האוניברסיטה לדוגמה, הוא אמר מוסד, או אם מכללה מסוימת, שמסוגלת לספק כל חודש בחודשו מוצרים, ועיקר הכנסתה מתמיכות, אז היא לא מלכ"ר זכאי.

דוד רוטנברג: הכוונה שלא מדי חודש בחודשו יש לה תמורה, אלא מדי חודש בחודשו - - -

משה גפני: למה אתם צריכים שזה יהיה כתוב?

משה גפני: לאיזה צורך?

דוד רוטנברג: כי אז זה מתווה של עסק.

שגית אפיק: הם רוצים להחריג מלכ"ר שהוא לא דומה - - -

יעקב ערן: כשאין לו פעילות לחלוטין.

ליאת גרבר: היו טענות למשל שאוניברסיטה שמקבלת שכר שנתי - - -

קריאות: - - -

ליאת גרבר: תגיד את הטענה שנטענה בבית משפט.

דוד רוטנברג: למעשה אותו מוסד שנתמך פעם בשנה, אם זה סטודנטים שמשלמים פעם בשנה, ומשרד החינוך מתקצב אותם פעם בשנה, ואותה אוניברסיטה מספקת את אותם מוצרים עקרונית מדי חודש בחודשו, אז במלחמת לבנון השנייה, היה לנו פסק דין כזה, היא לא סיפקה במשך חודש, למעשה היא לא נפגעה.

איתן צחור: חודש אחד.

ליאת גרבר: היא לא נפגעת, כי היא לא מחזירה שכר לסטודנטים.

שגית אפיק: אולי נכתוב: יכולה למכור.

שגית אפיק: לא כמו שזה כתוב.

שגית אפיק: פשוט זה מאוד מצומצם איך שזה כתוב.

איתן צחור: חודש אחד היא לא פעלה.

שגית אפיק: וביכולתה למכור שירותים או מוצרים מדי חודש, נקודה.

שגית אפיק: בסדר?

ליאת גרבר: אני לא יודעת אם זה אומר - - -

שגית אפיק: זה מה שאמרתם.

שגית אפיק: אמרתם שאתם בודקים אם היא מסוגלת, את היכולת.

ספי זינגר: מה שנדרש שתהיה פעילות תמידית, כדי שבאותם ימים שתהיה מלחמה, היעדר הפעילות יגרום לנזק.

איתן צחור: פעילות קבועה, אבל לא בכל חודש.

ספי זינגר: פעילות מדי חודש בחודשו.

איתן צחור: חודש אחד הוא היה סגור.

ליאת גרבר: אז הוא לא נפגע.

משה גפני: את הניסוח שלך אנחנו עושים.

שגית אפיק: ביכולתה - - -

משה גפני: אם תהיה בעיה נחזור לזה, אבל הניסוח יהיה מה שאנחנו קבענו.

יעקב ערן: לא יהיה.

יעקב ערן: גפני, לא יהיה ביכולתה.

יעקב ערן: אני רוצה שנייה להסביר משהו, בסדר?

משה גפני: כן.

יעקב ערן: בסופו של יום - - -

משה גפני: מה הנושא?

יעקב ערן: גם הנושא הזה עבר בחקיקה באותו אופן.

משה גפני: נחזור לזה.

משה גפני: אתה חושב שאני קולט הכול מהר?

שגית אפיק: אגב, זה לא עבר באותו אופן.

שגית אפיק: ב-2009 היה נוסח קצת אחר.

ליאת גרבר: בדיוק בגלל הבעיה הזאת.

יעקב ערן: תארי לך שיהיה עסק שעובד פעם בעשרה חודשים.

משה גפני: לא דיברנו על זה.

ליאת גרבר: באה האוניברסיטה בטענה שהיא נפגעה מהחודש הזה, אבל היא לא נפגעת, כי הסטודנטים משלמים תשלומים שנתיים.

משה גפני: קבעתם לפני שבאתם לכאן שתעשו כל מאמץ להתיש אותי, כדי שבסעיפים האחרונים לא יהיה לי כוח?

יעקב ערן: לא, אבל אתה מאפשר את זה.

משה גפני: הבנו אחד את השני.

משה גפני: אנחנו יודעים מה המטרה שלכם.

משה גפני: אנחנו רוצים שהניסוח יהיה ניסוח מקל יותר.

משה גפני: נגיע לפתרון, לא נלך לרב.

ליאת גרבר: נגיע לנוסח מוסכם על הוועדה ועלינו.

משה גפני: כן, עורך-הדין צחור.

איתן צחור: 2011 כמודד, אמרנו שזה לא הוגן.

איתן צחור: צריך לקחת את 2012, חודש אוגוסט.

איתן צחור: ה-117%, גם לא הוגן.

איתן צחור: כל עם ישראל מקבל 132%, גם אנחנו צריכים 132% לגבי מסלול של משכורות.

משה גפני: תעיר על ה-117% כשנגיע לעניין.

משה גפני: בבקשה, הלאה.

ליאת גרבר: המסלול הראשון הוא מסלול שכר עבודה.

אמנון סמרה: אדוני, הייתי עד לפני שנתיים בפרקליטות, עכשיו אני בתחום הפרטי ומייצג נישומים שעוד גוררים תביעות מעופרת יצוקה.

משה גפני: לפני שלושה ימים היית בפרקליטות?

אמנון סמרה: לא, לפני שנתיים, והיום אני מייצג ניזוקים - - -

קריאה: בינתיים נראה שכולם פה עובדי מדינה לשעבר.

משה גפני: שמעתי שלושה ימים, חשבתי שהגענו עכשיו לשיא שעוד לא היה לנו, כי מה שהיה לנו עד עכשיו היה שלושה חודשים.

משה גפני: אז הוא ישב בצד הזה, ופתאום הוא דיבר הפוך.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: זה לא המקרה שלך.

אמנון סמרה: יש פה תיקון שאני חושב שהוא חשוב להגדרת שווי נזק עקיף לפני שנכנסים למסלולי השכר.

משה גפני: על מה אתה מדבר?

אמנון סמרה: אם נכנסים להגדרת מסלולים, אז דילגנו על הגדרת "שווי של נזק עקיף".

שגית אפיק: כבר עברת את "שווי של נזק עקיף"?

שגית אפיק: גם לי יש הערה לגביה.

משה גפני: על מה אתה מדבר?

אמנון סמרה: הגדרת "שווי של נזק עקיף", זה לפני מסלול שכר.

משה גפני: בבקשה.

אמנון סמרה: יש פה הגדרה חדשה - - -

משה גפני: רבותי.

משה גפני: מי שאין לו סבלנות ללכת מלה-מלה, לא חייב להישאר.

משה גפני: אני מתכוון לעבור מלה-מלה.

משה גפני: כן.

אמנון סמרה: אדוני ישים לב שרשום פה "כשהנזק נגרם כתוצאה מנזק מלחמה".

אמנון סמרה: זו תוספת חדשה, יש בה קושי ואני רוצה להסביר לוועדה שזה לא כל כך ברור מאליו.

אמנון סמרה: כל המסלולים שאחר-כך ידברו עליהם נועדו כדי לאפשר פיצוי מהיר, כדי לאפשר לאנשים שניזוקו להציג פרמטרים פשוטים שרשות המסים יכולה לבדוק את הפרמטרים הפשוטים ולהגיד: אוקיי, זה ועוד זה, חלקי זה, מגיע לך פיצוי, לא מגיע לך פיצוי, ולרוץ הלאה, מתוך הבנה שיש פה איזה ממוצע גס – חלק מרוויחים, חלק מפסידים.

אמנון סמרה: אם באים ואומרים "כשהנזק נגרם כתוצאה מנזק מלחמה", וזה נכון שלצורך זה נועד הפיצוי, כל החישוב במסלולים הופך אחר-כך ללא יותר מאיזה הצעה ראשונית, מאיזה בסיס לדיון, ולא מקבל את הנפקות שיש לו כאיזה חזקה שזה הפיצוי שמגיע לניזוק.

אמנון סמרה: אני רוצה למקד.

אמנון סמרה: מה שקורה שמגיעים עם החישוב, מגיעים עם הניירות, מוכיחים את הנזק לפי החישובים, ואז אתה בא ואומרים לך: תוכיח לי מאיפה זה נגרם, תוכיח לי שאולי לא קנו ממך, או תוכיח לי שהלקוחות שלך סגרו את העסק.

אמנון סמרה: אם סתם לא הצלחת למכור, כי לא היו לקוחות ברחוב, לא מגיע לך פיצוי, אבל ברור שהם לא הגיעו כי היתה מלחמה.

שגית אפיק: זה ההבדל שצריך להיות בין מסלול אדום למסלול ירוק, הרי מסלול ירוק צריך להיות עמידה בנוסחה.

אמנון סמרה: בדיוק.

שגית אפיק: האם באמת אתם דורשים איזה נטל הוכחה על הניזוק בנוסף לעמידתו במבחן - - -

קריאות: - - -

יעקב ערן: אני חושב שאתה לא אומר - - -

משה גפני: ערן, הוא באמצע הדיבור.

ליאת גרבר: זה לא השתנה.

משה גפני: ליאת.

ליאת גרבר: ממה זה השתנה?

משה גפני: לא הבנתי מה שאתם עושים.

משה גפני: עם כל הכבוד, הוא באמצע רשות דיבור, הוא גם היה בפרקליטות.

אמנון סמרה: אני גם מכיר את ליאת, זה בסדר.

אמנון סמרה: אני אעביר אותה לצד שלנו פה עם צחי.

אמנון סמרה: מה שאני חושב, ועלתה פה כבר השאלה של איזה נטל הוכחה - - -

משה גפני: בקיצור, מה שאתה טוען - - -

אמנון סמרה: שבמסלולים צריכה להיות חזקה לכאורה שזה הפיצוי.

משה גפני: מה שאתה טוען, אם הבנתי אותך נכון – אנחנו מדברים על נזק שבו הולכים למסלול ירוק, לא למסלול אדום, ובמסלול הזה נטל ההוכחה איננו על האדם שאומר: סגרתי את העסק שלי, לא עבדתי בגלל שהייתי עם ילדי על-פי הוראת פיקוד העורף, הוא לא צריך להוכיח שהנזק הזה נגרם כתוצאה מהמלחמה.

אמנון סמרה: כך אני חושב.

אמנון סמרה: אני חושב שלזה הוועדה התכוונה.

אמנון סמרה: בפועל, לצערנו זה לא מה שקורה, וצריך להגיע לניסוח שבמסלול אדום הנישום מוכיח - - -

ליאת גרבר: למה זה לא מה שקורה?

אמנון סמרה: כי בפועל אתה מגיע למס רכוש, אומרים לך: לא, תוכיח לנו.

ליאת גרבר: בתוך ה-7-0 ק"מ אנחנו אומרים: תוכיח?

אמנון סמרה: כן.

שגית אפיק: אולי לא ב-7-0 ק"מ.

שגית אפיק: ב-7-0 ק"מ יש להם מסלול אדום, הם צריכים להוכיח.

אמנון סמרה: אני מדבר על ה-40 ק"מ.

משה גפני: רבותי, הבנתי.

משה גפני: ליאת, נגמר העניין.

משה גפני: במה שהוא אומר הוא צודק?

יעקב ערן: לא צודק.

משה גפני: למה הוא לא צודק?

ליאת גרבר: הוא לא צודק.

משה גפני: תשמעו את השאלה.

משה גפני: בגלל שהוא לא הצליח להוכיח.

ליאת גרבר: נכון.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: אם הוא לא הצליח להוכיח, למה צריך לכתוב את זה?

ליאת גרבר: זה ברור שהנזק צריך להיות נזק מלחמה.

יעקב ערן: אני אסביר.

משה גפני: אני חוזר על השאלה, אני מבקש על זה תשובה.

משה גפני: אם אתם רוצים לתת לי נאום ארוך, אז נאום ארוך, זה בסדר, יש לי זמן, אין לי פריימריז היום.

משה גפני: קיבלנו תלונות.

משה גפני: יש תלונות על הנושא הזה, לפעמים זה קורה.

משה גפני: רוב פקידי השומה הם אנשים טובים, מוצלחים והכול בסדר.

משה גפני: יכול לקרות חריג עם אלה שמדביקים עיקולים.

משה גפני: בא אדם ואומר: הייתי בבית.

משה גפני: בגלל שבתי הספר היו סגורים, הייתי עם הילד שלי.

ליאת גרבר: יש לי הוראות של פיקוד העורף.

משה גפני: הוא לא צריך להוכיח מעבר לעובדה הזאת שהוא גר בבאר-שבע, מעבר לעובדה הזאת שבתי הספר היו סגורים, שנגרם לו נזק כתוצאה מהעניין הזה.

משה גפני: הוא לא צריך להוכיח שזה נגרם כתוצאה מהמלחמה.

יעקב ערן: אם הנזק לא קשור בכלל למלחמה?

יעקב ערן: מה זה קשור?

קריאה: תוכיח אתה.

משה גפני: לא, רגע.

שגית אפיק: - - -

משה גפני: שגית, שנייה, אני יודע מה אני שואל.

משה גפני: רשות המסים באמת גוף מצוין, אני מדבר על המקרה החריג.

משה גפני: הוא אומר: לפני יומיים, לפני שהיתה המלחמה, הוא יכול ללכת הביתה, אף אחד לא נותן לו את זה, לא בתקנות ולא חשוב מה שתכתוב.

משה גפני: מדובר רק על מי שיש לו נזק בזמן המלחמה.

משה גפני: אם אתה אומר שאתה כותב: כתוצאה מנזק המלחמה, אתה אומר בתקנות שאני שגר בבאר-שבע, אני צריך להוכיח את זה.

ליאת גרבר: זה לא נכון.

משה גפני: רק רגע.

ליאת גרבר: החוק לא אומר מי צריך להוכיח, הוא אומר שצריך להוכיח - - -

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: אני מגיע עכשיו לשאלה.

משה גפני: אחרי מה שאמרתם שהוא לא צריך להוכיח, שיהיה כתוב שזה כתוצאה מהמלחמה ועליו לא מוטלת חובת ההוכחה.

ליאת גרבר: ההסמכה לתקנות נמצאת בחוק, וזה מה שכתוב בחוק.

ליאת גרבר: החוק דורש קשר בין הנזק לבין הפיצוי.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: תודה.

ליאת גרבר: הנוסח לא שונה מעופרת יוצקה.

שגית אפיק: זה עניין של יישום, זה לא עניין של נוסח.

משה גפני: רבותי.

שגית אפיק: אם ביישום - - -

ליאת גרבר: האם אני יכולה לסיים?

משה גפני: כן, בבקשה.

ליאת גרבר: ההסמכה נמצאת בחוק.

ליאת גרבר: הנוסח לא שונה מהנוסח של עופרת יצוקה.

ליאת גרבר: ברור שאם אדם גר באזור שבו הוראות פיקוד העורף הן כאלה של סגירת העסק או לא ללכת לבית ספר, והוא נאלץ להישאר בבית ולשמור על הילדים שלו, הוא יקבל פיצוי.

ליאת גרבר: קרן הפיצויים יכולה להרחיב בעניין.

משה גפני: ראש עיריית באר-שבע.

רוביק דנילוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - - -

משה גפני: אתה רשאי לדבר על כל - - -

רוביק דנילוביץ: אני אבקש אחר-כך, ברשותך, מגזבר העירייה, שהכין עוד כמה נקודות שלא רשומות בתקנה.

רוביק דנילוביץ: ראשית, אני מוכרח לומר שחלק מהדברים כאן קשה להבין.

רוביק דנילוביץ: אם יורשה לי, אני מנסה לברור את מילותי בעדינות, זה לא ראוי ולא מכובד כלפי האזרחים.

רוביק דנילוביץ: אנשים הם לא רמאים ולא שקרנים ולא באים לעבוד על המערכת.

ליאת גרבר: מי אמר את זה?

ליאת גרבר: למה להגיד את זה?

רוביק דנילוביץ: אני אומר את זה במילותי, ואמרתי שזה לא ראוי ולא מכובד.

ליאת גרבר: זה נשמע כאילו אתה חושב שאנחנו אומרים את זה.

קריאה: ראש העיר צודק בכל מה שהוא אומר.

קריאה: תתחשבו במה שקורה לבעלי העסקים שמחכים לשמוע תשובות.

קריאה: ראש העיר צודק בכל מה שהוא - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: מה זה?

רוביק דנילוביץ: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש - - -

משה גפני: יש לי בקשה, ראש העיר מדבר, אני מבקש לאפשר לו.

רוביק דנילוביץ: חוץ מזה, נאום ראשון בכנסת לא מפריעים.

משה גפני: זה לא נאום ראשון כאן, אבל - - -

רוביק דנילוביץ: ניסיתי.

רוביק דנילוביץ: יש לך זיכרון טוב.

משה גפני: בבקשה, אדוני ראש העיר.

רוביק דנילוביץ: אני חושב שמה שבלט, במיוחד במערכה האחרונה, זו ההתנהלות המופתית של התושבים, של העורף, של האזרחים.

רוביק דנילוביץ: ההתנהלות הזאת בעצם אפשרה גם לדרג המדיני וגם לדרג הצבאי לקבל החלטות שקולות, אחראיות ובלי לחץ.

רוביק דנילוביץ: והסתיימה המערכה הזאת, היא היתה קצרה, ואני רוצה לומר לכם שאנחנו, ראשי הרשויות, במקביל לכל מה שעברנו בשמונה הימים הללו, קיבלנו בלי סוף טלפונים ומיילים ופקסים מהחרדות והחששות הנוספים של הציבור ושל בעלי העסקים – מה יקרה ביום שאחרי.

רוביק דנילוביץ: אתם יודעים למה?

רוביק דנילוביץ: כי אנשים למודי ניסיון.

רוביק דנילוביץ: בעופרת יצוקה – והמתווה שאתם עכשיו מביאים כפי שהתקיים בעופרת יצוקה – מה שעשו זה פשוט להוציא את הנשמה לאנשים.

רוביק דנילוביץ: הוציאו להם את הנשמה.

רוביק דנילוביץ: אנשים היו כל כך ממורמרים וממורמרים.

רוביק דנילוביץ: בסוף המדינה נתנה להם את הכסף, נתנה פיצוי.

רוביק דנילוביץ: אבל מה קרה?

רוביק דנילוביץ: אנשים איבדו את האמון וראינו את זה במערכה הזאת, ישר ביום הראשון והשני אנשים בחששות מה יקרה ביום שאחרי.

רוביק דנילוביץ: אני רוצה לומר לכם שחוסן לאומי בא לידי ביטוי בכך שהמדינה יודעת לדאוג לאותם אנשים שנאלצו לשבת בבית עם הילדים שלהם, לאותם עסקים, ואני אומר לכם, עסקים קטנים ובינוניים שעלולים לקרוס, עלולים לקרוס, כי עבורם זה קיומי.

רוביק דנילוביץ: שמונה ימים כאלה זה קיומי עבורם, והם לא באים לעבוד על המערכת, הם רוצים להמשיך להתקיים.

רוביק דנילוביץ: וכן, שבעה ימי ההתאוששות הנוספים האלה חשובים להם.

רוביק דנילוביץ: אני מוכרח לציין שיש רוחות טובות מכיוון משרד האוצר, והלוואי שהמערכת תהיה יעילה כמו המערכת של מס רכוש.

רוביק דנילוביץ: הם באים, אגב, יחד עם הטיל.

רוביק דנילוביץ: מייד איך שמגיע הטיל הם באים אתו.

שי חרמש: טוענים שהם באים לפניו.

שי חרמש: ..

רוביק דנילוביץ: הם עובדים ביעילות רבה.

רוביק דנילוביץ: לכן אני חושב שצריך לפעול ביעילות, צריך לעבוד מול האנשים, גם האזרחים וגם בעלי העסקים, בצורה מכובדת, לא למשוך אותם, לקבוע לוחות-זמנים מאוד-מאוד קצרים ומצומצמים, על מנת לתת להם את הפיצוי שלהם.

רוביק דנילוביץ: אני מבקש שוב, אדוני היושב-ראש, לגבי השבוע הנוסף, בעיקר לבעלי העסקים הקטנים והבינוניים, זה מאוד-מאוד חשוב.

רוביק דנילוביץ: כן, הם צריכים שבוע של התאוששות.

רוביק דנילוביץ: דבר נוסף שחשוב לי מאוד לציין, כשאתם דיברתם קודם על הנושא הזה של עוטף עזה הארכתם את התקנה.

רוביק דנילוביץ: אני רוצה להביא דוגמה לבאר-שבע.

רוביק דנילוביץ: אגב, אני מניח שזה תקף גם לאשדוד ולאשקלון.

רוביק דנילוביץ: ב-2011 וב-2012 משום מקום קמו בבוקר, ירו לבאר-שבע, אשדוד, אשקלון, רק לבאר-שבע 20 טילים, לא בבת אחת, בכל פעם טפטוף.

רוביק דנילוביץ: מה קורה באותו יום כזה שיורים טיל ב-18:00 בערב?

רוביק דנילוביץ: יש חתונות, מתבטלים אירועים.

רוביק דנילוביץ: בעלי בתי קפה, מסעדות, מועדונים – האנשים האלה באותו יום לא עובדים.

רוביק דנילוביץ: האם מישהו מפצה אותם על הדברים האלה?

רוביק דנילוביץ: כולם באים אלינו בסוף, לרשות המקומית.

רוביק דנילוביץ: זאת בעיה שאנחנו ממש מבקשים שתתנו עליה את הדעת.

רוביק דנילוביץ: זה תפקידה של המדינה.

רוביק דנילוביץ: מצד אחד, אנחנו אומרים: תחזירו את השקט, ורק הדרג המדיני והצבאי יודעים איך לעשות את זה, מצד שני, יום אחרי כל המערכה הזאת הם באים אלינו, כי אנחנו הופכים להיות הכתובת היחידה, אז אנא מכם, תנו את הפתרונות, זה החוסן הלאומי בהתגלמותו, לדעת לתת את הפיצוי לאנשים שישבו בבית, וגם לרשויות המקומיות, כי יש הרבה מאוד נזקים לרשויות המקומיות.

רוביק דנילוביץ: לא כל הרשויות חזקות.

רוביק דנילוביץ: אם יורשה לי, אני אבטא כאן את אלה שלא נמצאים כאן.

רוביק דנילוביץ: יש רשויות מאוד-מאוד חלשות, שעבורן כל הנזקים הם מאוד-מאוד כבדים והן לא מסוגלות לטפל בכל דבר ולתקן.

רוביק דנילוביץ: לכן אני מבקש מכם: תגלו סבלנות, גדלות רוח, תהיו לארג'ים.

רוביק דנילוביץ: תהיו לארג'ים, תעשו הכול כדי לתת לכולם את אותו ביטחון כלכלי, על מנת שנוכל להמשיך לפתח את הנגב באמת.

רוביק דנילוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

רוביק דנילוביץ: אני מבקש ארבע או חמש נקודות בקצרה שגזבר העירייה יעלה בדברים שלא רשומים בתקנות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: (מחיאות כפיים באולם הוועדה)

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אין דבר כזה.

תומר ביטון: אדוני היושב-ראש, רציתי להמשיך ממה שאמר ראש העיר.

תומר ביטון: דבר אחד, ביקשנו למנגנון שמוצע פה שיהיה איזה מנגנון של תשלום מקדמה כדי להקל על העסקים.

תומר ביטון: תקבעו איזה מנגנון של תשלום מקדמה.

תומר ביטון: יש לכם חלק מהנתונים, אתם יכולים לקבוע תשלום מקדמה, אתם גם יודעים מה קרה בעופרת יצוקה.

תומר ביטון: אפשר לקבוע מנגנון של תשלום מקדמה, כשהמקדמה הזאת תקוזז על חשבון אותו פיצוי שיינתן.

תומר ביטון: דבר נוסף, יש כל מיני מקדמים במנגנון עצמו שגורמים כביכול לחיסכון על חשבון בעלי העסקים.

תומר ביטון: לדוגמה, כל הנושא של מקדם המיתון שמופיע פה עוד פעם.

תומר ביטון: לא שמענו שבמשק יש נתונים של מיתון, כל הזמן יש צמיחה.

תומר ביטון: גם השנה יש צמיחה, למרות ההאטה, אז אני לא מבין למה יש מקדמי מיתון שמפחיתים את שיעור הפיצוי בגין אובדן הרווח.

תומר ביטון: בנושא ההוצאות השוטפות – ברור שכל מה שניתן בהוצאות השוטפות, שזה גם מקדם נוסף שהכניסו כדי להפחית את מתן הרווח לעסקים – כל הנושא של ההוצאות השוטפות שמדווחות לרשויות המס, למעט הציוד, זה לא בהכרח אותן הוצאות שנחסכו מהעסק, לכן לבוא ולהגיד שההוצאות השוטפות הן ההוצאות שנחסכו מהעסק ולהכניס את זה בתוך המקדמים שלנו כדי להפחית את הפיצוי שניתן, זו פגיעה נוספת בפיצוי שנותנים לעסקים.

תומר ביטון: אנחנו מבקשים בהקשר הזה של המלכ"רים שיינתן פיצוי גם למלכ"רים, לא רק על בסיס ההגדרות שניתנו פה.

תומר ביטון: דיברתם לגביהן בהרחבה עכשיו, בנושא של מלכ"ר זכאי.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: לגבי הנושא השלישי.

משה גפני: הטענה של רשות המסים שבפעם הקודמת כמעט לא היו תביעות להוצאות שוטפות, והתביעות שכן היו, בסוף היו מאוד-מאוד - - -

תומר ביטון: יש מה שנקרא "משלים ההוצאה הנחסכת", שזה איזה מקדם, וההוצאות השוטפות שתולות בתוכו.

תומר ביטון: זה מקדם שמפחית משיעור השיפוי שניתן לעסקים.

תומר ביטון: כשמכניסים את כל ההוצאות השוטפות בלי לברור מה ההוצאות השוטפות האלה, העסקים נפגעים.

משה גפני: הדבר הרביעי והאחרון.

תומר ביטון: הדבר הרביעי זה הנושא של מלכ"רים – על-פי ההגדרה שניתנה פה יש להם פעילויות נוספות שהן פעילויות שצריך לשפות אותם עליהן, כי יש להם הוצאות נוספות כתוצאה מימי הלחימה האלה, ולא אם הם מקבלים תמיכה או שאין להם פעילות עסקית לכאורה - - -

משה גפני: מה למשל?

משה גפני: לדוגמה.

תומר ביטון: למשל הם דיברו על אוניברסיטה.

תומר ביטון: אז מה, לא משלימים אחר-כך הרצאות נוספות או שיעורים נוספים שצריך לתת לסטודנטים?

תומר ביטון: האם במערכת החינוך או במתנ"סים לא יצטרכו לתת שיפוי על החוגים האלה, כשאנשים לא הגיעו לחוגים?

תומר ביטון: יש הרבה דרישות לדוגמה מתושבים שאומרים: תחזירו לנו לפחות את אותו ערך יחסי של החוגים שלא עשינו ועוד כל מיני פעילויות שקצרה היריעה מלמנות.

תומר ביטון: ודבר אחרון.

תומר ביטון: הטפסים – הטפסים נורא מסורבלים.

תומר ביטון: יש עסקים קטנים שלא מעסיקים לא יועצי מס ולא רואי חשבון.

תומר ביטון: על הטפסים להיות ברורים, שיהיה קל למלא וקל להגיש.

משה גפני: לא עוסקים בטייקונים, לטייקונים נותנים טפסים קצרים כמו ברווחים הכלואים.

משה גפני: ..

משה גפני: פה אנחנו מדברים על בעלי עסקים שיש להם קיוסק.

משה גפני: למה אי-אפשר לעשות טופס קצר?

יעקב ערן: הטופס פשוט וקצר.

יעקב ערן: יש לך אותו פה.

יעקב ערן: אני חושב שכל מי שיודע לקרוא ולכתוב הטופס מספיק ברור.

משה גפני: זה בסדר, אדוני.

דורון כהן: - - -

יעקב ערן: הטופס מספיק ברור.

משה גפני: מה יש?

משה גפני: אני רוצה לשבח את משרד האוצר, את רשות המסים.

יעקב ערן: לפני שתשבח.

משה גפני: אני לא הולך לשבח כל כך מהר.

יעקב ערן: אני יודע, בשביל זה אני אומר.

משה גפני: הטופס הזה בסדר?

תומר ביטון: זה נראה בסדר.

משה גפני: ההתייעלות במשרד האוצר מתחילה להדאיג אותי....

רוביק דנילוביץ: זה המנכ"ל, המנכ"ל.

משה גפני: בבקשה, חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ידידי ראש העיר רוביק דנילוביץ, חברים, יש לי פה חברים משנים, יש לי שלוש הערות, ומכיוון שידידי, הרב גפני, גם יודע פסוקים, אני רוצה להתייחס לשתי נקודות: האחת, אין חכם כבעל הניסיון.

אבישי ברוורמן: לפני שזכינו שהרב גפני יהיה יושב-ראש ועדת כספים, חבר הכנסת ליצמן ואנוכי עבדנו בוועדת הכספים, ולכן בתור אדם שהיה במלחמת לבנון השנייה ובעופרת יצוקה למדנו.

אבישי ברוורמן: ואני לא אשכח את הסאגות שבהן עקב העובדה שהלכנו לפי בית שמאי ולא לפי בית הלל, כמו שאמר ידידי ראש העיר, שאולי כמה אנשים יטפסו טרמפ, התוצאה היתה מרירות, התוצאה היתה כעס והתוצאה היתה פגיעה.

אבישי ברוורמן: תודה לאל, אני אומר במקרה הזה, שלמדנו מהניסיון.

אבישי ברוורמן: דורון ידידי אתה וגל הרשקוביץ עכשיו קיבלתם קודם כול את ההמלצה של השנתיים וקיבלתם את ההמלצות האחרות.

אבישי ברוורמן: פה יש רק בקשה אחת - - -

דורון כהן: שר האוצר, לא אנחנו.

אבישי ברוורמן: אני נותן את כל הכבוד לשר האוצר, ידידי יובל שטייניץ.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני בא לסיפור הפשוט פה.

אבישי ברוורמן: תאמין לי, ניהלתי כמה דברים בחיים שלי, כשמתחילות השיחות האלה בין עורך-דין א' לעורך-דין ב', אני לא מבין.

אבישי ברוורמן: את הדברים האלה צריך לגמור בין עורכי-הדין, אבל יש הוראת מפקד, והוראת מפקד זה יובל שטייניץ, דורון וגל הרשקוביץ, ולכן הוראת המפקד צריכה להיות שהולכים לפי בית הלל, לקולא.

אבישי ברוורמן: למדנו מהדברים האלה.

אבישי ברוורמן: וגם אם חס וחלילה לא כל עם ישראל טלית שכולה תכלת, ויהיו 3% שיתפסו טרמפ, אז יתפסו טרמפ.

אבישי ברוורמן: הבעיה היא רוב הציבור שהוא הגון ורציני, לתת לו את הגיבוי.

אבישי ברוורמן: לכן אני מסכם, דורון, הכדור אצלך.

אבישי ברוורמן: יובל שטייניץ בפריימריז, לך תעשה את העבודה.

שי חרמש: הוא גמר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: התאחדות המלונות.

ראובן אלקס: שלום, אני מנכ"ל רשת מלונות פתאל.

ראובן אלקס: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר ראש עיריית באר-שבע ולהסביר להם קצת היכן הדברים עומדים, מעבר לפרספקטיבה הקצרה שאתם מכירים.

ראובן אלקס: אנחנו בשמונה הימים האלה ספגנו ביטולים בלי סוף.

ראובן אלקס: ראש העיר מכיר את המלון שלנו בבאר-שבע, אנחנו עושים מלחמות עולם להביא לשם תיירים.

ראובן אלקס: המשמעות של הבאת תיירים לשם זה לתמוך בעסקים הקטנים שקיימים בכל האזורים.

ראובן אלקס: לצערנו הרב הפגיעה של שמונה הימים האלה הם לא פגיעה של שמונה ימים.

ראובן אלקס: לנו, כמלונאים, יש 60 יום, ותיכף אני אדבר על מקדם האטה, אבל לעסקים שנלווים אלינו, קרי, מדריכי התיירים בדרום, קרי, נהגי האוטובוסים, נהגי המוניות – כל החבר'ה האלה הולכים לספוג מכה יותר קשה משמונה הימים האלה.

ראובן אלקס: לא באתי להגיד לכם לשנות ולהרחיב את הימים וכו', זה לא תפקידי, אבל כן תפקידי לבוא ולהגיד פה בשם התאחדות המלונות, אבל גם בשם כל העסקים הקטנים שמסביב לזה, שחייבים להתחשב, כי לפחות בפרספקטיבה שלנו, כמלונאים, היתה מכה מאוד קשה לקבוצות של התיירים עד פברואר.

ראובן אלקס: זה לא נגמר עכשיו, תשכחו מזה.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: לא נגמר.

ראובן אלקס: דבר נוסף.

ראובן אלקס: יש פה טענה של משרד האוצר על זה שאנחנו בשנת האטה.

ראובן אלקס: אי-אפשר לבוא כשר אוצר ולהגיד: אנחנו מביאים עוד תיירים לארץ והכול פורח, ופתאום כשצריך לשלם את הפיצוי, להגיד: לא, השנה זו שנת האטה.

משה גפני: אבל אין צורך לחזור, אמר את זה הגזבר של העירייה.

משה גפני: בסדר, אני אדבר על העניין של ההאטה.

ראובן אלקס: אדוני, חשוב לי שתשמעו את זה מהצד שלנו.

משה גפני: בסדר גמור, גם מהצד שלכם, רק בקצרה בגלל שהבנו.

ראובן אלקס: אני אסיים בעוד משפט אחד.

משה גפני: בבקשה.

ראובן אלקס: חשוב לי שתדעו שהנזק של שמונה הימים האלה מבחינת הבאת תיירים לישראל, במקרה הטוב יסתכם עד סוף פברואר.

משה גפני: אם נאריך את הימים שמופיעים?

ראובן אלקס: אם תאריכו את הימים זה מאוד יעזור לנו.

ראובן אלקס: תנועות שלמות של צ'ארטרים התבטלו בשלושה ימים.

קריאות: - - -

משה גפני: 60 זה לא מספיק.

ראובן אלקס: אני אשמח שתדברו אלי.

ראובן אלקס: מר כהן - - -

משה גפני: אתה לא מדבר עם מר כהן, אתה מדבר אתי.

ראובן אלקס: הוא מדבר אתך, אני לא שומע.

משה גפני: הוא מדבר אתי.

משה גפני: לי יש פריבילגיה.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך לגבי הנושא של ההאטה.

משה גפני: אני לא רוצה שזה יחזור על עצמו עוד פעם.

משה גפני: נכון להיום אני יושב-ראש ועדת הכספים, אמרתי כל הזמן בתקשורת, לאחר שיחות עם שר האוצר, אמרתי שהמשק נמצא בצמיחה – אומנם יש שינויים לעומת מה שהיה ב-2009, שבאמת חששנו מקטסטרופה מבחינת ההאטה במשק – היום אנחנו נמצאים במצב של צמיחה, אנחנו נמצאים במצב טוב.

משה גפני: אי-אפשר להחזיק את המקל בשני הקצוות.

משה גפני: ואני אבקש ממשרד האוצר – אני אבקש למחוק את זה, מכיוון שאין האטה במשק.

משה גפני: אנחנו גם לא רוצים שהליכוד ילך לבחירות ופתאום ננפנף לו, אנחנו ביהדות התורה, שיש האטה במשק.

משה גפני: הרי הם יגידו שאין האטה, יש יוון וספרד.

אבישי ברוורמן: גפני, אל תכניס את ההערות האלה, שאני לא אצטרך להגיב.

משה גפני: אני מוריד את ההערה הפוליטית, זה היה בהומור.

משה גפני: נוריד את זה מהתקנות, אין צורך, בניגוד למה שהיה בעופרת יצוקה, ששם באמת היתה סיבה להכניס את זה, באמת היה מצב שבו היתה היחלשות משמעותית מבחינת העסקים.

משה גפני: למשל בתיירות אנחנו כל הזמן מתגאים בעובדה שיש יותר ויותר תיירים שמגיעים לארץ.

משה גפני: אי-אפשר להיבנות עכשיו מהורדת תשלום פיצויים בגלל שיש האטה במשק.

משה גפני: אני אבקש ממשרד האוצר שיוריד את זה.

ראובן אלקס: אני מאוד מודה לך.

משה גפני: אני מקווה שהם ייעתרו לבקשתי.

משה גפני: אם הם לא ייעתרו לבקשתי, לא נוכל להוריד את זה, אבל אז אני אוכל – מה אני אוכל אז?

יעקב ערן: תוכל לעשות הרבה דברים.

יעקב ערן: אנחנו נשקול.

דורון כהן: תעביר כסף לתע"ש...

משה גפני: נוריד.

משה גפני: נוריד את זה.

ראובן אלקס: אני מאוד מודה לך.

יעקב ערן: מה נוריד?

יעקב ערן: אמרת שצריך להסכים.

משה גפני: אמרתי שאני אבקש.

דורון כהן: נשמע את כולם.

דורון כהן: אדוני היושב-ראש, לא נשיב אחד-אחד.

משה גפני: ודאי שלא.

משה גפני: התאחדות התעשיינים ביקשו.

משה גפני: אמיר חייק.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אם אפשר רק לתמצת, דברים שנאמרו כבר לא לחזור.

אמיר חייק: שלום.

אמיר חייק: יש דבר שאני מתעקש לדבר עליו, להודות לאוצר על העבודה המהירה שלו.

משה גפני: כל הכבוד לו.

יעקב ערן: הגיע הזמן שמישהו יעשה את זה.

אמיר חייק: מגיע לכם גם מצדנו, ערן, אבל אני חושש שמהמהירות נפספס כמה דברים.

אמיר חייק: ערן, תהיה אתי.

אמיר חייק: אומנם שמעת אותי הרבה בימים האחרונים, אבל תהיה אתי רגע.

אמיר חייק: אני מדבר בשם לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים ויש כמה הערות שאנחנו רוצים לשים על השולחן.

אמיר חייק: הערה אחת, אכן מקדם ההאטה.

אמיר חייק: חבל לחזור עליה.

אמיר חייק: הערה שנייה נושא הקבלים.

אמיר חייק: לקבלנים בעופרת יצוקה היה פתרון בהסכם נפרד.

אמיר חייק: הם רוצים להיכנס להסכם הזה, ואני חושב שצריך לקחת את זה בחשבון.

אמיר חייק: גם מנכ"ל האוצר שמע את זה ממני, גם מנהל רשות המסים שמע את זה ממני, גם ערן שמע את זה ממני.

אמיר חייק: יש להתייחס לבקשה הזאת של הקבלנים.

אמיר חייק: אנשי התאחדות המלונות ייצגו נאמנה את הנקודה שלהם, אבל אולי לא היה ברור מספיק שהנזק שלהם הוא נזק בכל הארץ ונזק מתמשך בכל הארץ, לכן אמר מה שאמר נציג ההתאחדות וחשוב מאוד לציין את הנקודה הזאת.

אמיר חייק: שמענו הערות גם מאומנים שלא הגיעו קניינים.

אמיר חייק: אני חושב שיש חלק מהדברים שאפשר לפתור בפתרון תקציבי קטן, וזה נושא האומנים.

אמיר חייק: המלונאים פנו במכתב גם אל שר האוצר בבקשה לקבל תקציב מיוחד לשיווק ולעידוד התיירות הנכנסת לישראל.

אמיר חייק: אני חושב שזה דבר שיכול לעזור להם, כי בסוף ספגנו - - -

משה גפני: אגב, מנכ"ל משרד התיירות כבר יצא?

ראובן אלקס: הוא כבר יצא.

ראובן אלקס: נועז יצא.

משה גפני: הוא לא חוזר?

ראובן אלקס: לא.

יעקב ערן: לא חשוב לו כנראה.

משה גפני: חשוב או לא חשוב זו שאלה מאוד לא אובייקטיבית.

אמיר חייק: ספגנו בעיה תדמיתית כמדינה, ולכן התיירות זה הדבר הראשון שנפגע בעניין הזה.

אמיר חייק: שם המשחק בכל הסיפור הזה הוא, א', לתת לחברות ולעסקים שנפגעו אפשרות להגיע למסלול המתאים להם, ואם לא, שיהיה מסלול אדום כזה או אחר, כדי שמי שלא מתאים לו המסלול הקיים, גם אם קצת יסתבך במסדרונות הביורוקרטיה יגיע למטרה שהוא צריך להגיע אליה.

אמיר חייק: אגב, לא בכל מחיר.

אמיר חייק: אני חושב שיש כאן גם נושאים של עלות-תועלת וצריך להסתכל עליהם, כי אנחנו לא רוצים גם להעסיק את רשות המסים בעבודת סרק.

אמיר חייק: שם המשחק מהבחינה שלנו היא פשטות.

אמיר חייק: פשטות, פשטות, פשטות.

אמיר חייק: לזה אנחנו חותרים.

אמיר חייק: שוב, תודה על שיתוף הפעולה.

משה גפני: אני לא מבין, החריגו את הקבלנים.

משה גפני: אתה לא מייצג את הקבלנים בכלל?

אמיר חייק: אני מייצג את לשכת התיאום.

משה גפני: את הקבלנים אתה גם מייצג?

משה גפני: החריגו את הקבלנים ואתה אומר להם תודה?

משה גפני: לא הבנתי.

אמיר חייק: לא.

אמיר חייק: אני אומר להם תודה קודם כול על העבודה שלהם, הערתי את הערותי.

משה גפני: אני לא מצליח להסית אנשים נגדך.

משה גפני: ..

יעקב ערן: הוא שוכח שנעשתה פה עבודה באפס זמן.

משה גפני: אני מאוד מודה לך.

משה גפני: סתם אמרתי בהומור.

אמיר חייק: אני רק מחדד את נושא המסלול האדום.

משה גפני: הבנו אותך.

אמיר חייק: הבנתם אותי, אז אני שמח.

אמיר חייק: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בעלי האולמות, בבקשה.

משה גפני: בקצרה, קיבלתי מכתב.

משה גפני: כולנו קיבלנו.

איציק טייב: אני יושב-ראש התאחדות הגנים והאולמות בישראל, ואני רוצה להתייחס לשתי נקודות מאוד-מאוד חשובות, שלא ניתנה הדעת עליהם, אלא נגעו בהם בשוליים.

איציק טייב: הייתי גם במחזור הקודם של עופרת יצוקה.

איציק טייב: מן הסתם קיבלנו את המכה של עופרת יצוקה ויצאנו ממנה כמו שיצאנו.

איציק טייב: נכון להיום, במשך כל התקופה מעופרת יצוקה לעמוד ענן היתה התייחסות של קהל כשבאים להזמין מהחשש של מה יהיה אם יפלו טילים, איך אתה מתמודד עם זה, איך אני מקבל איזה פתרון, מה קורה עם האירוע שלי.

איציק טייב: זאת אומרת, היינו צריכים לשבת ולתת איזה פתרונות.

איציק טייב: רוביק דנילוביץ, ראש עיריית באר-שבע, התייחס לנושא של טפטוף הטילים.

איציק טייב: כל אזעקה אפילו בטפטוף טילים מבטל באופן אוטומטי את האירוע.

איציק טייב: לא ניתן לעצור את הטפטוף הזה ולהגיד: זה רק טיל אחד.

איציק טייב: יודעים איך זה מתחיל – אתה לא מקשיב - - -

משה גפני: אני מקשיב, תאמין לי לכל מלה.

משה גפני: שאלתי אותם כמה הם נתנו לכם תוספת, אז הם אמרו 30, אז אמרתי שנגדיל את זה ל-90.

דורון כהן: לא.

משה גפני: מה לא?

משה גפני: אני אבקש.

משה גפני: אני רק אבקש.

משה גפני: בבקשה, הלאה.

איציק טייב: ההתייחסות הזאת של טפטופי הטילים היא התייחסות שצריך להביא בחשבון וצריך לתת את הדעת בעניין הזה, כי זה התחיל מטיל ראשון וזה המשיך לכמויות הטילים האלה שנפלו על העורף.

איציק טייב: זה הדבר הראשון שצריך לדעת.

משה גפני: מה הדבר השני?

איציק טייב: הדבר השני הוא כל הנושא של מה קורה ביום שלאחר מכן.

איציק טייב: נכון להיום אין ולא יהיו הזמנות בתקופה הזאת, כי יש חוסר ודאות אצל כל המזמינים.

איציק טייב: אנשים לא יודעים אם הם רוצים לעשות את האירוע, אם הם יעשו את זה באזור שלנו.

איציק טייב: אתה שוב לא מקשיב.

משה גפני: אני מקשיב לכל מלה.

משה גפני: אני אחזור על כל מלה שאמרת.

משה גפני: למדתי לעשות שני דברים - - -

איציק טייב: את זה אני עושה לאשתי, עזוב.

משה גפני: אתה לא יכול לעשות את זה לאשתך, אשתך יכולה לעשות את זה לך, בגלל שרק נשים יודעות לעשות שני דברים יחד.

איציק טייב: את זה אני עושה לאשתי.

משה גפני: אמרת שאנשים מבטלים את ההזמנות, הם לא מזמינים בגלל שהם לא יודעים מה יהיה.

איציק טייב: יש קיפאון.

משה גפני: הקיפאון עכשיו המצאת, זאת אומרת, לא אמרת את זה קודם.

משה גפני: אמרתי שנוסיף את זה ל-90 יום.

יעקב ערן: מה אמרת?

משה גפני: אמרתי שנבקש כמובן.

משה גפני: אני לא יודע אם נקבל.

איציק טייב: הוא הנהן בראש, הוא אומר שהוא מסכים.

משה גפני: הוא לא אמר שהוא מסכים.

איציק טייב: הוא מסכים.

איציק טייב: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס אליו זה כל נושא נותני השירות בענף הזה.

איציק טייב: בענף הזה יש לא מעט נותני שירות.

משה גפני: אני רוצה רק להסביר לך משהו.

משה גפני: אני יכול לשבת פה, אני לא בממשלה.

משה גפני: אני בקואליציה, לא בממשלה.

משה גפני: הייתי יכול לנהל פה עכשיו דיון מאוד פופוליסטי, הייתי אומר: רק על הפחד המדינה צריכה לשלם, ובסוף לא היינו מקבלים שום דבר והיה מתחיל דיון של שנה, והכול היה הולך, לא יודע לאן.

משה גפני: צריך להיות הגיוני.

משה גפני: אני אלחם אתם על זה שתקבל 90 יום.

משה גפני: אתה יכול להגיד, אותו דבר כמו עם המלונות, כי התיירות באמת נפגעה, היא נפגעה לא רק באותם שמונה ימי לחימה, או אותם תשעה ימים שעשינו עכשיו, יש להם טווח ארוך יותר.

משה גפני: יש דברים הגיוניים שאני יכול להילחם עליהם.

משה גפני: אני לא יודע אם אני אצליח, אני מקווה שכן, אבל אני רוצה שהתקנות ייעשו, כי אחרת יוציאו את הנשמה לבעלי האולמות עד שיגיעו לפתרון ועד שיקבלו את הכסף, בינתיים הם ילוו כסף למדינה.

משה גפני: אני רוצה ללכת גם באחריות, גם לעשות את הדבר הנכון ובעיקר שישלמו את הכסף מייד.

איציק טייב: אם מתייחסים ל-90 יום באמת צריך להתייחס לזה במסלול המחזורים, באמת להוכיח את הפגיעה במחזור.

איציק טייב: אם הולכים לפי צבר הזמנות, צבר הזמנות מתבטלות, מה שקורה ברשות המסים שדרשו את צבר ההזמנות שלנו, צבר ההזמנות שלנו נכון להיום שיכולים להתבטל 10, 20, 30, 40 אירועים כתוצאה מהמבצע הזה.

איציק טייב: אם מתייחסים למסלול המחזורים, אין לי שום בעיה להציג את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הם ישיבו לך.

משה גפני: בבקשה, אני הולך לפי הסדר עכשיו.

יוסי דלויה: אני נשיא לשכת המסחר ואני בכמה כובעים, אני גם קבלן.

משה גפני: לא חשוב כמה כובעים, העיקר כובע...

יוסי דלויה: מאוד חשוב שתבין.

יוסי דלויה: בשונה מכולם אני רוצה להודות לממשלת ישראל על הפיתוח שנעשה בדרום בזכותו של האוצר ושל ראש העיר שלנו ואדון ברוורמן בעבר.

יוסי דלויה: באמת תודה לכולם.

יוסי דלויה: יסלחו לי מלומדי, אני אדם מהיישוב, פעם ראשונה שאני מדבר בכנסת, אני רוצה להגיד שהנושא של הטפסים לקח תשעה חודשים.

יוסי דלויה: הטופס הפשוט הזה בטוח שייקח עוד שמונה-תשעה חודשים או שלושה חודשים.

יוסי דלויה: מה שהייתי מבקש זה לבוא ללשכת המסחר או לרשות המקומית או לרשות המסים, והם מכירים את האנשים אחד-אחד ולתת להם ארבעה-חמישה חודשים.

משה גפני: מה ייקח כמה חודשים?

יוסי דלויה: אשראי של המסים.

יוסי דלויה: לשלם את המסים שלהם, המע"מ והמסים בעוד ארבעה-חמישה חודשים.

יוסי דלויה: או לחילופין לקחת את הארנונה כמו בשדרות, לתת 30% הנחה לתושבי באר-שבע.

יוסי דלויה: בבאר-שבע אנשים שהם בעלי עסקים הם ארבעה, חמישה, שישה איש.

יוסי דלויה: האנשים האלה הם חיילים שאין להם מקומות עבודה, הם פותחים עסקים עד שיבוא יום - - -

משה גפני: מה אתה מבקש?

יוסי דלויה: אנחנו היום מיישבים את הדרום.

יוסי דלויה: אנחנו האנשים שמחזקים את המדינה.

יוסי דלויה: כמו שאנחנו מחזקים את המדינה, אנחנו מבקשים מכם, תחזקו אותנו כדי שלא ניגרר למעגלי אבטלה ונגדיל אותם.

יוסי דלויה: אני מודה לך.

יוסי דלויה: תודה.

יוסי דלויה: המנכ"ל שלנו יוכל להשלים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה.

אריה קליינמן: מנכ"ל לשכת המסחר והתעשייה של הנגב.

אריה קליינמן: קודם כול, מגיע כל הכבוד לצה"ל ולאנשי המילואים, מגיע כל הכבוד לממשלה, לראש עיריית באר-שבע, לכל הגורמים שהיו שותפים למבצע.

אריה קליינמן: תושבי באר-שבע והנגב נתנו גיבוי מלא להחלטות של הצבא לאורך כל הדרך.

אריה קליינמן: אנחנו מצפים שעכשיו תושבי באר-שבע יקבלו את הגיבוי בחזרה.

אריה קליינמן: הבעיה מספר אחת זו הביורוקרטיה.

אריה קליינמן: אנחנו מצפים שהביורוקרטיה תשנה את שעות קבלת הקהל, שהביורוקרטיה תרד במשך כמה ימים למקומות שהעסקים נמצאים.

אריה קליינמן: הם נמצאים במרכזים, שיבואו פעם לטובת אנשים, להראות פעם אחת שעם ישראל יודע להתאחד.

אריה קליינמן: יש הרבה מאוד דברים, אנחנו רוצים לבנות שיתוף פעולה ולקדם את הדברים מהר.

אריה קליינמן: אי-אפשר לקדם את כל הדברים שאמרתם כששעות קבלת הקהל יישארו אותו דבר, כשאנשים יעמדו בתור במשך הרבה מאוד שעות.

אריה קליינמן: בואו נראה פעם אחת בראשות האוצר, ויש פה מנכ"ל מעולה, שהאוצר פעם אחת יבוא למרכזים, יבוא לאנשים, יבוא עם הטפסים.

אריה קליינמן: לרוב בעלי העסקים אין המנגנונים שאתם מתארים פה, אין להם כל הדברים.

אריה קליינמן: אתה גדלת באופקים ואתה מכיר את הדברים.

אריה קליינמן: בואו נשנה את הסדר וגם נחזיר לבאר-שבע את המס שהיה לבאר-שבע וגם את הפטור הזמני בארנונה שיש לעסקים באזור, כולל בעסקים וכולל בארנונה.

משה גפני: תודה רבה.

יואב ביין: אני מייצג עסקים רבים בדרום תקופה ארוכה.

יואב ביין: מניסיון העבר היתה הבחנה ברורה בין ה-7 ק"מ ל-40 ק"מ.

יואב ביין: בתקנות האלה אין שום הבחנה כזאת.

יואב ביין: ההבחנה הזאת מאוד חשובה, כי ה-7 ק"מ קיבלו הוראה מיוחדת.

יואב ביין: לכן ל-7 ק"מ חייבים להכניס מסלול אדום שמאפשר לתבוע את הנזק הממשי.

יואב ביין: צריך להבין שהמסלולים האלה לא נותנים פיצוי ממשי על הנזק, לאותם עסקים שסגרו את העסק לגמרי זה לא נותן פיצוי.

משה גפני: קיבלתי את הדברים שלך.

ליאת גרבר: יש מסלול.

משה גפני: עוד פעם את מתחילה?

יואב ביין: אין.

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: אין אז אין.

משה גפני: אמרתי שיש?

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד משהו על המסלול האדום.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, דקה.

יואב ביין: לא סיימתי.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: לגבי הנושא של המסלול האדום ב-7 ק"מ, נכניס ואני אבקש מהם גם להכניס את שדרות.

משה גפני: האם זה בסדר?

יואב ביין: צריך להכניס את כל ה-7 ק"מ, כי רק יישובי ספר מאוד ספורים נמצאים ב-7 ק"מ.

משה גפני: חבר הכנסת רצית לקרוא לו קריאת ביניים?

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: אני אומר לכולם כמי שמכיר את זה מהצד השני, מקו הלבנון.

יצחק וקנין: במלחמת לבנון היה מסלול ירוק ומסלול אדום.

יצחק וקנין: כל אלה שהלכו במסלול האדום עד היום מתברברים, לא גמרו כלום.

יואב ביין: זה לא נכון.

יצחק וקנין: אל תגיד לי שזה לא נכון.

יצחק וקנין: אתה עורך-דין, אתה רוצה לעשות עוד כמה תיקים.

יצחק וקנין: אין בעיה.

יואב ביין: זה לא מדויק.

יואב ביין: מה שעשו שמסלול ירוק הפכו לאדום.

יואב ביין: מה שאמר פה קודם עורך-דין אחר, לקחו את הירוק והפכו אותו להמלצה בלבד.

יצחק וקנין: לא הייתי מציע לאף אחד ללכת למסלול האדום.

יעקב ערן: רק הערה לעניין של האדום והירוק.

יעקב ערן: 99% כמעט הלכו למסלול הירוק.

שגית אפיק: גם אלה עד 7 ק"מ העדיפו את המסלול הירוק על האדום.

יעקב ערן: לפחות בעובדות ממילא עד 7 ק"מ יש אדום לרובם, וגפני ביקש שנשקול, אז נשקול.

יעקב ערן: עוד לא אמרנו כלום.

שגית אפיק: זה עד 7 ק"מ פלוס יישובי ספר?

שגית אפיק: יש לכם רשימה?

שגית אפיק: אפשר להגיד לנו את יישובי הספר?

יעקב ערן: הם בתוך ה-7 ק"מ.

שגית אפיק: רק יישובי הספר שהם בתוך ה-7 ק"מ?

יואב ביין: שדרות למשל לא בפנים.

משה גפני: סיכמנו שאני מבקש, יש להם הרבה בקשות שלי.

משה גפני: אני רק רוצה לראות שעל משהו הם יגידו לא.

יעקב ערן: אם תעמוד פה על כל קוצו של יו"ד, אז נגמור בעוד שלוש שנים, כי אז נפתח את זה.

יעקב ערן: אם נעשה דיון כזה, זה דיון של ארבעה חודשים.

יעקב ערן: אם אתה רוצה לעמוד על כל קוצו של יו"ד - - -

משה גפני: אני בעד ארבעה חודשים.

יעקב ערן: אם זה מה שאתה רוצה, בסדר.

אבישי ברוורמן: גפני, תתחשב באחד שיש לו פריימריז.

יואב ביין: דבר שני זה התקופה.

יואב ביין: הרי לא יצאו למצבע בגלל שהיה שקט לפני היתה תקופה ארוכה שלא נתנו עליה מענה, במיוחד ל-7 ק"מ כמו שהיה בעבר, צריך לתת תקופה הרבה יותר ארוכה אחורה וקדימה.

יואב ביין: לא יכול להיות מצב שמצמצמים את זה רק לשבעה ימים או לשמונה ימים.

משה גפני: זה לא שבעה, זה תשעה.

יואב ביין: לתשעה הימים האלה.

יואב ביין: בעוטף עזה מה שהיה בעבר שבמרץ 2008 קבעו שלעוטף עזה יש מנובמבר 2006 עד דצמבר 2009, נתנו לה 36 חודש לעוטף עזה.

יואב ביין: עכשיו מה אומרים?

יואב ביין: ייתנו לה את חמישה הימים.

יואב ביין: צריך להזכיר שבמרץ 2012, עכשיו, לא נתנו בכלל פיצוי ל-7 ק"מ האלה, הם כבר שנתיים לא מקבלים שום פיצוי, למרות שהם חוטפים יום-יום.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבו וילן, בבקשה.

משה גפני: אתה אחרון הדוברים.

יוסף שוורץ: אני נציג עסקים.

משה גפני: אני אאפשר לך.

משה גפני: ההסתדרות?

ורד ויץ: אני מבקשת לומר כמה משפטים.

משה גפני: האם חתמתם על ההסכם?

ורד ויץ: אני רוצה להבהיר.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: קודם אבו וילן.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, הדבר החשוב ביותר הוא מה שאמרו רוביק דנילוביץ, ראש עיריית באר-שבע, ואבישי ברוורמן – מהירות הביצוע.

אבשלום וילן: העסקים החקלאיים ניזוקים פעם אחר פעם מטבע הדברים בסוג כזה של מבצעים, והשאלה הגדולה היא אם הגענו להבנות לגבי מסלול ירוק.

אבשלום וילן: צריך להבין שיש פה גם כמה בעיות ייחודיות, לדוגמה, ענף החלב.

אבשלום וילן: האזורים בקריית מלאכי, אזורים גדולים של ענף החלב, חטפו לא מעט, וצריך להבין שזה לא רק הפגיעות שזה מס רכוש וכו', אלא עדר פרות מתנהג די דומה לעדר בני אדם – סטרס.

אבשלום וילן: יש נפילה בכמות החלב ולוקח זמן לצאת ממנה.

יצחק וקנין: גם העופות אותו דבר.

יעקב ערן: אגב, במלחמת לבנון, אם אני לא טועה, בעקבות ההפצצות תפוקת החלב עלתה.

יעקב ערן: אני לא צוחק.

אבשלום וילן: ערן, אני במקרה רפתן.

אבשלום וילן: זה בערך כמו שתגיד לי - - -

יעקב ערן: זה הוכח, הנתונים האלה.

יעקב ערן: זו עובדה.

יעקב ערן: תבדוק אותי.

אבשלום וילן: אין מצב בעולם.

יעקב ערן: תבדוק.

יעקב ערן: תבדוק.

אבשלום וילן: אני אבדוק אותך.

אבשלום וילן: אין דברים כאלה.

אבשלום וילן: פרה רגישה לסטרס והיא מייד מגיבה.

אבשלום וילן: חוץ מזה, החזרה של הפרה למסלול – אני לא אכנס פה לניתוח – לוקח שלושה-ארבעה שבועות.

אבשלום וילן: אל תיכנס למקצוע הזה.

דוד רוטנברג: זה אפילו הוכח בקיבוץ זיקים.

דוד רוטנברג: שלושה ק"מ מהגבול, התפוקה עלתה.

שי חרמש: אני מציע להמשיך להפציץ...

דוד רוטנברג: אנחנו גם רשות המסים, אנחנו יודעים מה התפוקה.

אבשלום וילן: אנשי רשות המסים ממציאים את תורת החקלאות מחדש.

יצחק וקנין: אל תמכור לנו לוקשים.

משה גפני: רגע, רגע, רגע.

משה גפני: שנייה.

יצחק וקנין: אל תלך למקום שאני יכול לענות לך, כי עברתי את זה במלחמת לבנון.

יצחק וקנין: אני חקלאי ואל תספר סיפורים.

אבישי ברוורמן: במקרה הזה יודע צדיק נפש פרתו.

אבישי ברוורמן: ..

אבשלום וילן: אנשי המסים ממציאים את תורת החקלאות מחדש.

אבשלום וילן: אני מוכן להתחלף: אנחנו נבוא שבועיים לרשות, הם יבואו שבועיים לקטוף ולחלוב, ובא לציון גואל.

משה גפני: לחלוב הם יודעים.

משה גפני: ..

אבשלום וילן: אתה מדבר על אנשים, אני מדבר על פרות.

אבשלום וילן: ולענייננו.

אבשלום וילן: ירקות, עובדים זרים, קטיף – כל הדברים נסגרו.

אבשלום וילן: אני מבקש רק בקשה אחת, מה שהציגו פה בהתחלה, באמת הפעם לעשות את זה זריז ומהיר.

אבשלום וילן: לא יקרה אם באמת בשוליים כמה "צדיקים" ייהנו, ו-99% מהחקלאים הישרים ייהנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה.

יוסף שוורץ: יש לי הרבה עסקים בדרום, אני מעסיק באופן פרטי מעל 1,000 עובדים.

יוסף שוורץ: נאמרו פה הרבה נקודות חשובות שאני לא אחזור עליהן.

יוסף שוורץ: אני רוצה להדגיש שתי נקודות חשובות: האחת, רצו פה התייחסות לעסקים של 7 ק"מ, אבל יש עסקים גם מעבר ל-7 ק"מ שהיו סגורים בצו.

יוסף שוורץ: הנושא של איסור כינוס מעל 100 איש סגר עסקים באופן טוטאלי, זו לא פגיעה חלקית.

יוסף שוורץ: זה עניין אחד שצריך להתייחס אליו.

יוסף שוורץ: עניין שני שאני רוצה להתייחס אליו הוא משך הזמן של הפגיעה לאחר מכן.

יוסף שוורץ: מדובר פה על שבוע, מדובר פה על שני ענפים שבצדק דרשו חודשים, כמו תיירות וגני אירועים.

יוסף שוורץ: יש פה ענפים נוספים שגם להם שבוע לא יספיק, כגון פרסום – לאחת החברות שלי יש חברת פרסום, ואנשים בכלל לא חושבים להתחיל לפרסם מחדש ולא יודעים איך לגשת לזה.

יוסף שוורץ: ביטלו את חבילות הפרסום ועד שיחזרו לזה ייקח זמן – וענפים נוספים, כמו שרוביק ציין, שהם ענפים יותר פשוטים.

יוסף שוורץ: דבר אחרון, כולם מדברים פה על מהירות, על יעילות, על זריזות, ויש פה הצהרת כוונות ורוח חיובית וטובה, ואני מודה לכולם, אבל אני מבקש, אם אפשר ברשותך, שתמנה או שתיישם איזה מנגנון מעקב על אותה זריזות, מהירות ויעילות.

משה גפני: נעשה את זה בתקנות.

אבישי ברוורמן: מערכת בקרה ואכיפה.

ורד ויץ: גם אנחנו בהסתדרות החדשה מברכים על המהירות, ואנחנו סבורים שיש חשיבות גדולה שהתקנות האלה אכן יותקנו כמה שיותר מהר.

ורד ויץ: לצורך כך באמת לא עמדנו על קוצו של יו"ד, הגענו עם רשות המסים להבנה שבמסגרת הפרשנות, הנחיות והוראות הביצוע אכן ילכו לקולא כדרך בית הלל.

ורד ויץ: בנוסף - - -

משה גפני: בטעות כל הזמן אומרים בית הלל ולא בית שמאי.

משה גפני: בבית שמאי יש הרבה דברים מקלים ובבית הלל – מחמירים.

ורד ויץ: ילכו לקולא.

משה גפני: לקולא זה עדיף.

אבישי ברוורמן: העיקרון.

יעקב ערן: הנה, הפרופסור יסביר לך איך עושים את זה, אפשר לקחת את הקל משניהם.

משה גפני: בית שמאי – יש דברים שהם מקלים.

ורד ויץ: הנה, למדתי משהו.

ורד ויץ: אכן, ברגע שהתקנות יותקנו נחתום על הסכם משולש, הסכם קיבוצי - - -

משה גפני: מתי אתם חותמים?

ורד ויץ: ברגע שהתקנות יותקנו, ומכאן החשיבות שזה ייעשה מהר.

ורד ויץ: נחתום על הסכם קיבוצי - - -

משה גפני: אם לא חותמים על הסכם, יש בעיה.

ורד ויץ: נחתום על הסכם קיבוצי משולש, שכבר מוכן לחתימה בין ההסתדרות, לשכת התיאום והממשלה.

משה גפני: למה אתם מחכים לנו?

ורד ויץ: אנחנו צריכים את התקנות.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אני לא קולט כל-כך מהר.

ורד ויץ: התשלום יהיה על-פי התקנות.

משה גפני: תשמעי מה שאני שואל.

משה גפני: זה אחד הנושאים המרכזיים אצלנו – האם אכן העובדים יקבלו בסוף את הכסף.

משה גפני: זה תלוי בהסכם שאתם תחתמו.

משה גפני: למה אתם לא יכולים לחתום קודם לפני שאנחנו מאשרים את התקנות?

ורד ויץ: משום שאנחנו זקוקים לתקנות שהן הוראות התשלום.

ורד ויץ: ההגדרות נלקחות מהתקנות.

משה גפני: זאת אומרת, ברגע שאנחנו מאשרים, אתם חותמים על הסכם.

ורד ויץ: לא רק שנחתום, אלא גם משרד התמ"ת יגיש הצעת חוק שבהוראת שעה תורחב התחולה על כלל העובדים.

שגית אפיק: זה נעשה בחקיקה ולא בהסכם.

ורד ויץ: לכן יש חשיבות רבה לאשר את התקנות היום.

ורד ויץ: תודה רבה.

משה גפני: תודה לך.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אם אפשר, בקצרה.

הראל ויזל: יש לי 300 וקצת חנויות בישראל, מתוכן 30 באזור המדובר.

הראל ויזל: אני רוצה להגיד כמה דברים בקצרה.

משה גפני: כן, אבל בקצרה - -

הראל ויזל: מאוד בקצרה.

משה גפני: - - בגלל שאנחנו כבר מיצינו פחות או יותר.

הראל ויזל: א', אני מחזיק חנות בשדרות כבר שלוש שנים, ואין בשום הגדרה שום פיצוי לחנות הזאת.

הראל ויזל: שלוש שנים אחורה – כלום.

הראל ויזל: מעבר לזה שהעובדים בשדרות ישנו אצלי בזמן המלחמה, כולל כולם עם התינוקות.

הראל ויזל: שלוש שנים אחורה אני מחזיק חנות, אין שום פיצוי, לא מדברים על זה.

הראל ויזל: תשעה ימים בלבד זה נראה לי לא הגיוני לחלוטין.

הראל ויזל: דבר שני, אני רק מתייחס למה שדיברו על התיירות.

הראל ויזל: אני מוכר חוץ מישראל בעוד 300 חנויות בעולם.

הראל ויזל: יש לי 300 חנויות בישראל ו-300 חנויות מחוץ לישראל.

הראל ויזל: כל השוק הבין-לאומי היה צריך להגיע לפה ב-2 בדצמבר.

הראל ויזל: בשלושה ימים אני מוכר קבוע ב-15 מיליון דולר פעמיים בשנה.

הראל ויזל: אף אחד לא מגיע.

משה גפני: באיזה תאריך?

הראל ויזל: ב-2 בדצמבר.

משה גפני: לא מגיעים?

הראל ויזל: לא מגיעים.

הראל ויזל: דחיתי ל-9 לדצמבר, אף אחד לא מגיע.

הראל ויזל: כשאני אומר שיש הפסקת אש, והחבר'ה שלי אומרים: אנחנו לא מבינים את אלה מסינגפור והתאילנדים - -

משה גפני: מה יש לגוים האלה?

משה גפני: הם לא רואים שלא יורים עכשיו?

הראל ויזל: - - - אז אמרתי להם: חבר'ה, מחר בערב מוכרזת הפסקת אש בסרייבו, כולנו נוסעים.

הראל ויזל: מי בא?

הראל ויזל: מישהו נוסע?

הראל ויזל: היום הוכרזה הפסקת אש, אתה נוסע?

משה גפני: רק רגע, אני קודם צריך לנסוע לארצות-הברית לפני סרייבו, גם לשם לא נסעתי, עם כל הכבוד לסרייבו.

הראל ויזל: אף אחד לא נוסע.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: הבנו.

הראל ויזל: עוד דבר אחד.

הראל ויזל: כשאמרו שייפול טיל בתל-אביב, העבודה בתל-אביב – יש שם 70 חנויות – ב-19:00 נגמרה.

הראל ויזל: על זה אנחנו לא מדברים, אנחנו לא מבקשים.

הראל ויזל: אבל קחו בחשבון מה קורה.

הראל ויזל: בקניונים אנחנו משלמים שכר דירה, משלמים ארנונה, כל ההוצאות קיימות באופן קבוע.

הראל ויזל: בשדרות החנות שלי פתוחה לסירוגין שלוש שנים, משכורות מקבלים תמיד, ואנחנו כרגע מתקרצצים – ניקח רגע את המספרים הגדולים – אם שמונה ימים או תשעה ימים.

משה גפני: כבר החלטנו תשעה ימים.

הראל ויזל: תשעה ימים משנה זה 3%.

הראל ויזל: יעבדו על רשות המסים ב-10% חלק מהאנשים, זה 0.3% מההכנסות פחות ההוצאות המוכחות.

הראל ויזל: חבר'ה, תתקדמו, בואו נלך קדימה.

הראל ויזל: אני לא מבין.

משה גפני: מר ויזל, זעקתך נשמעה.

הראל ויזל: תודה.

משה גפני: בבקשה.

אמנון חניה: אני תושב נתיבות.

אמנון חניה: בעופרת יצוקה במסגרת החברה שלי טיפלתי ב-1,000 עסקים בדרום, כל מה שנאמר כאן.

אמנון חניה: חבר הכנסת גפני יראה שזה כבר כתוב בדף עצמו.

אמנון חניה: יש שני נושאים שדיברו עליהם ודיברו, אבל לא מיצו.

אמנון חניה: האחד, הנושא של ועדת ערר לעומת ועדת גישור.

אמנון חניה: רשות המסים יכולה בקלות לפתור את כל המחלוקות הגדולות, כי תמיד נופלים בתפר שבין הסכמה לכך שאין הסכמה.

אמנון חניה: ועדת גישור זו ועדה שיכולה לסגור עשרות תיקים כל יום, לשכנע גם את הרשות ולפתור בעיות בקלות.

אמנון חניה: ועדת גישור זה דבר מאוד מומלץ ונכון.

אמנון חניה: לוחות-זמנים – נכון, יש כאן בעיה.

אמנון חניה: הגיע הזמן שיעבדו בסרט נע – נכנסת תביעה, קובעים 30 יום תשובה, 30 יום מכתב.

אמנון חניה: מה שהיה בפעם הקודמת זה היה מטורף.

משה גפני: בקשתך התקבלה, אני אבקש ממשרד האוצר.

אמנון חניה: דבר שלישי, טופסיאדה – הטופס שראית, חבר הכנסת הרב גפני, זה טופס טיולים, זה כמו היתר בנייה.

משה גפני: יש טופס קצר.

אמנון חניה: הטופס הזה, אם תשים בשורות, להוסיף ולהוסיף ולהביא ולהביא - - -

משה גפני: מה להוסיף?

אמנון חניה: זה לא נכון.

אמנון חניה: הטופס מתחיל ונגמר בעוד 800 טפסים, ובסוף אומר לך הפקיד: תביא לי רק דוח מאזן רווח והפסד עם החתך של הקניות וכו'.

אמנון חניה: דבר אחרון.

אמנון חניה: אנשי רשות המסים, יש פה חברים שאני מכיר, עושים עבודת קודש למדינת ישראל.

אמנון חניה: אמרו חברינו: בית הלל, בית שמאי.

אמנון חניה: תנו להם את הכוח לשחרר, לבוא בצורה חיובית ולגמור עם תיקים.

אמנון חניה: נושא אחרון שחשוב זה נושא הייצוג.

אמנון חניה: הרב גפני, זה חשוב מאוד.

משה גפני: אני שומע.

אמנון חניה: העסקים בדרום, למעלה מ-10,000 עסקים, המדד שלהם במחזורים, הגודל שלהם מאוד קטן.

אמנון חניה: הם לא יכולים לייצג את עצמם, ובטח לא מייצגים - - -, שאין להם זמן לנשום.

אמנון חניה: כל עסק חייב מייצג חיצוני או גוף או פרוייקטור לטפל בתיק.

אמנון חניה: זה מוכח וזה נכון.

אמנון חניה: מה שאני מבקש היום שרשות המסים תוסיף עוד הוראת שעה, עוד תשלום מיוחד לטיפול בתיק.

אמנון חניה: זה יכול להיות 3% מהתיק, 10% מהתיק.

אמנון חניה: ריבונו של עולם, תנו לאחרים לעבוד, אנחנו משלמים מסים.

אמנון חניה: המייצגים הרגילים שניסו לטפל בתיקים עשו פשע לעסקים וזה מוכח.

אמנון חניה: לקחו פקידה, נתנו לה טבלת אקסל והגישו.

אמנון חניה: דבר אחרון-אחרון זה הנושא של ימי הלחימה.

אמנון חניה: במרץ 2012 הוציאו הוראות על-ידי רשות המסים, לא שילמו שקל.

אמנון חניה: איפה הכסף הזה?

אמנון חניה: שימו אותו כאן בעמוד ענן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אוריאל לדרברג, בבקשה.

משה גפני: אם אפשר, בקצרה.

משה גפני: מנהיגות אזרחית.

אוריאל לדרברג: אני רוצה להתייחס לנושא של המלכ"רים, במיוחד בעקבות העובדה שכל העמותות והמגזר השלישי בימי הלחימה עשו ופעלו, וכשבאים ומפצים מפלים אותם, גם מפלים אותם בהגדרות של מי זכאי וגם בשווי של השכר.

אוריאל לדרברג: מעסיק רגיל שיש לו עובדים, יקבל 132% לפי התקנות, והמלכ"רים – 117%.

אוריאל לדרברג: אני חושב שדווקא אותם ארגונים שהובילו את העשייה, גם במבצע הזה היו ושהו עם האוכלוסיות החלשות ונתנו את כל המענים, צריכים לקבל את המענה וההתייחסות נכונה.

אוריאל לדרברג: זה דבר אחד.

אוריאל לדרברג: אני מצטרף לדברים שאמר בהתחלה עורך-הדין צחור לגבי הגדרה של עסק.

אוריאל לדרברג: אני רק מביא דוגמה, מתנ"ס שעושה חוג ומקבל את הכסף מההורים.

אוריאל לדרברג: הרב גפני, מתנ"ס שפעל והוא פועל יום-יום, הוא עושה חוג ומקבל כסף מההורים, והוא נותן חוג חודשי, זה לא חודש בחודשו, ההכנסה שלו היא בחורף, חוג שמתאים רק לתקופה של החורף, לא בקיץ – לפי ההגדרות האלה אותו מתנ"ס נופל.

אוריאל לדרברג: הוא לא יוכל לקבל, כיוון שאין לו עשייה חודש בחודשו.

אוריאל לדרברג: אני חושב שההגדרות פה מפילות לא מעט ארגונים שדווקא אותם צריך לבוא ולחזק גם קצת על מה שהם עשו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בבקשה, תשיבו.

משה גפני: תתחילו להתארגן.

משה גפני: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש התאחדות אולמות אירועים דיבר והיה מאוד צנוע, כנראה כי הוא חדש.

ליה שמטוב: צריך להבין שהזוגות שביטלו את האירועים שלהם באולמות האירועים, זה לא רק שהם ביטלו, היו גם הוצאות שהיו צריכים לשלם על אולמות האירועים – זה ארנונה, עבור החניה ועבור הגן, אני כבר לא מדברת על האולם עצמו, על ספקים שצריכים לשלם וקנו את הסחורה לפני האירוע.

ליה שמטוב: אני רוצה גם לשאול, מה עם הזוגות שביטלו?

ליה שמטוב: על מי הקנסות?

ליה שמטוב: איך יפצו את הזוגות?

ליה שמטוב: חוץ מאולמות האירועים, מה אתם?

ליה שמטוב: מה הם עושים?

ליה שמטוב: זה נזק גם בשבילם, חוץ מזה שפיקוד העורף אמר שאסור שיתקיים אירוע, ושמעתי גם רב שאמר את זה.

ליה שמטוב: בדרך-כלל אירועים כאלה לא מבטלים, אבל רב אמר שבמקרים כאלה מבטלים, מה לעשות.

אבישי ברוורמן: פיקוח נפש דוחה שבת וגם חתונה.

ליה שמטוב: מה עם אולמות האירועים?

ליה שמטוב: מה עם הארנונה, שהעירייה רוצה את הארנונה?

ליה שמטוב: זה כסף רב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני מבקש שתשיבו.

משה גפני: אני רק מבקש, לפני שאתם משיבים, הבקשות שעלו כאן, שהצטרפתי אליהן, אני מבקש שתענו עליהן בחיוב, ויש לי דבר אחד שמבחינתי הוא קריטי, הגורם של הזמן, לא יהיה דבר כזה שדברים ייסחבו.

משה גפני: ולכן אני מציע כדלהלן ותנו לי תשובה חיובית שאני לא אלך מפה עצבני – יש לי עסק קטן בבאר-שבע או באשדוד או באופקים, אני יכול להגיש בקשה עד ארבעה חודשים, לאפשר לי ארבעה חודשים להגיש את הבקשה.

משה גפני: לפעמים אני צריך להתארגן, זה נראה לי זמן סביר.

משה גפני: לאחר ארבעה חודשים או בתוך ארבעה חודשים, או אם אני מגיש היום, אחרי שהתקנות אושרו וההסכם נחתם – אני סומך על המלה שלה – אני מגיש בקשה, אתם צריכים לתת לי תשובה בתוך 45 ימים.

משה גפני: אם לא נתתם תשובה, לא דחיתם אותי ולא אישרתם לי, אני מקבל 50% מקדמה ממה שתבעתי.

יעקב ערן: זה אתה מבקש.

משה גפני: אמרתי שלא תיתן לי ללכת עצבני.

משה גפני: אם נתתם לי את המקדמה, או אפילו אם לא נתתם לי את המקדמה, אבל בתוך שלושה חודשים לא נתתם לי תשובה בכלל, תביעתי התקבלה.

משה גפני: אם אתם רוצים שתביעתי לא תתקבל או שאתם סבורים שביקשתי 100,000 שקל ומגיע לי רק 80,000 שקל, תגידו את זה.

משה גפני: שלושה חודשים זה זמן סביר.

יעקב ערן: לא - - -

משה גפני: רק שנייה, תן לי להשלים את הבקשה.

משה גפני: עם כל הכבוד, יש דבר שאני אעמוד עליו.

משה גפני: פעם ראשונה בקדנציה הזאת יהיה עימות בין משרד האוצר לביני, פעם ראשונה בקדנציה הזאת.

אבישי ברוורמן: איך אומרים?

אבישי ברוורמן: כבר הגיע הזמן.

משה גפני: יש בעיה שאני לא יכול להשלים אתה.

משה גפני: אני מואשם, אני כיושב-ראש ועדת הכספים – אתמול נסעתי באוטו – לא הזכירו את השם שלי, אבל דיברה אישה מבאר-שבע, היא דיברה על אחותה ועל ביתה שהם עובדי מדינה, לא הייתי צריך את השיחה הזאת.

משה גפני: תקשיבו לי, באמת, אתם אנשים טובים ומשרד האוצר הוא משרד מצוין, ורשות המסים על אחת כמה וכמה - - -

יעקב ערן: זה בלתי אפשרי, גם חוקית.

יעקב ערן: גם לא דובר - - -

משה גפני: דובר או לא דובר, נשאיר.

משה גפני: בסדר, לא חשוב.

יעקב ערן: אין את זה.

משה גפני: בסדר, אז לא יאושרו התקנות היום.

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: נמשיך עד השנה הבאה.

משה גפני: אתם עושים טעות מנקודת ראותכם, אתם עושים טעות גם כלפי השר, אתם עושים טעות גם כלפי הממשלה.

משה גפני: מה שיוחלט, יוחלט, אבל אל תסחבו את האנשים האלה.

משה גפני: אל תסחבו.

משה גפני: אתה לא יודע לתת תשובה בתוך 45 יום, תן לו מקדמה.

משה גפני: אתה לא יודע לתת לו תשובה בתום שלושה חודשים, בקשתו התקבלה.

משה גפני: לא יכול להיות שכל הזמן אתה תבוא לאנשים בטענות ותגיד: הוא לא בסדר והוא לא הגיש בקשה ומילא טפסים והכול.

משה גפני: אתה לא נותן לו תשובה על דבר שהוא ברור לגמרי?

משה גפני: רבותי, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אם תקבלו את ההחלטה הזאת, תיכנסו לספר ה - - - שפעם אחת יש תיחום בזמן.

דורון כהן: רבותי, עם כל הכבוד לכולם, במבחן של תקנות בתוך ארבעה ימים, עמדנו בזה.

דורון כהן: אמר פה ראש עיריית באר-שבע שרשות המסים, המנהלת של מס רכוש, של קרן הפיצויים, הגיעו בזמן מאוד-מאוד סביר אל האנשים שנפגעו, הם לא חיכו שאנשים שנפגעו - - -

רוביק דנילוביץ: החשש הוא שהם שיגרו את הטיל, כי הם באו אתו ביחד ...

דורון כהן: הם לא חיכו שאנשים יבואו אליהם למשרד.

דורון כהן: שאלתי למי פונים, מספר טלפון.

דורון כהן: אמרו: בשביל מה?

דורון כהן: אנשים מגיעים אל הבתים.

דורון כהן: העניין הוא עניין של ניהול ועניין של מנהיגות, של מנהל רשות המסים, ד"ר דורון ארבלי, מנהל מס רכוש, אמיר דהן, שנמצא כאן – תעמוד אמיר, שכולם ידעו במי מדובר – שמתרוצץ בשטח כל היום וגם מגיע לישיבות ומדווח.

דורון כהן: יש תקנות של 45 יום, אנחנו מתחייבים לעמוד בזמן, אנחנו מתחייבים לעשות את זה אפילו יותר מהר.

דורון כהן: יגישו את הטפסים, יגישו כמו שצריך, אנחנו נעמוד בזמן.

דורון כהן: אנחנו לא רוצים לסבך.

דורון כהן: אני רוצה להגיד מה שאמר פה אמיר: מהירות ופשטות.

דורון כהן: אלה שני העקרונות שאנחנו צריכים להיצמד אליהם.

דורון כהן: אני רואה שאם נענה פה לכולם, הטפסים לא יהיו קטנים, הם יהיו גדולים, ועוד פעם תהיה תקופת הוכחות של מיליון שנה.

דורון כהן: חברת הכנסת שמטוב, כשאנחנו נותנים פיצוי של המחזור, בעל האולם לא צריך לקחת פיצויים מהחתן והכלה, הוא יכול לשלם ארנונה, והוא יכול לשלם את כל ההוצאות, כי הוא מקבל פיצוי על המחזור.

דורון כהן: זו המשמעות של הפשטות.

דורון כהן: איפה ההוא ששאל על המלכ"רים, כולל הרווח?

דורון כהן: למלכ"רים אין רווח.

דורון כהן: בעניין הזה יש קרדיט ותנו את הקרדיט למנהל רשות המסים - - -

משה גפני: תכתוב את זה.

דורון כהן: נכתוב את זה ונעמוד בזה.

דורון כהן: תכתבו את זה, תצלמו את זה ונעמוד בזה.

דורון כהן: זה יהיה מהיר, זה יהיה יעיל.

דורון כהן: הגדלנו תוך כדי המבצע הקצר הזה פעמיים, הגדלנו פעם ראשונה ל-25 ואחר-כך ל-50 את השמאים ואת המהנדסים שהגיעו לבתים.

דורון כהן: איפה קליימן?

דורון כהן: תרשמו את זה, אם צריך להאריך את שעות הפעילות ואם צריך להביא כוחות, אם צריך להוסיף עובדים ואם צריך להביא עובדים מהמרכז, אנחנו נעשה את זה.

יעקב ערן: זה על הקרח.

דורון כהן: אנחנו נעמוד בזמן.

דורון כהן: אנחנו נעשה את זה מהר ופשוט ואנחנו רוצים את העזרה שלכם בזה.

משה גפני: תודה רבה.

קריאה: - - -

משה גפני: אין עכשיו דיבורים.

משה גפני: אני מבקש לעבור על התקנות.

משה גפני: בבקשה.

שגית אפיק: היינו ב"שווי של נזק עקיף".

משה גפני: דלגי על זה, נחזור לזה.

שגית אפיק: "מסלול שכר עבודה".

שגית אפיק: נאמר כאן שבמסלול הזה, לאור הסכם שייחתם, תוודאו שאכן הכסף יגיע לעובד, וזה השיפוי - - -

ליאת גרבר: גם התקנות מתנות את התשלום למעביד בזה שהוא שילם כסף לעובד.

שגית אפיק: איפה זה?

ליאת גרבר: קודם כול כתוב:

ליאת גרבר: שכר עבודה יומי ששולם, וגם בהגדרה של שכר עבודה יומי - - -

שגית אפיק: ב-2006 עשינו את זה בחקיקה ראשית, לא הספיק בתקנות.

אריה קליינמן: אחרי שמנכ"ל האוצר אמר דברים נהדרים כאלה, בשביל מה צריך להוסיף את כל הדברים האלה עכשיו?

שגית אפיק: ב-2006 תוקנה החקיקה.

שגית אפיק: זו דרך המלך, לתקן את החקיקה.

שגית אפיק: עושים פה עכשיו - - -

ורד ויץ: היתה הוראת שעה להרחיב את ההסכם.

שגית אפיק: - - - רק רציתי לוודא.

ליאת גרבר: יהיה הסכם בלי קשר, אבל גם בתקנות כתוב: הגדרה של שכר עבודה יומי, ובלבד שהשכר שולם לו בידי המעביד.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: אחת ההערות שעלתה היא לגבי ההבדל בין 132.5% לבין 117% למלכ"ר.

שגית אפיק: אתם רוצים להשיב למה ההבדל הזה?

שגית אפיק: ההבדל בין 117% בפסקה 4 ל-132.5% לניזוק שאינו מלכ"ר.

שגית אפיק: עלו כאן הערות שמלכ"ר - - -

יעקב ערן: ההבדל נובע מה-15.5% שזה הרווח.

יעקב ערן: 15.5% זה אחוזי הרווח של ההבדל.

יעקב ערן: מלכ"ר במהותו הוא מוסד ללא כוונת רווח, גם בהגדרה, גם במהות, גם בתכלית, וככזה מושג הרווח לא מופנה פנימה למלכ"ר, לכן ה-117% זה כולל את ההוצאות שיש לו, שזה 100% פלוס 17% שזה כל מה שקשור להוצאות הסוציאליות.

אוריאל לדרברג: עלות שכר גבוהה של מנכ"ל.

יעקב ערן: בסדר.

יעקב ערן: הרציונל בסופו של יום בא לגלם את הרווח שקיים או לא קיים, בהבדל בין עסק לבין מנכ"ל.

אוריאל לדרברג: עלות השכר גבוהה.

יעקב ערן: אבל עלות השכר יכולה להיות גם גבוהה בחברה מסוימת, וגם שם יש מגבלה.

יעקב ערן: ההבדל הוא שבסופו של דבר השכר מגלם בתוכו גם את הרווח, והיות שמלכ"ר - - -

אוריאל לדרברג: גם מלכ"ר - - -, אם אתה ממסה - - -

יעקב ערן: לא ממסה.

יעקב ערן: אין לו רווח, יש לו מס שכר.

אוריאל לדרברג: אתה ממסה את השכר דרך מס שכר.

יעקב ערן: אין רווח.

יעקב ערן: אין רווח.

יעקב ערן: לא ממסה רווח.

משה גפני: שגית, בבקשה.

שגית אפיק: תשים לב שלמלכ"ר יש רק מסלול שכר עבודה, אין לו מסלולים אחרים בניגוד לאחרים.

דוד רוטנברג: כי אין להם מחזורים.

משה גפני: רגע, תקשיבו.

שגית אפיק: לכן כל ההערות שעלו כאן

שגית אפיק: לגבי מתנ"ס שנותן חוג בעונה מסוימת וצריך לעשות השבה לגבי זה - - -

יעקב ערן: קודם כול, אני רוצה להסביר.

יעקב ערן: מלכ"רים השתמשו במסלול מחזורים, אז אין להם רק מסלול שכר, חד-משמעית, אני מדבר מניסיון זו עובדה.

יעקב ערן: מאפשרים להם גם מסלולים אחרים והם עשו בהם שימוש.

יעקב ערן: הטענה הזאת, אתה מבין שהיא לא מחזיקה מים.

יעקב ערן: יש להם אפשרות להשתמש גם במסלול מחזורים.

יעקב ערן: ככל שיבחרו, יוכלו להשתמש במסלול כזה והשתמשו בו.

יעקב ערן: יש לנו ניסיון, השתמשו בו.

אוריאל לדרברג: אתה יודע שבמלכ"ר עלות השכר גבוהה מעסק, יש מס שכר.

יעקב ערן: מה שאתה אומר לא נכון בעובדה.

ליאת גרבר: העובד לא יקבל את ה-132%, העובד מקבל 117% - - -

אוריאל לדרברג: ה-100% זה עלות שכר - - -

ליאת גרבר: 117% כולל הפרשות סוציאליות.

דוד רוטנברג: 117% כולל הפרשות סוציאליות ולמלכ"ר אין את זה.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: נעמ"ת, היועצת המשפטית.

גלי עציון: אני רוצה לציין גם מהסיבוב הקודם, שמכיוון שמלכ"רים לא יכולים להזדכות על הוצאות ויש להם הוצאות נוספות על שכר, בסופו של דבר הם יצאו ניזוקים.

גלי עציון: אני מדברת על המעונות שנאלצו לסגור, ובחלק מהמקרים נאלצו להחזיר כספים להורים שלא שלחו את הילדים לגן ונשארו בבית עם הילדים ועדיין נאלצו לשלם לעובדות וזה שכר מאוד צפוף, כי הכול לפי הוראת התמ"ת ולפי תחשיבים שמחייב משרד התמ"ת.

גלי עציון: בסופו של יום הם יצאו ניזוקים מהחישוב הזה שמקפח מלכ"ר.

משה גפני: אז בישיבה גם העליתם את זה.

משה גפני: מה את מציעה?

גלי עציון: ליישר קו עם עסקים רגילים.

ליאת גרבר: הם יכולים ללכת למסלול מחזורים.

ליאת גרבר: ככל שיש פגיעה במחזור, הם יכולים לפנות למסלול המחזורי.

יעקב ערן: אני רוצה להבהיר - - -

שגית אפיק: יש באמת מסלול מחזורים.

יעקב ערן: יש.

יעקב ערן: כתוב בסעיף.

יעקב ערן: יש פה בתקנות.

משה גפני: הם אומרים שאפשר ללכת למסלול מחזורי.

גלי עציון: בדקתי לפני שהגעתי עם מחלקת העסקים, זה לא עבד, זה עבד רק דרך מסלול העבודה.

יעקב ערן: עשו שימוש במחזורים.

קריאה: יש הסכמה שעלות השכר שווה, אז מה הבעיה - - -

תומר ביטון: כי הגנים סגורים ביולי-אוגוסט, ולכן לא ניתן - - -

ליאת גרבר: זו לא עלות שכר, זה מרכיב רווח.

ליאת גרבר: מלכ"ר לא צריך מרכיב רווח.

ליאת גרבר: 15.5% זה מרכיב רווח.

יעקב ערן: יש מסלול מחזורים, והמסלול מביא - - -

משה גפני: שנייה.

יעקב ערן: זה נורא פשוט.

יעקב ערן: ככל - - -

משה גפני: שנייה.

משה גפני: הם אומרים שאפשר ללכת למסלול מחזורי.

גלי עציון: אני יכולה לדבר על מה שקיבלתי דיווח, וזה מהבוקר, שהחישוב הזה פגע במעונות ובחישוב שלהם.

משה גפני: למה לא הלכו למסלול המחזורי?

גלי עציון: כנראה שזה לא היה אפשרי.

צחי אבוהב שביט: המחזור שלהם לא משתנה, זה נורא פשוט.

דורון כהן: אז אין נזק.

צחי אבוהב שביט: לכן הם צריכים לקבל פיצוי.

דורון כהן: אם לא נפגע המחזור, הוא צריך לקבל פיצוי?

יעקב ערן: דקה.

יעקב ערן: אני רוצה שנייה להסביר משהו.

יעקב ערן: היות שיש מסלול מחזורי, משמעותו של מסלול מחזורים – ואנחנו לא עומדים על קוצו של יו"ד – המשמעות של מסלול מחזורים, ככל שיש עסק, גן, מי שנפגע, או מחזור קטן, וככל שמדובר בעסק, בסוג כזה של מלכ"ר, אתם יודעים שההכנסות שלהם די קבועות כל הזמן, יש מספר ילדים קבועים, יש הכנסה קבועה, כלומר, דווקא פה זה נורא קל ככל שהגיעו.

יעקב ערן: ואותו חודש, שבוע, מה שלא יהיה, נהפוך הוא, אם הוא עסק קטן יש לו חודשיים, לא חודש, לא עשרה ימים.

יעקב ערן: חודשיים, כי מסלול המחזורים הולך לחודשיים.

יעקב ערן: אם זה עסק קטן זה חודשיים, אם הוא קצת יותר גדול זה חודש.

יעקב ערן: זה בא לידי ביטוי במחזור.

יעקב ערן: ככל שהוא נפגע, הוא מקבל ביטוי, אין שאלה בכלל.

משה גפני: ערן, אני לא יודע להחליט בעניין הזה.

משה גפני: זה היה גם בישיבה הקודמת, ואכלתי את עצמי גם בישיבה הקודמת.

צחי אבוהב שביט: - - -

משה גפני: אל תעזור לי, תעשה לי טובה, אני גם כך לא מסתדר.

משה גפני: בפעם הקודמת הלכתי אתכם הרבה מדי, הייתי צריך אז להתעקש, לא התעקשתי, הייתי כזה נחמד.

משה גפני: גם עכשיו אני רוצה להיות נחמד.

משה גפני: ללכת למסלול מחזורי זה קשה, אני מציע ללכת לפשרה.

משה גפני: נלך למלכ"רים ל-125%.

משה גפני: אפשר להמשיך?

יעקב ערן: גפני - - -

משה גפני: תחזור לזה, תחשוב רגע.

משה גפני: תהיה רגע במקומי.

משה גפני: פעם יישא בעול עם חברו.

יעקב ערן: רק לשיטת העובדות.

משה גפני: נעמ"ת יושבת.

משה גפני: עם כל הכבוד, הם לא הלכו למסלול המחזורי.

יעקב ערן: הלכו.

יעקב ערן: אני אומר לך שחלק גדול מהמלכ"רים - - -

משה גפני: - - -

יעקב ערן: אני לא יודע אם הם ספציפית.

משה גפני: אני רוצה לדעת ספציפית.

אוריאל לדרברג: אני מייצג עמותות.

אוריאל לדרברג: דיברתי עם עמותות והן לא הלכו ונפגעו.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הצעתי 125%, הלכתי לפשרה.

משה גפני: תדחו אותה, אני לא מפיל את התקנות על זה.

משה גפני: אני רוצה לראות איך אתם לארג'ים, מה יש?

משה גפני: יש משהו שאני אלך להפיל את התקנות עליו.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: ערן, אל תהיה כמו גפני ותשלוף.

יעקב ערן: אני לא שולף.

משה גפני: הלאה.

שגית אפיק: ליאת וערן, בהגדרה של "שכר העבודה היומי" אתם מכניסים פה תנאי שאומנם נכנס גם בפעם הקודמת, אבל הערנו עליו גם בפעם הקודמת.

שגית אפיק: התנאי שבמשך החודשים אוגוסט, ספטמבר ואוקטובר שילם המעביד תשלומי חובה לפי כל דין.

שגית אפיק: אני חושבת שהתנאי הזה לא דרוש כאן, לא צריך את הסרבול כאן.

דוד רוטנברג: זה מה ששאלת, האם יש חובה על המעביד לשלם.

דוד רוטנברג: אז אם חוק הגנה על השכר - - -

שגית אפיק: זה לא זה.

שגית אפיק: זה שהוא הפריש שלושה חודשים לפני התביעה, שזה תנאי להגשת התביעה.

שגית אפיק: הוא הפריש לגבי אותו עובד שלושה חודשים קודם לכן.

יעקב ערן: יש בזה איזה רציונל.

יעקב ערן: דיברנו על כך.

משה גפני: דיברנו.

יעקב ערן: בסדר.

יעקב ערן: אמרנו שיש בזה רציונל.

משה גפני: צריך להשאיר את מה שסיכמנו.

יעקב ערן: אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה.

משה גפני: אל תגיד, עזוב.

שגית אפיק: זה פשוט סתם תנאי נוסף שמסרבל.

יעקב ערן: זה לא תנאי נוסף והוא לא מסרבל.

יעקב ערן: הוא תנאי נכון, הוא תנאי שבא ואומר שאם המעסיק הזה גרע מהעובד שלו, אני לא רוצה לתת לו פרס.

משה גפני: אתה לא נותן לו פרס, אתה נותן לעובד.

משה גפני: אתה משפה אותו.

יעקב ערן: אבל אם הוא לא משלם שלושה חודשים, אולי הוא גם לא ישלם עכשיו לעובד.

שגית אפיק: אתה משפה אותו על מה שהעובד - - -

משה גפני: אתה משפה אותו רק אם הוא משלם.

משה גפני: אם הוא לא משלם, אתה לא משפה אותו.

דוד רוטנברג: ה-132.5% מורכבים מ-17% על הפרשות סוציאליות ועל מרכיב רווח.

דוד רוטנברג: אנחנו מתנים את זה בשני דברים: א', שהוא שילם.

דוד רוטנברג: זה בשביל להגן על העובד שהוא שילם לו שכר.

דוד רוטנברג: ו-ב', שהוא הפריש מה שצריך על-פי כל דין.

דוד רוטנברג: אם הוא לא עשה את זה - - -

משה גפני: במה שנוגע לעובד, אני בעד.

דוד רוטנברג: בדיוק.

דוד רוטנברג: אם הוא לא עשה את זה - -

משה גפני: לא על כל תשלומי החובה.

דוד רוטנברג: - - - למה שהוא יקבל 132.5%?

יעקב ערן: אלה תשלומי החובה שלו.

צחי אבוהב שביט: אם המעביד עבריין ולא מעביר ניכויים, תדפוק את העובד?

יעקב ערן: אתה אלוף עולם, אבל אם המעביד היה עבריין, הוא ימשיך להיות עבריין, אז נפצה אותו פעמיים, פעם אחת - - -

צחי אבוהב שביט: למה העובד אשם?

צחי אבוהב שביט: למה העובד אשם בזה?

דורון כהן: זה לא ענייננו, זה עניין של ועדת הכספים - - -

יעקב ערן: אני אסביר עוד פעם.

יעקב ערן: הכסף הוא לא ישירות לעובד, הוא למעביד.

צחי אבוהב שביט: יש לך - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: תעשה לי טובה.

משה גפני: תשלומי חובה שנותנים לעובד – בסדר, מה שלא – לא.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: הלאה.

שגית אפיק: התנאי שהוא אכן שילם שכר לעובד הוא רוצה להשאיר, אבל כשהוא שילם תשלומי חובה שלושה חודשים קודם לכן, אתה מוריד.

יעקב ערן: לא - - -

משה גפני: תעשה את זה.

משה גפני: בשביל מה אתה צריך לכתוב את זה?

משה גפני: בשביל מה זה צריך להיות כתוב?

דורון כהן: זו הגנה על העובד.

דורון כהן: אנחנו רוצים את זה בשביל הגנה על העובד.

משה גפני: בשביל מה צריך לכתוב את זה?

יעקב ערן: ההסתדרות, אין לכם מה להגיד?

משה גפני: לאיזה צורך צריך לכתוב?

משה גפני: אתם תטפלו בהם.

משה גפני: אתם לא יודעים לטפל בהם?

שגית אפיק: אלה דברים שונים.

שגית אפיק: יש לכם כלי אכיפה וגבייה אלה שני דברים שונים.

יעקב ערן: אני חושב שזה אינטרס של המדינה - - -

משה גפני: לא צריך לכתוב את זה.

יעקב ערן: אני חושב שכן צריך לכתוב את זה, כי אחרת אין לי דרך, כי המעסיק ידע שהוא יכול לעשות מה שהוא רוצה – הוא יכול לשלם, לא לשלם.

שגית אפיק: זה כבר היה שלושה חודשים קודם.

שגית אפיק: יש לך כלים אחרים, תלך אליו.

יעקב ערן: למה אני צריך לתת למעביד?

יעקב ערן: אני נותן למעביד את הכסף הזה שבסוף לא מגיע לעובד.

שגית אפיק: הוא מגיע לעובד.

יעקב ערן: לא.

יעקב ערן: אם זה מעביד שהוא עבריין שהוא מפר, הוא ימשיך להפר.

משה גפני: אם הוא לא משלם לעובד, אתם לא משפים אותו.

משה גפני: אפילו אני שלא למדתי כלכלה, יודע את זה.

יעקב ערן: לא, זה לא נכון.

יעקב ערן: זה לא נכון, גפני.

משה גפני: הלאה.

שגית אפיק: "שכר יום עבודה של העובד.

שגית אפיק: "

יעקב ערן: אתה יודע מה, אתה אוהב פשרות.

יעקב ערן: נניח שהוא לא העביר תשלום שלושה חודשים, ניתן לו 100% במקום 132% או 117%.

יעקב ערן: למה לתת לו את הרווח?

יעקב ערן: אתה אמרת את זה, נכון?

משה גפני: 117%.

יעקב ערן: לא, את ה-100%, 117% זה כולל הטבות סוציאליות.

דוד רוטנברג: שהחוטא לא יוצא נשכר.

דוד רוטנברג: כך אתה משלם לעבריין.

יעקב ערן: אתה אומר שהוא לא משלם.

יעקב ערן: הנה, זה בדיוק מה שרוצים.

שגית אפיק: זה בהמשך למה שדיברנו קודם, מסלול ירוק צריך להיות משהו נקי, בלי הרבה תנאים, בלי הרבה סיבוך, בלי הרבה הוכחות.

יעקב ערן: תנאים למישהו נורמטיבי.

יעקב ערן: את צודקת, תנאים למישהו נורמטיבי.

יעקב ערן: חבר'ה, יוצא מצב אבסורדי, כאילו אנחנו רוצים למנוע, אבל בסופו של יום צריך לדעת שאותו אחד שלא משלם, שהוא גם לא יקבל.

משה גפני: זה יורד מההפרשות, בסדר.

שגית אפיק: כמה זה ההפרשות?

דוד רוטנברג: 17%.

שגית אפיק: בסדר, אז הוא יקבל פחות 17%.

משה גפני: בסדר, מורידים את ה-17%.

דוד רוטנברג: הוא יקבל 115.5%

רמי אריה: אני מבקש להעיר לעניין הנוסח שיש פה.

רמי אריה: הנוסח פה מדבר רק אם המעביד שילם באוגוסט, ספטמבר ואוקטובר 2012.

רמי אריה: נניח שהוא שילם היום, הוא לא זכאי.

רמי אריה: לא נאמר אם המעביד ישלם או ישלם עד למועד הגשת התביעה - - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: את הנוסח צריך לתקן.

רמי אריה: אני מבקש, אדוני, להציע.

רמי אריה: אני עורך-דין ורואה חשבון מלשכת עורכי-הדין, לצורך העניין כאן.

רמי אריה: קיבלנו את התקנות רק הבוקר בנוסחן הסופי.

רמי אריה: הועלו פה המון דברים, המון טענות והמון בעיות ועל חלקם של הדברים כבר עברנו ודילגנו.

רמי אריה: אני חושב שראוי שנעשה איזה בדק בית, יומיים, והוועדה תתכנס עוד פעם ביום חמישי הקרוב, בעוד 48 שעות.

רמי אריה: בזמן הזה לכולנו יהיה זמן להכין ניירות תגובה וניירות עמדה, כולל לשכת עורכי-הדין.

דוד רוטנברג: רמי, גם לנו יש הרבה הערות.

דוד רוטנברג: זה ייפתח.

רמי אריה: לא יקרה שום דבר אם זה לא יהיה היום וזה יהיה בעוד יומיים.

רמי אריה: בעוד 48 שעות נשב כאן ונסגור דברים.

דוד רוטנברג: הרב גפני, גם לנו יש הרבה מה לתקן מעופרת יצוקה.

רמי אריה: אני מציע את זה בשם לשכת עורכי-הדין.

רמי אריה: אני מבקש מהנוכחים להיענות לבקשה הזאת.

רמי אריה: זה לא רציני להתנהל בצורה כזאת כשלא ברור לנו מה אושר, מה לא מאושר, מה התשובות.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אני אצטרך להחליט.

משה גפני: אני רוצה לאשר את זה.

משה גפני: אני יודע באיזה מדינה אני חי, אני יודע איפה היינו בפעמים הקודמות, ואתה צודק במה שאתה אומר.

משה גפני: אני צריך להחליט בסדרי עדיפויות, האם אני רוצה שהעניין ייגמר.

משה גפני: אתה יודע מה יכול לקרות?

משה גפני: יכולים לקרות עוד כמה דברים.

משה גפני: אני אספר לך תסריטים מה יקרה במדינה אחרי הפריימריז בליכוד והרשימה של ישראל ביתנו, ואז נגיע לוועדה ועל-פי התקנון היום אני לא יכול לכנס את הוועדה ביום חמישי, אין לי אפשרות, אז זה עובר לשבוע הבא, ובשבוע הבא גם אני עסוק, גם אני הולך לבחירות, בלאו הכי לא מצביעים בשבילי, אז מה זה משנה.

משה גפני: הלאה.

קריאות: - - -

משה גפני: מה הדיון הזה?

משה גפני: הלאה.

משה גפני: שמעתם את ההערה הזאת?

יעקב ערן: נפתח הכול, נשב סעיף-סעיף, גם לנו יש המון הערות.

ליאת גרבר: אנחנו רוצים להביא משהו מהיר, יעיל כמו בעופרת יצוקה - - -

משה גפני: ליאת, את לא שומעת מה שאני אומר.

משה גפני: מה הדיון הזה?

משה גפני: אתם באים במקומי עכשיו לנהל פה את הישיבה?

משה גפני: הוא העיר הערה לגבי הנוסח של התשלומים של אוגוסט ושל ספטמבר.

משה גפני: מה אתם אומרים על זה?

ליאת גרבר: אפשר שוב?

רמי אריה: לפי הנוסח שיש כרגע כתוב:

רמי אריה: בתנאי שהמעביד שילם אוגוסט, ספטמבר ואוקטובר 2012.

רמי אריה: ואני אומר: אם הוא שילם בנובמבר עבור אותם שלושה חודשים, לפי הנוסח שיש כרגע הוא לא יקבל.

רמי אריה: הוא היה צריך לשלם עבור אותם שלושה חודשים באותם שלושה חודשים.

משה גפני: מי עונה לו?

דוד רוטנברג: רמי יודע מהפרקטיקה שאנחנו לא צריכים לבדוק בכל חודש, העיקר שהוא שילם עבור החודשים האלה.

משה גפני: אפשר לנסח את זה באופן כזה שלא יהיה החשש הזה?

ליאת גרבר: כן, אפשר "בגין החודשים".

דורון כהן: התקבלה ההערה.

דוד רוטנברג: לא עמדנו על זה בעבר, אין בעיה עם זה.

יעקב ערן: זה יהיה "בגין".

יעקב ערן: בפועל כך נהגנו, לא מנענו את זה.

רמי אריה: יום לפני - - -

יעקב ערן: רמי, הבנו, אז אמרנו שאפשר "בגין".

יעקב ערן: בפועל פעלנו כך, עשינו כך, בסופו של יום צריך להבין, התנאים של מה שהובא בעופרת יצוקה, לכאן ולכאן, יש לזה המון הטבות משמעותיות לעסקים משמעותיים שלא מגיע להם, והם יקבלו כמו שנאמר פה.

משה גפני: על מה?

משה גפני: על מה?

יעקב ערן: אני אומר בכלל, בכללי, ויש כאלה שלא.

דוד רוטנברג: אנחנו מקבלים את זה.

משה גפני: יש לנו הערה על זה.

שגית אפיק: "שכר יום העבודה של העובד" – ההגדרה כאן היא ללא תוספות.

שגית אפיק: רק נבהיר שהכווה היא שזה יהיה דומה ליום מחלה, לא שתהיה הרחבה מעבר לזה ולא תוספות שהוא זכאי להן.

שגית אפיק: "יום היעדרות בשל המצב הביטחוני" – יש לכם פה כמה תנאים: (1) נעדר מעבודתו לפי הוראות פיקוד העורף.

שגית אפיק: כדאי לשמוע איפה פיקוד העורף ומה היו ההוראות שלו אם היו הוראות שונות; (2) הוא נעדר לצורך השגחה על ילד עד גיל 14.

משה גפני: האם יש פה מישהו מפיקוד העורף?

משה גפני: בבקשה, מה היו ההוראות שלכם?

עידו אמיר: היו שני סוגים של הוראות, הוראות ל-7-0 - - -

משה גפני: האם אפשר להתקרב ליד השולחן?

עידו אמיר: היו הוראות ליישובים שנמצאים בטווח של 0 עד 7 ק"מ, ההוראות כללו איסור לימודים, איסור עבודה והיו מגבלות על התכנסויות.

עידו אמיר: ההוראות ניתנו גם ביום שישי, היום האחרון של המצב המיוחד בעורף.

עידו אמיר: ליישובים שנמצאים בטווח של 7 עד 40 ק"מ ההוראות היו איסור לימודים, היו מגבלות על התכנסויות.

משה גפני: מה זה עד גיל 14?

ליאת גרבר: זו הגדרת ילד לפי חוק הביטוח הלאומי.

שגית אפיק: איסור הלימודים היה עד גיל 18 מן הסתם.

משה גפני: הלאה.

שגית אפיק: ב"מסלול המחזורים" יש תקרה שהיא לא יותר ממיליון שקלים חדשים.

שגית אפיק: זה שונה מ-2009, אבל שם התקופה באמת היתה ארוכה יותר.

שגית אפיק: אני מבינה שעשיתם פה התאמה באופן יחסי.

יעקב ערן: תקנה לארג'ית.

שגית אפיק: לא יודעת אם לארג'י, זה בדיוק שליש.

יעקב ערן: תיחשבי ותראי שזה לארג'י.

שגית אפיק: זה בדיוק שליש, עשינו חישוב.

קריאה: גם פה יש "מדי חודש בחודשו".

שגית אפיק: איפה חודש בחודשו?

קריאה: במסלול המחזורי.

שגית אפיק: לגבי "מדי חודש בחודשו", כשנחזור למלכ"ר נקבל החלטה איך מנסחים את זה.

שגית אפיק: "הפרש המחזורים" שכולל את מקדם ההאטה, ובאמת נאמר כאן שב-2009 - - -

משה גפני: מה זה "מקדם"?

שגית אפיק: מקדם האטה.

שגית אפיק: נאמר כאן שב-2009 אולי היה רלוונטי, כי המשק כולו היה בהאטה.

משה גפני: ביקשתי למחוק את זה.

משה גפני: מה אומר האוצר?

יעקב ערן: האוצר אומר שהצפי לצמיחה הוא 3.2, משהו כזה.

יעקב ערן: בשנה שעברה היה 4.5.

יעקב ערן: לכאורה יש לו מקום, עם זאת, אמרנו שנשקול את זה בחיוב.

יעקב ערן: תלוי גם איך הוועדה תתנהל אתנו...

משה גפני: עוד איום כזה, ובאמת תהיה פה האטה במשק...

משה גפני: אוקיי, מוחקים את זה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: זו תשובה טובה.

פנינה בן-דוד: אני מהתאחדות המלונאות.

פנינה בן-דוד: במלחמת לבנון הם עשו את זה לשני הכיוונים.

פנינה בן-דוד: זאת אומרת שאם היה לנו גידול קודם, נתנו לנו את הגידול, אז בואו נבדוק את זה פרטנית.

יעקב ערן: לא, זה גדול, ותל"ן שווה אחד.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא מנהל פה את הישיבה, זו לא רשות המסים.

משה גפני: שמענו את בקשתך, היא לא התקבלה.

משה גפני: הלאה.

שגית אפיק: בהגדרה של "מחזור עסקאות", בפסקה (2) לגבי ניזוקים שמדווחים על מחזור העסקאות שלהם בשיטה הדו-חודשית – ואני מבינה שאלה דווקא העסקים הקטנים והבינויים – יצא שתצא להם דחייה של כחודש וחצי באפשרות שלהם להגיש את התביעה.

שגית אפיק: אני חושבת שיהיה נכון יותר או לאפשר להם איזו מקדמה גדולה יותר, או לאפשר להם תשלום של ריבית על החודש הזה.

שגית אפיק: זה פשוט לא הוגן כי הם יוצאים נפגעים מהעניין הזה.

שגית אפיק: זה לגבי הדו-חודשי.

שגית אפיק: אני רק אעיר שפסקה (3), זו הפסקה שהעירו עליה התיירות - - -

משה גפני: ביקשתי מהאוצר שזה יהיה 90 יום.

משה גפני: מה התשובה?

שגית אפיק: זאת אומרת, אתה רוצה להאריך את התקופה.

שגית אפיק: זה שתי תשובות, על הדו-חודשי ועל ה - - -

יעקב ערן: על הדו-חודשי צריך שיהיה בפועל, אי-אפשר עכשיו להתחיל לעשות את זה.

יעקב ערן: לגבי המלונות - - -

משה גפני: אני לא מסכים אתך.

משה גפני: למה אי-אפשר?

שגית אפיק: למה אי-אפשר לתת מקדמה?

יעקב ערן: אי-אפשר.

יעקב ערן: יש לו 45 יום ואמרנו שאפשר מקדמה.

יעקב ערן: אי-אפשר מקדמה על מקדמה על מקדמה על מקדמה.

שגית אפיק: תעשה להם בחודשיים רק את היכולת להגיש - - -

יעקב ערן: לא, שגית, ממילא את שוכחת שמי שיש לו דו-חודשי מקבל הטבה, מקבל את זה שלוקחים לו ומודדים לו חודשיים אל מול חודשיים, ובסך הכול מתחשבים בכל אותם חודשיים, ואם היתה לו האטה בחודשיים האלה, זה יבוא לידי ביטוי, זו הטבה מבחינתו.

דורון כהן: אם יש לו פגיעה בכל החודשיים - - -

יעקב ערן: מצד אחד אתה רוצה מהר, אתה רוצה יעילות, ומצד שני אתה מביא אותנו למקומות שאנחנו לא יודעים להתעסק בהם, ונתעסק כל היום אם זה דומה או לא דומה.

יעקב ערן: אם אתה רוצה יעילות ואם אתה רוצה תהליך שעובד, יש לזה מחיר.

יעקב ערן: יש גם מחיר לתהליך שעובד.

שגית אפיק: תאפשרו להם להביא - - -

יעקב ערן: לא.

יעקב ערן: אי-אפשר.

יעקב ערן: אני אומר: אי-אפשר.

יעקב ערן: אי-אפשר כל היום - - -

משה גפני: תשמע מה שהיא אומרת.

יעקב ערן: אני יודע מה שהיא אומרת.

משה גפני: מה היא אומרת?

יעקב ערן: אני יודע, העניין הזה של הדו-חודשי של אחרי דצמבר.

יעקב ערן: אי-אפשר.

יעקב ערן: אתם דורשים מאתנו מצד אחד להיות יעילים, להיות מהירים - - -

משה גפני: ערן, שנייה.

משה גפני: למה הלהט הזה?

שגית אפיק: אפשר להציע כמה אופציות.

שגית אפיק: אופציה אחת היא אישור של רואה חשבון לגבי המחזור בחודש הזה.

שגית אפיק: זה אחד.

שגית אפיק: אם הוא ירצה, הוא יעשה את זה.

שגית אפיק: הוא לא ירצה, הוא לא יעשה.

יעקב ערן: - - -

משה גפני: אתה לא שומע עד הסוף.

יעקב ערן: לעניין הזה, אני לא יודע.

משה גפני: בסדר, אבל על רואה חשבון דיברנו.

שגית אפיק: אופציה שנייה כן לאפשר לו מקדמה מסוימת עם הגשת התביעה.

שגית אפיק: אנחנו מדברים בכל זאת - - -

יעקב ערן: תקשיבי.

יעקב ערן: את מחייבת את הניזוק הקטן לקחת רואה חשבון, לאפשר לו עלויות.

שגית אפיק: אם הוא רוצה.

יעקב ערן: אם הוא רוצה או לא רוצה.

יעקב ערן: האפשרויות האלה בסוף יוצרות עומס גם עלינו, גם על הניזוק בסופו של דבר.

יעקב ערן: היתרון פה שהתהליך הוא פשוט והוא תהליך שבסופו של יום הוא תהליך - - -

דורון כהן: בעל העסק הקטן שלפני שנה סיכם חשבוניות של חודשיים יביא עכשיו רואה חשבון שייקח את ההוצאות וההכנסות - - -

יעקב ערן: זה יוצר סתם אפליה.

יעקב ערן: זה ישרת בסוף - - -

שגית אפיק: אני רוצה לוודא לגבי התיירות.

שגית אפיק: ב-90 יום אתה מדבר מ-7-0 ק"מ או גם מ-7 ק"מ עד 40 ק"מ?

יעקב ערן: נהיה פה לארג'ים, את ה-7-0 ו-40-10 נאפשר.

יעקב ערן: ביקשת 90 יום, נאפשר 90 יום.

שגית אפיק: 90 יום עד 40.

יעקב ערן: רצה, ניתן לו.

יעקב ערן: 90 עד 40, זו הטבה משמעותית לכל הסקטור של התיירות - - -

משה גפני: 90 יום.

יעקב ערן: זה נותן מענה גם לתיירות, גם לאירועים.

משה גפני: כן, גם לאולמות השמחה.

דוד רוטנברג: המעסיקים מסכימים שזה נכון.

דוד רוטנברג: אם רוצים את היעילות - - -

אמנון חניה: זה נכון מה שאמר ערן יעקב, בסך הכול זה לטובת העסקים.

אמנון חניה: לעסקים הקטנים זה משמעותי בכסף.

יעקב ערן: אי-אפשר כל הזמן.

יעקב ערן: די.

משה גפני: מה די?

משה גפני: מה די?

משה גפני: אין די.

משה גפני: אין די.

יעקב ערן: אתה רוצה מצד אחד, ומצד שני אתה לוקח ממקומות לא הגיוניים.

רמי אריה: אנחנו מבקשים לעניין הזה של המלונות לחזור על הבקשה של יושב-ראש ההתאחדות של אולמות השמחות והתמקד אך ורק בתנאי של השוואת מחזורים, ולבטל את התנאי של מספר ההזמנות.

יעקב ערן: זה חסם.

יעקב ערן: יש פה רציונל.

רמי אריה: - - - לא רלוונטי.

יעקב ערן: הוא מאוד רלוונטי.

רמי אריה: מה שלא הבנתי זה קיטון - - -

יעקב ערן: הוא מאוד רלוונטי.

יעקב ערן: יש רצון לבוא ולהגיד שלפחות 30%.

יעקב ערן: יש רלוונטיות בזה, כי זה תנאי סף רלוונטי שאומר שיש איזה סף מסוים.

יעקב ערן: דווקא בגלל שאנחנו מאפשרים עכשיו 90 יום, אנחנו מאפשרים תנודתיות יותר משמעותית על פני זמן, וזו הטבה מאוד משמעותית.

יעקב ערן: כדי להיכנס לתהליך היה תנאי סף אז והוא צריך להיות גם היום.

יעקב ערן: אני חושב שזה מידתי, אני חושב שזה נכון.

יעקב ערן: אי-אפשר.

יעקב ערן: תראו, חבר'ה, בסוף - - -

רמי אריה: תשמע אותי רגע.

רמי אריה: אני שואל אותך שאלה פשוטה.

רמי אריה: נניח שמספר האירועים שלי ירד רק ב-10%, אבל בכל אירוע מזמינים רק 50% ממספר המנות.

רמי אריה: המחזור שלי ירד ב-50%, למרות שמספר האירועים ירד ב-10%, אז למה אני צריך להסתכל לפי מספר אירועים?

רמי אריה: זה לא קובע שום דבר.

רמי אריה: מה שחשוב לי שמספר המוזמנים יורד ב-50%.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: הוא צודק.

דוד רוטנברג: הוא צודק והרעיון של ההפרדה הזאת של התנאי, זה דווקא משהו שלקחנו מנייר עמדה שרמי הגיש לנו.

יעקב ערן: זה גם - - -

משה גפני: אי-אפשר שניים שמדברים ביחד.

משה גפני: אנחנו לא נגיע לכלום.

דוד רוטנברג: אריה הגיש לנו את נייר העמדה, כבר בעופרת יצוקה, על בסיס זה כתבנו את התנאי הזה, וזה חלק מהדברים.

דוד רוטנברג: גם לנו יש הערות.

משה גפני: הוא צודק, אם יש ירידה במחזור - - -

יעקב ערן: זה או או.

משה גפני: אני בעל אולם שמחות - - -

רמי אריה: זה לא לגבי ה-90 יום.

שגית אפיק: לגבי ה-90 יום זה גם וגם, ערן.

דוד רוטנברג: לגבי אולמות האירועים, בשביל זה הם קיבלו שוטף פלוס 60.

דוד רוטנברג: יש להם 90 יום סך הכול לתקופת התאוששות.

דוד רוטנברג: כל מה שאנחנו רוצים לבדוק בתקופה המקדימה שאכן היו ביטולי אירועים, שלא סתם יש - - -

משה גפני: אני מבקש מכם לקבל את הבקשה שלו.

משה גפני: אם זה מופיע – טוב; אם זה לא מופיע – שזה יופיע.

משה גפני: יש פעמים ירידה במספר האירועים ויש פעמים ירידה שהיא לא רק במספר האירועים, אלא גם במספר המשתתפים.

משה גפני: זאת אומרת, אני בכל אופן מפעיל את האולם, אבל במקום שיבואו אלי 500 איש באו רק 200.

משה גפני: גם את זה צריך להכניס.

דוד רוטנברג: אין את זה, כי הוראות פיקוד העורף מ-0 עד 40 ק"מ באולמות אירועים היה לא לעשות כינוס מעבר ל-100 איש, אז ממילא האירועים בוטלו.

רמי אריה: לא בתקופת ההתאוששות.

דוד רוטנברג: בתקופת ההתאוששות בדקנו בתנאי האם יש ביטולים.

דוד רוטנברג: לאחר שיש הפסקת אש, אם היא תימשך, יחזרו לשם.

רמי אריה: היו לי ביטולים רק של 10%, אבל היתה לי ירידה בכמות המוזמנים והמחזור לכל אירוע ב-50%.

דוד רוטנברג: זה מתבטא במחזור.

דוד רוטנברג: אתה מקבל מחזור של רבעון.

משה גפני: רבותי, הבקשה שלי היא - - -

דורון כהן: אנחנו מדברים על תקופת ההתאוששות - - -

משה גפני: אז בתקופת ההתאוששות - - -

יעקב ערן: יש לזה תשובה.

יעקב ערן: התשובה היא, ואמרתי, שההבדל הוא שאם יש ביטולים, הוא נכנס ל-90 יום, אם אין לו ביטולים, לשיטתך 10% ביטולים ונפגע המחזור, יש לו מסלול מחזורים.

יעקב ערן: לא מנעתי את זה ממנו.

רמי אריה: אז הוא לא מקבל על תקופת ההתאוששות, הוא מקבל - - -

יעקב ערן: אני מבין שאתה רוצה את הכול מכול וכול, אבל יש איזה - - -

רמי אריה: זה אובייקטיבי - - -

יעקב ערן: הבנת?

משה גפני: הבנתי ואני לא מקבל את מה שאתם אומרים.

משה גפני: הייתם לארג'ים והייתם אנשים נחמדים ונתתם 90 יום.

משה גפני: ב-90 יום האלה אתם נותנים לו את תקופת ההתאוששות, מה שאין לבעלי עסקים רגילים, רק במלונאות ובאולמות השמחה וכו'.

משה גפני: לאולמות השמחה במשך הזמן הזה לבאר-שבע באים פחות אנשים, זאת המציאות.

יעקב ערן: יש לו מסלול המחזורים, הוא לא נפגע.

משה גפני: לא מסלול המחזורים, אתה מדבר על תקופת ההתאוששות.

משה גפני: אני לא מבין למה אתם מתעקשים על זה.

משה גפני: הרי יש ירידה.

משה גפני: אם אין ירידה, אין ירידה.

משה גפני: אפשר להוסיף את זה.

משה גפני: למה ההתעקשות הזאת?

משה גפני: אם יש ירידה בפועל, אתה בודק - - -

ספי זינגר: הרציונל של מה שקיים בתקנות שבתקופת ההתאוששות אנחנו מקבלים נזק מיוחד, כי פחות אנשים יזמינו.

ספי זינגר: - - - זה כבר לא ייחודי - - -

משה גפני: למה, מי אמר?

משה גפני: מאיפה אתה לוקח את זה?

ספי זינגר: אם פחות אנשים יבואו לבאר-שבע, פחות יקנו פלאפל.

משה גפני: למה אתה מבין שמבטלים?

ספי זינגר: פיצוי יתר היא לתכונה ייחודית.

קריאה: כאילו הטענה היא שזה לא מהמלחמה.

משה גפני: רק רגע, רבותי.

יעקב ערן: אני אסביר.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: שנייה.

קריאות: - - -

משה גפני: ערן, תקשיב לי.

משה גפני: אני מבקש לא לדבר עכשיו.

משה גפני: אנחנו מדברים על 90 יום, כשב-90 הימים הללו אין טילים ברוך השם והכול בסדר.

משה גפני: אנחנו אומרים שעל אף שאין טילים, למלונאות ולאולמות שמחה וכל מה שנלווה לעניין הזה, אנחנו נותנים להם תקופת התאוששות, אנחנו אומרים שאם יש ביטולים, אנחנו עוזרים להם.

משה גפני: את זה אומרת המדינה.

משה גפני: בא בעל האולם ואומר: נכון, בחלק לא היו ביטולים, אבל היו ביטולים של אנשים, אנשים לא באו וכתוצאה מזה יש לי נזק.

משה גפני: אתה כמדינה הכרת בעובדה הזאת שעל אף שהמצב הביטחוני הסתדר, בכל אופן אנשים מבטלים.

משה גפני: כשאנשים מבטלים זה לא רק ביטול האירוע, זה גם ביטול ההזמנות.

דורון כהן: נכון, ובכל זאת יש דבר אחד שמייחד את האולמות מעסקים אחרים.

דורון כהן: יכול להיות שתהיה פגיעה בעסקים האחרים, יכול להיות שתהיה התאוששות.

דורון כהן: יכול להיות שיבואו פחות אורחים, יכול להיות שיגדילו את המנה.

דורון כהן: הייחוד שלכם זה הביטולים, וניתן מענה לייחודיות.

דורון כהן: לא ניתן מענה לכל בעיית המחזורים של כל העסקים במדינת ישראל.

דורון כהן: אנחנו לא נעמוד בזה.

דורון כהן: יש גם מלונות באילת שיש להם ירידה בפעילות.

דורון כהן: אנחנו לא ניתן מענה לכל החשיפות, אי-אפשר.

דורון כהן: מגדרים את החשיפות.

משה גפני: הלאה.

שגית אפיק: בעמוד 7, "מקדם ההאטה" גם כאן, אם מחליטים להוריד, הוא צריך לרדת.

משה גפני: הם מורידים את מקדם ההאטה.

שגית אפיק: יש לכם פה "משלים ההוצאה הנחסכת".

שגית אפיק: האם אפשר להסביר את זה?

דוד רוטנברג: זה אומר שכאשר עסק לא פעל והיה סגור, למעשה יש לו תשומות קבועות, כמו שחבר הכנסת שמטוב אמרה, כמו ארנונה שממילא קבועה.

דורון כהן: תן דוגמה של חנות.

דוד רוטנברג: ברגע שחנות היתה סגורה, למעשה היו לה הוצאות משתנות שנחסכו ממנו – החשמל היה סגור, הוא לא השתמש בדלק, הוא חסך הוצאות משתנות.

דוד רוטנברג: ההוצאות האלה, וזה גם היה במלחמת לבנון השנייה וגם במבצע עופרת יצוקה, זה משלים שמחושב לכל עסק ועסק פרטנית, דווקא בנוסחה הפרטנית.

דורון כהן: רבותי, חנות בגדים, אתה רוצה שנפצה אותו על המחזור?

דורון כהן: הוא לא קנה בגדים.

תומר ביטון: אני מסכים אותך שיש הוצאה שנחסכת, אבל כמו שמגדירים את זה, לקחת את מה שהוא דיווח כתשומות שוטפות בדוחות שהוא הגיש למע"מ, ולהגיד שכל התשומות השוטפות האלה הן תשומות שהוא לא שילם אותן, כמו שכר דירה, זה לא נכון.

דורון כהן: מי אמר שהוא לא שילם שכר דירה?

דורון כהן: להיפך.

תומר ביטון: הם לוקחים את כל זה ואומרים שכל זה עלות נחסכת, וזה לא נכון.

קריאה: הוצאות משתנות לא נחסכות.

קריאה: ההוצאות משתנות, זו ההגדרה הבסיסית במבוא לכלכלה.

דורון כהן: על ההוצאות המשתנות, על עלות המכר, הוא לא יכול לקבל.

קריאה: הן משתנות.

יעקב ערן: הן משתנות, אבל זה נחסך.

יעקב ערן: עצם החיסכון בהוצאות המשתנות, זה בא לידי ביטוי בהוצאה המלוכלכת.

קריאה: או גולמיות.

יעקב ערן: הוצאות קבועות, משתנות – הכול בסדר.

יעקב ערן: הוצאות משתנות זו הוצאה נחסכת.

תומר ביטון: - - - פועל על הוצאות שוטפות, ההוצאות השוטפות הוגשו בדוחות מע"מ, זה לא בהכרח ההוצאות המשתנות.

תומר ביטון: תקבעו את ההוצאות המשתנות.

יעקב ערן: למעט ציוד.

יעקב ערן: ציוד לא שם.

תומר ביטון: לא רק ציוד זו הוצאה קבועה.

משה גפני: הסעיף הזה הוא סעיף נכון, הוא לא מכבד אתכם.

דוד רוטנברג: הרב גפני, דווקא - - -

משה גפני: אני מקבל את זה, אבל זה לא מכבד אתכם.

דוד רוטנברג: הרב גפני, במלחמת לבנון היה שיעור קבוע קשיח, קיבלנו את המלצת הוועדה באופן - - -

משה גפני: אתם צריכים ללכת עכשיו ולבדוק אם הוא השתמש בחשמל או לא.

משה גפני: בסדר, קיבלתי את זה.

דורון כהן: רבותי, התשומות השוטפות מוכפלות ב-85%, בהנחה של 15% - - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: תחשבו עוד פעם.

משה גפני: אתם צודקים, העסק לא עבד שמונה ימים.

משה גפני: לא היו הוצאות חשמל, נדמה לי שגם לא שתו שם מים, הכול בסדר.

משה גפני: אתם צודקים שצריך להוריד את זה.

משה גפני: תחשבו עוד פעם האם מכובד להוריד את זה.

משה גפני: אתם צודקים, אני עם האמת לא מתווכח, אני רק אומר - - -

דורון כהן: זה לא רק חשמל ומים, זה עלות מכר.

משה גפני: מה עלות המכר?

דורון כהן: הוא מוכר בגדים.

דורון כהן: אתה רוצה לתת לו על המחזור?

דורון כהן: איפה עלות הבגדים שהוא קנה?

דורון כהן: אי-אפשר.

דורון כהן: רבותי, קצת היגיון.

דורון כהן: יש פה מכירת חיסול?

משה גפני: טוב.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: מה יש לנו עוד?

שגית אפיק: זה סך כול המסלולים.

שגית אפיק: ב-2009 היה גם מסלול ביחס לחקלאים והיה מסלול ביחס לקבלנים.

שגית אפיק: האם אתם יכולים לתת התייחסות?

שגית אפיק: מה יהיה הפעם?

יעקב ערן: לגבי החקלאים ודאי שיהיה מסלול.

יעקב ערן: יהיה מסלול בדומה לעופרת יצוקה.

יעקב ערן: המסלול שכמובן ייתן את אפשרות המסלולים לחקלאים כמו לכולם.

משה גפני: למה זה לא כאן?

יעקב ערן: רגע.

יעקב ערן: בגלל שיש עונתיות ויש תחומים כאלה או אחרים.

יעקב ערן: אני מקווה שעד סוף היום יהיו לנו גם החקלאים בהסכמה אתם.

משה גפני: עד סוף היום זה יהיה?

משה גפני: אתם יכולים להגיד לנו את העקרונות, מה הולך להיות?

צביקה כהן: היתה לנו הסכמה עד הבוקר, גם ל-7-0 וגם ל-40-7, יש לרשות המסים איזו בעיה עם זה.

צביקה כהן: אנחנו מוכנים לשמוע את הבעיה שלהם, אבל באמת אני רוצה לסגור את זה עד סוף היום, כמו שאמר ערן.

משה גפני: איך נסגור את זה עד סוף היום?

משה גפני: נישאר פה?

משה גפני: נתפלל פה מנחה?

קריאה: למה?

קריאה: תסגור את זה עכשיו.

צביקה כהן: ערן הציע - - -

יעקב ערן: שיצאו לחצי שעה ויסגרו.

ליאת גרבר: תצאו לחצי שעה ותסגרו.

חיזקיה ישראל: מה לגבי הקבלנים?

שגית אפיק: ראינו שהקבלנים מוחרגים, ואין להם אף מסלול אחר או שהם נכנסים למסלולים הרגילים?

ליאת גרבר: הקבלנים נכנסים למסלול שכר.

יעקב ערן: יש להם מסלול שכר.

חיזקיה ישראל: אם הם רוצים מסלול מחזורים, למה זה לא יחול עליהם?

שגית אפיק: למה לא מאפשרים להם מסלול מחזורים?

דוד רוטנברג: כי אין להם נזק.

דוד רוטנברג: לקבלנים יש נזק רק בשכר.

דוד רוטנברג: מבדיקה של כל המלחמות הקודמות לקבלנים יש נזק רק בשכר, ואני אסביר.

דוד רוטנברג: אנחנו מדברים על קבלן בונה שמוכר.

דוד רוטנברג: קבלן בונה שמוכר למעשה יש לו תנודתיות בכך שהוא בונה במשך שנה-שנתיים ואז יש לו מכירות.

דוד רוטנברג: למעשה אם היינו לוקחים את מסלול המחזורים, את נובמבר בשנה שעברה מול נובמבר הזה, יכול להיות שבנובמבר בשנה שעברה, אז היתה עונת המכירות שלו, ועכשיו הוא עסוק בבנייה, ואז נותנים כסף שלחלוטין לא מגיע כי הוא לא ניזוק, כך גם נעשה אם יהיה למשל - - -

יעקב ערן: קבלן בונה לא ניזוק.

דוד רוטנברג: הנזק היחיד שיש לו זה נזק בשכר עבודה.

יעקב ערן: יש הבדל בין קבלן בונה לקבלן מבצע.

יעקב ערן: קבלן מבצע הוא כמו כל נותן שירותים אחר בשונה מקבלן בונה, שזה על בסיס מסירה, ששם אין נזק.

חיזקיה ישראל: מה קורה עם קבלן תשתית?

יעקב ערן: גם אם יש, יש לו מסלול השכר.

חיזקיה ישראל: וקבלן תשתית?

יעקב ערן: כנ"ל.

יעקב ערן: אם יש לו קבלן תשתית, הוא במסלול - - -

חיזקיה ישראל: הוא עובד כל השנה.

דוד רוטנברג: יש לו מחזורים.

יעקב ערן: זה כמו כל נותן שירותים.

יעקב ערן: הנה, אין להם בעיה, הם אמרו שזה בסדר.

משה גפני: הלאה.

שגית אפיק: בתקנה 4 זה ניכוי של חובות מס מהפיצויים, אז אתם מבקשים לנכות גם חובות במס-הכנסה, גם במיסוי מקרקעין וגם במע"מ.

משה גפני: רק מס-הכנסה.

דוד רוטנברג: זה תמיד היה, אבל בהוראות ביצוע.

משה גפני: לא יהיה עכשיו.

משה גפני: רק מס הכנסה.

יעקב ערן: וגם מע"מ.

יעקב ערן: אי-אפשר.

משה גפני: אי-אפשר, אז אי-אפשר, אז אתם יכולים לחזור הביתה.

יעקב ערן: אני מבין שאתה לא רוצה מס רכוש, לא רוצה - - -

משה גפני: לא רוצה.

משה גפני: חזרתם בכם מהרבה דברים.

יעקב ערן: זה נכון.

יעקב ערן: גם מע"מ.

יעקב ערן: מס הכנסה ומע"מ.

משה גפני: מס הכנסה, נקודה.

משה גפני: ואם לא היתה מלחמה, מה הייתם עושים?

משה גפני: מה זה קשור עכשיו לעניין הזה?

יעקב ערן: כי אין היגיון.

יעקב ערן: אתה בא ואומר שעוסק שעובד מול רשות המס באופן סיסטמתי - - -

משה גפני: אני לא אומר שום דבר, אם אתם רוצים להשאיר את זה, תשאירו.

משה גפני: אני לא מצביע.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: אני רוצה להגיע לעיקר.

שגית אפיק: ההמשך זה התוספת.

שגית אפיק: התוספת היא על מי זה לא יחול.

שגית אפיק: יש פה באמת את המלכ"רים, שהם לא מוסד ציבורי זכאי, והגדרנו אותם קודם, יש פה את הקבלנים וכל היתר לפי 2009.

תומר ביטון: מה לגבי מלכ"רים שלא זכאים?

שגית אפיק: המלכ"רים שלא זכאים מוחרגים, מלכ"ר שעיקר הכנסתו מתמיכה.

שגית אפיק: אפשר לבקש מהם תשובה בעניין הזה.

שגית אפיק: מלכ"ר שהוא לא מוסד ציבורי זכאי, אבל יש לו פעילות - - -

תומר ביטון: אם יש מלכ"רים שכן יש להם פעילות שניזוקה, מה עושים?

ליאת גרבר: במה הוא ניזוק, בתרומות?

ליאת גרבר: שוב, אם יש לו פעילות שהוא מוכר מוצרים ושירותים - - -

שגית אפיק: כתוב לך "עיקר".

שגית אפיק: זה מעל 50 – עיקר.

תומר ביטון: אם הוא יכול להגיש לגבי הפעילות הזאת שמשק כספים סגור יכול להגיש לגביה - - -

ליאת גרבר: צריך גם יעילות, אנחנו לא יכולים לבדוק כל מלכ"ר ומלכ"ר.

ליאת גרבר: נקבע כלל אצבע.

יעקב ערן: חבר'ה, יש 30,000 מלכ"רים, מתוכם 1,200, או לא יודע כמה, מתוקצבים בדרך כזאת או אחרת.

יעקב ערן: אם רוצים לפתוח, זה משהו שאנחנו צריכים לדון בו, צריכים לחשוב עליו, צריכים לראות את המשמעויות שלו.

יעקב ערן: הלכנו על מסלול קיים של עופרת יצוקה, שהוא מסלול מיטיב, מסלול מתגמל, מסלול מאוד-מאוד לארג'י, יש פה מישהו שאפילו עשה את זה ברשות המסים, ואז יודע להגיד את זה, למרות שהוא עכשיו בצד השני.

יעקב ערן: זה מסלול מאוד מתגמל.

יעקב ערן: ובסופו של יום יש צורך בסופיות גם בתהליך הזה.

משה גפני: רבותי, לפני שאנחנו חוזרים לנוסח.

משה גפני: לגבי הנושא של המקדמות אני רוצה תשובה.

משה גפני: אני חוזר עוד פעם.

משה גפני: תהיו אתי - - -

יעקב ערן: אז - - -

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: אתה נלחם כאילו אתה בעל הבית של רשות המסים.

משה גפני: מחר אתה עוזב את רשות המסים, אתה בצד השני.

משה גפני: אני גם כן, אני נלחם כאילו אני יושב-ראש ועדת הכספים, מחר יכול להיות שאני לא, אבל אני הציבור.

משה גפני: ארבעה חודשים אני תושב באר-שבע או תושב אשדוד או אופקים, אני יכול להגיש בקשה.

משה גפני: בתוך 45 יום, אם אינני מקבל תשובה, מכיוון שבודקים את הבקשה שלי, או לא חשוב מה הסיבה, אני מקבל 50% מקדמה.

משה גפני: כעבור תקופה של שלושה חודשים, זאת אומרת, בעוד 45 יום נוספים, משרד האוצר לא נותנים לי תשובה לחלוטין.

משה גפני: לא כן, לא לא, לא חלקית, לא שולחים לי אפילו איזה נייר, כלום – בקשתי התקבלה, זהו.

משה גפני: את זה להוסיף לתקנות.

יעקב ערן: לא.

יעקב ערן: אני רוצה להעיר על זה.

יעקב ערן: ככל שאתה אומר - - -

משה גפני: לא נעבור לסעיף הבא בסדר-היום?

יעקב ערן: אתה לא רוצה לשמוע, אני לא אגיד.

משה גפני: רוצה.

משה גפני: רוצה.

משה גפני: רוצה.

משה גפני: דיברנו על זה.

יעקב ערן: בסדר, אבל הוספת תוספות משלך, שלא דובר עליהן.

משה גפני: בבקשה.

יעקב ערן: נכון שיש היגיון רב להגיד שיש לך סד זמנים מסוים, אתה לא עומד בסד הזמנים, תתכבד ואל תשאיר את אותו אדם בלי כלום.

יעקב ערן: אתה אומר שזו תוספת משמעותית למה שהיה קודם.

יעקב ערן: אכן, תוספת משמעותית שלא היתה קודם לאפשר 50% באופן אוטומטי, אם לא נעשה אחרי 45 יום, אבל אתה לא יכול להגיד שאחרי שלושה חודשים.

יעקב ערן: אין דבר כזה, אין יכולת משפטית לעשות את זה.

שגית אפיק: למה.

שגית אפיק: זה קיים במיסוי מקרקעין.

קריאות: - - -

משה גפני: לא להתערב.

שגית אפיק: כשהתביעה מתקבלת.

יעקב ערן: רגע.

יעקב ערן: רגע.

משה גפני: לא, אני לא מאפשר.

שגית אפיק: יש בכמה חוקים, גם במס הכנסה, גם במקרקעין.

יעקב ערן: זו השגה, זו לא תביעה.

יעקב ערן: זה שונה.

שגית אפיק: זה דומה מאוד.

יעקב ערן: זה שונה.

יעקב ערן: חבר'ה, זה שונה לגמרי, זו השגה.

שגית אפיק: מסלול ירוק הוא לא מסלול אדום שאתה מוכיח נזק ממשי, זה הרבה יותר דומה להשגה.

יעקב ערן: אדוני היושב-ראש, הדבר הזה מקשה עלינו, הוא גם לא נכון במהותו.

יעקב ערן: מה כן?

יעקב ערן: קח עוד שלושה חודשים, אם לא נתת, אני אעניש אותך.

יעקב ערן: נתת 50%, עכשיו תן עוד 20%, תגדיל את השיעור שאתה צריך לשלם.

יעקב ערן: זה אני יכול להבין, אבל אל תגיד: בקשתך התקבלה אוטומטית אחרי שלושה חודשים.

יעקב ערן: אני באמת חושב שהוכחנו במלחמות האחרונות את הרצינות שלנו, את צורת העבודה שלנו, את הצורך שלנו להגיע כמה שיותר מהר לנפגעים.

יעקב ערן: אני חושב שראש העיר יודע להעיד על כך.

משה גפני: אתה מתקדם אתי, אתה הולך לראש העיר?

משה גפני: מה עכשיו ראש העיר?

יעקב ערן: לא.

יעקב ערן: אמרת "הציבור".

משה גפני: הציבור זה אני.

דוד רוטנברג: הרב גפני, יש בתקנות העיקריות.

יעקב ערן: גפני, זה משהו שהולך מאוד רחוק, הוא לא היה אף פעם.

משה גפני: הוא קיים בהרבה - - -

יעקב ערן: הוא לא , הוא לא, הוא לא היה.

יעקב ערן: הוא לא היה, זה משהו חדש לחלוטין.

יעקב ערן: הוא לא היה.

יעקב ערן: אתה רוצה, נעשה דיון על כל זה - - -

שגית אפיק: הוא לא היה במס רכוש, הוא קיים במקומות אחרים.

יעקב ערן: מה שחשוב לך זו התוצאה.

יעקב ערן: אם חשובה לך התוצאה, הוא יקבל את ה-50%, תן לו עוד 20% אחר-כך.

יעקב ערן: בואו נלך לתכלית, לא כדי לייצר לנו סתם בעיות שאנחנו לא יודעים להתמודד אתן.

יעקב ערן: זה תקדימי מבחינתנו.

יעקב ערן: אל תפתח אותנו בנקודה הזאת.

רמי אריה: יש מקרים שאנשים לא קיבלו החלטה שנתיים וחצי.

יעקב ערן: רמי, יש להם 50% שהם מקבלים, שזאת מקדמה, שלא היתה קודם.

קריאות: - - -

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אני לא מרשה.

משה גפני: אתה מנהל פה דיון שלא ברשותי.

משה גפני: אל תצביע, אני לא אתן.

משה גפני: זה לא עומד לדיון כזה.

משה גפני: הנושא הוא לא הוויכוח אתכם עכשיו.

משה גפני: השאלה מי שולט במדינה, האם רשות המסים או ועדת הכספים, זה דיון אחר לחלוטין.

יעקב ערן: בגלל שכפית עלינו את ה-50%, כפית עלינו - - -

משה גפני: סתם אמרתי, סתם.

משה גפני: אני בסך הכול עובד שלכם.

משה גפני: עובד שלכם...

יעקב ערן: זה בדיוק ההיפך, ואתה יודע את זה, אבל יש גבול.

משה גפני: אני מבקש לדעת מה הבעיה.

משה גפני: האם יש בעיה משפטית בזה?

יעקב ערן: אתה פותח אותנו למקום.

יעקב ערן: אם אתה מחפש - - -

משה גפני: אני לא מחפש.

משה גפני: אני רוצה שייכנסו למסלול של תשובות, זה הכול.

ספי זינגר: הפתרון שצריך להיות הוא זמני במהותו, כי השאלה זמנית.

ספי זינגר: בסופו של יום תתברר התביעה, ולכן לא מגיע לו והוא קיבל כסף, זה לא טוב, מגיע לו והוא לא קיבל כסף, זה גם לא טוב.

ספי זינגר: ולכן הפתרון של המקדמות והגדלת המקדמות שזה פתרון זמני במהותו, הוא לא מביא לפגיעה אמיתית, סופית, שמישהו מקבל כסף שלא מגיע לו.

ספי זינגר: לכן הפתרון צריך להיות זמני.

משה גפני: היות שאתה למדת משפטים ואתה משפטן ומייצג את משרד המשפטים ואני לא למדתי משפטים, אני אבקש שהמשפטנית תענה לך.

שגית אפיק: אני חושבת שמכיוון שאנחנו מדברים במסלול ירוק, וממילא, ספי, הוא בסוף לא יקבל את הנזק הממשי שלו, אלא רק בערך לפי הנוסחה שקבועה כאן, הפתרון יכול להיות גם פתרון קבוע.

שגית אפיק: כיוון שאנחנו מדברים על מסלול ירוק, ואנחנו מדברים על פיצוי בסוף שהוא בערך, הוא ממוצע של משהו, הוא לא פיצוי מדויק, ולכן כמו שיש לגבי השגה בהרבה חוקים של מסים, אם כעבור תקופה מנהל רשות המסים או כל בר סמכות אחר לא הגיע למסקנה ולא נתן את הפיצוי, צריך לקבל את ההשגה במלואה.

שגית אפיק: זה בדיוק אותו מקרה, משום שכאן מדובר על מסלול ירוק, לא מדובר על הנזק הממשי, ומדובר על צורה סבירה - - -

יעקב ערן: הציבור יפסיד.

יעקב ערן: אנחנו נדחה תביעות סתם כי לא נוכל לעמוד בזה.

יעקב ערן: זה יהיהlose-lose לכולם.

יעקב ערן: אם אנחנו רוצים לפתור בעיה אמיתית, תפתרו אותה.

יעקב ערן: אם רוצים לפתור בעיה אמיתית, אז רוצים לפתור אותה.

יעקב ערן: חבר'ה, במקום לפתור, אתם יוצרים לנו בעיות ולציבור בעיות ויוצרים תקדימים.

יעקב ערן: אי-אפשר - - -

דוד רוטנברג: זה ייצור שתי תוצאות שליליות, שגית, הרב גפני.

משה גפני: כן בבקשה.

דוד רוטנברג: גם אין חכם כבעל ניסיון וגם כמשפטן – אני רואה שמכבדים משפטנים פה בוועדה - - -

משה גפני: כדאי לך להיכנס למסלול הזה.

דוד רוטנברג: זה כנראה המקום היחיד.

דוד רוטנברג: זה ייצור שתי תוצאות שליליות, בסך הכול התוצאה שאנחנו רוצים שהניזוק יקבל את הכסף.

דוד רוטנברג: הניסיון מלמד אותנו שהיו מקרים, בעיקר במסלול המחזורים, כשבאנו ושילמנו, למשל כשנפלה טעות – הרי תקנה 9 לחוק מאפשרת לנו לעשות תיקון החלטה עד ארבע שנים, למעשה גילינו שמי שקיבל כסף באופן מיותר, למעשה היו מקרים שלא ניתן היה להחזיר את הכסף, מכיוון שהעסק בחובות או במצב כזה או אחר.

דוד רוטנברג: אנחנו לא רוצים ליצור מצב שבו כפי שהוועדה דורשת, נגיד 90 יום, הוא יקבל החלטה שלילית.

דוד רוטנברג: יותר קל לתת תשובה שלילית ואחרי זה לבדוק את התשובה לאט ולראות שאנחנו נותנים כסף אמיתי, או לתת כסף ובטעות לא נוכל להחזיר אותו כי לא מגיע לו.

דוד רוטנברג: 90 יום זה גם לא מה שכתוב בתקנות, בתקנות העיקריות כתוב לנו שישה חודשים.

שגית אפיק: אבל שיניתם הרבה דברים בתקנות.

דוד רוטנברג: נשמח לשנות גם את התקנות האלה, יש לי הרבה השגות על תקנות עופרת יצוקה.

דוד רוטנברג: אני אשמח לשבת חודשיים, נשב לתקן, נעשה משהו כמו שצריך.

משה גפני: אני מקבל מה שאתה אומר.

משה גפני: אני אציע מה שהציע עופר מנירב.

משה גפני: אני יכול להגיד בשמך?

עופר מנירב: כן, אדוני.

משה גפני: ההצעה היא כזאת.

משה גפני: ההצעה היא שלא מסתיים הדיון בפרק הזמן הזה שעליו אנחנו מדברים.

משה גפני: אתם תשלמו לו את התביעה שלו, אתם יכולים להמשיך את הדיון.

משה גפני: זאת אומרת, זה לא סופי, זה לא דבר שנגמר בעניין הזה.

משה גפני: יש לכם פרק זמן - - -

ליאת גרבר: נקרא לזה "מקדמה".

שגית אפיק: לא.

שגית אפיק: מה זה מקדמה?

שגית אפיק: מקדמה של 100%.

משה גפני: עם כל הכבוד, אי-אפשר - - -

דוד רוטנברג: נעשה כמו מס הכנסה, מס שלא - - -

משה גפני: מה שקורה שיש לכם את הזמן.

משה גפני: אתם רוצים עוד חודש – עוד חודש, אבל בפרק הזמן הזה תגמרו את העניין, תתנו תשובה.

משה גפני: היה ולא נתתם תשובה בכלל, תשלמו את התביעה ואתם יכולים להמשיך את הדיון אתו.

משה גפני: אתם יכולים להגיד: התביעה שלו היתה גדולה מדי, אתם מקזזים ממנו חזרה, אתם מוסיפים לו, אתם נותנים לו.

משה גפני: אתם אומרים ששלושה חודשים זה פרק זמן קצר, יהיו ארבעה חודשים, אבל בארבעה חודשים לא נותנים תשובה ואתה רוצה שנאשר דבר כזה?

דוד רוטנברג: היושב-ראש רוצה תשובה מסוימת?

משה גפני: אם אתה אומר מה שאמר ספי ואתה אומר שגם אתה משפטן, שלא יכול להיות דבר כזה, אני חושב שכן יכול להיות דבר כזה, אבל אני מקבל את העמדה שלכם, תוכלו להמשיך את הדיון אתו.

משה גפני: היה ולא נתתם לו תשובה בארבעה חודשים, תתנו לו את התביעה, תמשיכו את הדיון.

דוד רוטנברג: את הסכום שלא שנוי במחלוקת.

קריאה: לא.

קריאה: הכול.

דוד רוטנברג: היו תיקים - - -

יעקב ערן: בשביל לעשות את זה, אנחנו צריכים לראות איך עושים את זה.

יעקב ערן: אני לא יודע לתת לך עכשיו תשובה.

דוד רוטנברג: היה תיק שתבעו 27 מיליון שקל, קיבלו בסוף 3 מיליון שקל.

דוד רוטנברג: מה אני אמור לשלם לו?

משה גפני: אמרתי שלא?

משה גפני: הרי יש לך זמן לענות לו.

דוד רוטנברג: אם אני משלם לו את כל סכום התביעה, 27 מיליון, איך אני אקח את זה אחר-כך - - -

משה גפני: אל תשלם לו, תענה לו.

דוד רוטנברג: לענות, בסדר.

רוביק דנילוביץ: הוא יכול גם לתת תשובה לא מנומקת.

משה גפני: לא, הוא לא יכול.

שגית אפיק: תשובה מנומקת בוודאי.

שגית אפיק: לא כל תשובה.

דוד רוטנברג: אני עונה לו תשובה: מגיע לך לפי עמדתנו 3 מיליון שקל, אתה זכאי לקבל את זה, וזהו.

משה גפני: תנמק.

שגית אפיק: דוד, בתקנות שהבאתם לנו, לפני שהציע חבר הכנסת גפני את ההצעה שלו, לכאורה עולה שבתוך 45 ימים אתם מסיימים את התביעה.

שגית אפיק: זה התקנות שהבאתם לנו.

שגית אפיק: תסתכל, זה מה שמופיע.

משה גפני: גם דורון אמר את זה.

שגית אפיק: עם כל הכבוד, שלושה חודשים זה לא זמן מאוד-מאוד קצר.

משה גפני: ארבעה חודשים.

רוביק דנילוביץ: עוד דבר.

רוביק דנילוביץ: הסיפור פה זה העסקים הקטנים.

רוביק דנילוביץ: זה הסיפור הגדול.

משה גפני: נחזור לנוסח.

שגית אפיק: היה לנו במלכ"ר, מוסד ציבורי זכאי, הצענו לכם תיקון לנוסח, שכנראה פותר את הבעיה.

שגית אפיק: תגידו לנו אם זה מקובל: וביכולתו למכור שירותים או מוצרים.

שגית אפיק: אתם אמרתם שזו המטרה, עיגנו את זה בנוסח.

ליאת גרבר: המטרה היא שלא תהיה פריסה של תשלומים והתשלום כאילו ייחשב של חודש בחודשו.

יעקב ערן: אין בזה שום - - -

משה גפני: ערן, לא יהיו תקנות.

יעקב ערן: בסדר, אז לא.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני אחרי זה אוכל את הקש, לא אתם.

יעקב ערן: נעשה פה צעד משמעותי.

משה גפני: אמר פה מנכ"ל משרד האוצר, אמר פה בדיון: אנחנו בתוך 45 ימים, זה גם מופיע בתקנות שלכם, אנחנו מסיימים את זה.

משה גפני: אתה אומר שמישהו יגיש תביעה על 27 מיליון, אז הסכמתי ארבעה חודשים.

משה גפני: במשך ארבעה חודשים לא תדעו לנמק תשובה?

משה גפני: בושה אפילו להגיד את זה.

משה גפני: אני מסכים שתמשיכו הלאה.

משה גפני: אני מבקש לגבי הנוסח של "מדי חודש בחודשו" – אני מבקש להגיע לנוסחה מוסכמת.

משה גפני: לגבי הנושא של מסלול הירוק, אני מבקש לדעת - - -

שגית אפיק: המסלול הירוק זה מה שעלה קודם.

משה גפני: אנחנו הסכמנו כך – תהיו אתי, אני כבר באמת מתחיל לאבד ראש.

משה גפני: אני רואה כל הזמן שערן רץ לדבר עם השר - -

יעקב ערן: לא דיברתי עם אף אחד.

משה גפני: - - רועד מפחד, ואתם גם כן למדתם משפטים כולכם ואתם יודעים להתווכח אתי, הכול בסדר.

משה גפני: אני כבר באמת מפחד, עוד מעט אני יורד למקלט עם קסדה.

יעקב ערן: אתה רוצה פיצוי?

משה גפני: לא.

יעקב ערן: חשבתי...

יעקב ערן: מבצע - 50% מקדמה.

משה גפני: אני אצטרך להוכיח שלא היה לי קיוסק בבאר-שבע.

רוביק דנילוביץ: לפי נתוני הארנונה, אין לך, אדוני...

משה גפני: רבותי, הסכמנו שמסלול ירוק ומסלול אדום יהיו עד 7 ק"מ.

משה גפני: זה יהיה כתוב.

משה גפני: הייתם נחמדים.

משה גפני: באמת ברוב הדברים הייתם נחמדים, חוץ ממה שלא.

משה גפני: מסלול אדום יהיה עד 7 ק"מ, מ-7 ועד 40 אין מסלול אדום.

משה גפני: כופפתי את הראש.

משה גפני: אני לא מבין למה, אבל כופפתי אותו.

שגית אפיק: כל מי ש-0 עד 7 מסלול מלא, בלי קשר ליישובי ספר.

משה גפני: שגית - - -

שגית אפיק: היא רוצה לדעת מה - - -

משה גפני: אני חוזר ואומר.

משה גפני: המשפטניות מדברות, אני בכלל באופסייד.

משה גפני: ליאת, לא למדתי משפטים.

משה גפני: אני מבקש שיהיה כתוב מ-0 עד 7 יהיה מסלול אדום.

משה גפני: היחידה שהיתה בחוץ זו היתה שדרות, נכון?

שגית אפיק: היא בתוך ה-7.

ליאת גרבר: שדרות היחידה שלא נמצאת, אין לנו בעיה להוסיף את שדרות.

יעקב ערן: מה אכפת לך איך זה יהיה חוקי, זה יהיה.

יעקב ערן: מה שאתה רוצה יהיה.

משה גפני: אני רוצה פעם אחת לנצח את המשפטנים.

משה גפני: פעם אחת, אני יכול?

יעקב ערן: לא.

יעקב ערן: אני לא מצליח.

משה גפני: בוא תלמד ממני.

משה גפני: אני מבקש שיהיה כתוב בתקנות שמ-0 עד 7 יש מסלול אדום.

משה גפני: אפשר דבר כזה או שזה בלתי אפשרי?

משה גפני: אם זה בלתי אפשרי, אני חוזר לכולל.

משה גפני: מ-7 עד 40 יש מסלול ירוק.

משה גפני: אני מבקש שהנוסח יהיה מסלול ירוק.

שגית אפיק: אני אציע נוסח שמשאיר לכם את "כתוצאה מנזק מלחמה".

ליאת גרבר: תביאי בחשבון שזה מהחוק, זה משהו שנובע מהחוק.

שגית אפיק: אולי תקשיבי לנוסח שאני מציעה ואז נראה – כשלניזוק נגרם נזק כתוצאה מנזק מלחמה, מחמת אי-אפשרות לנצל נכסים או מחמת הפסקת פעילות, לרבות נזק שנגרם בשל תשלום שכר עבודה, הוא יהיה זכאי לפיצוי ששוויו ייקבע לפי אחד המסלולים הבאים, לפי בחירתו וללא הוכחה של הנזק הממשי.

שגית אפיק: אני חושבת שזה נוסח שאפשר לחיות אתו, זה מסלול ירוק, זה מגדיר אותו.

ליאת גרבר: אני צריכה לבדוק.

ליאת גרבר: זה אומר שהם לא יצטרכו להצהיר שהם גרים באזור או הלכו לבית ספר?

רמי אריה: שגית, זה לא פותר את הבעיה, הנוסח שלך.

רמי אריה: ברשותך, האם אפשר להציע נוסח אחר?

ליאת גרבר: - - - שהוא גר באזור ושהוא לא הלך לעבודה, זה כל מה שאני מבקשת ממנו.

שגית אפיק: את צודקת, הוא יעשה את זה.

שגית אפיק: הוא יראה שהוא גר באזור, הוא לא צריך להוכיח את הנזק הממשי.

קריאה: שגית, זה לא פותר את הבעיה.

רמי אריה: הגדרת נזק ממשי מופיעה בתקנות.

משה גפני: לא נתתי רשות.

משה גפני: רבותי - - -

ליאת גרבר: לא דורשים ממנו יותר מאשר - - -

משה גפני: ליאת, אני יכול לדבר בוועדה הזאת או שאני צריך לצעוק?

משה גפני: הסכמנו על העקרונות או שלא הסכמנו על העקרונות, אני רוצה להצביע על התקנות הללו.

משה גפני: אני מדבר על ארבעה חודשים - - -

קריאה: האם חזקה תהיה?

משה גפני: לא קיבלת רשות, עם כל הכבוד.

משה גפני: מה זה פה, לשכת עורכי-הדין?

משה גפני: דרך אגב, לשכת עורכי הדין זה אחד הגופים המאוד מכובדים.

משה גפני: היתה לי על זה מלחמת עולם.

ליאת גרבר: - - - תשמור את הכוחות לדיון הבא.

משה גפני: ליאת.

משה גפני: תקשיבו לי.

משה גפני: אני מבקש להצביע על התקנות, אני מדבר גם על המקדמה של ה-45 יום ו-50%.

משה גפני: לאחר ארבעה חודשים אם אין בכלל תשובה מנומקת, הוא יקבל 100% והדיון יכול להימשך.

משה גפני: אני מציע את זה.

משה גפני: אני מציע שתשבו על נוסחאות.

משה גפני: נצביע בעד כל מה שדיברנו.

שגית אפיק: רגע.

שגית אפיק: 117% ו-125%, הארכה עד 23 בנובמבר, כולל יום שישי.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני אצביע, אם הוועדה תאשר את התקנות האלה, אני מגיש רביזיה, וברביזיה אני אומר לכם: אני לא מבטל את הרביזיה עד שלא תהיה הסכמה.

משה גפני: אתם שומעים מה שאני אומר?

משה גפני: מה אתה מסתכל עלי כמו איזה - - -

ישראלה מני: אדוני היושב-ראש, רק שני דברים, במחילה.

ישראלה מני: אנחנו מהמגזר העסקי.

ישראלה מני: האחד, הוצעה פה הצעה מאחורה, והיא נכונה.

ישראלה מני: בשביל שרשות המסים תסכים להגיע לנושא של המקדמות של ארבעה חודשים, אפשר להגביל את הסכום של העסקים, סכום הפיצוי, נניח ל-50,000 שקל.

ישראלה מני: מאחר שמרבית העסקים שנמצאים בדרום הם עסקים קטנים ובינוניים - - -

קריאות: לא, לא.

ישראלה מני: רק שנייה.

ישראלה מני: רק שנייה, רבותי.

ישראלה מני: תקשיבו דקה.

ישראלה מני: תקשיבו עד הסוף.

ישראלה מני: יותר מ-90% מכלל העסקים במדינה הם עסקים שמרוויחים עד מיליון שקל ברבעון שלם.

ישראלה מני: זה נושא אחד.

ישראלה מני: הנושא השני זה הנושא של הסניפים.

ישראלה מני: לא עלה פה הנושא הזה, הוא נמצא ב-(ה).

ישראלה מני: אני רק רוצה לוודא שכמו בעופרת יצוקה כל סניף – אני פונה פה לרשות המסים – נחשב מרכז רווח בפני עצמו, אנחנו לא מסתכלים על הרשת כרשת.

משה גפני: ליאת, אתם מקשיבים לה?

ישראלה מני: אני רוצה תשובה.

ישראלה מני: זה דבר נוסף, ודבר שלישי זו ועדת הערר שהוזכרה פה קודם, שלא מופיעה פה בתקנות.

משה גפני: ליאת, את יודעת לענות לה על השאלה השנייה?

ליאת גרבר: לא שמעתי.

ישראלה מני: בעופרת יצוקה, בהוראות הביצוע, כתבתם שכל סניף מופיע בפני עצמו.

ישראלה מני: אני רוצה לקבל הבהרה שגם פה כל סניף מופיע בפני עצמו ואנחנו לא מדברים על כל רשת כרשת, זה דבר ראשון.

ישראלה מני: ודבר שני זו ועדת הערר.

ליאת גרבר: ברור שרק הסניפים שרלוונטיים לאזור, ברור שלא כל הסניפים.

ישראלה מני: אין לי בעיה.

ישראלה מני: לא אמרתי כל הסניפים, אבל אני לא רוצה שתהיה סיטואציה שיבואו ויסתכלו על כל הרשת, ואז יחתכו ממנה חלק.

ישראלה מני: כל סניף עומד כמרכז רווח בפני עצמו.

רמי אריה: לעניין התקרה.

ישראלה מני: לעניין התקרה, ברור לעניין התקרה.

ישראלה מני: אנחנו מדברים על הפיצויים.

ישראלה מני: ליאת, אני חוזרת ושואלת שוב.

דוד רוטנברג: לגבי סניפים, גם אם הח"פ הוא אחד לעסק שרשום במרכז הארץ, אם הוא מנהל סניף, התנהלות כספית, חשבונאית, ניהול ספרים נפרד באזור הדרום, הוא יקבל על הסניף הזה, למרות שהוא רשום במרכז.

ישראלה מני: התקרה חלה פר סניף, לא פר רשת.

רמי אריה: יש לו שני סניפים, אחד בשדרות, אחד בבאר-שבע.

ישראלה מני: שנייה, אני שואלת שאלה נכונה.

דוד רוטנברג: אמרתי ברור.

דוד רוטנברג: אני אומר - - -

ישראלה מני: לא, אתה לא מדבר ברור.

משה גפני: לא כולם, בבקשה.

דוד רוטנברג: אני אסביר שוב וברור.

דוד רוטנברג: אם לעסק, לא משנה כרגע אם הוא רשום במרכז הארץ – אני מזהיר ומחריג, לא הכוונה שכל עסק רשום במרכז הארץ – אם עסק שהוא רשת, יש לו סניפים באזור הדרום, אחד או שניים, זה לא משנה, וכל סניף לעצמו מתנהל כעסק עצמאי עם ניהול ספרים עצמאי, עם עובדים קבועים - - -

ישראלה מני: לא, זה לא יכול להיות.

דוד רוטנברג: גם אם יש ח"פ אחד לכל הרשת, נשב וניתן לכל סניף וסניף אם הוא מתנהל כיחידה עצמאית, גם אם הם תחת ח"פ אחד.

דוד רוטנברג: זה היה גם במלחמת לבנון השנייה וגם בעופרת יצוקה.

ישראלה מני: התקרה תחול פר סניף?

ישראלה מני: יש לי רשת אחת - - -

משה גפני: זה מה שהוא אמר.

משה גפני: רבותי, אני מבקש לדעת מהממשלה – אני הצעתי – אם אתם מתנגדים.

משה גפני: אם אתם מתנגדים, אני לא יכול להצביע, אלה תקנות שלכם.

משה גפני: הצעתי את ההצעה הזאת.

משה גפני: אולי תקשיבו לי רגע?

משה גפני: הצעתי את ההצעה הזאת.

משה גפני: מכיוון שגם השר מבקש לסיים את העניין הזה, מכיוון שגם אני מעוניין לסיים את זה, מכיוון שחברי הוועדה מעוניינים לסיים את זה, אני לא רוצה לעכב, אני רוצה להצביע על מה שאמרתי.

משה גפני: מייד אחרי ההצבעה, אם הוועדה מאשרת, אני מגיש רביזיה.

משה גפני: הרביזיה היא גם בשמכם.

משה גפני: זאת אומרת, אם תגיעו - - -

יעקב ערן: אנחנו בסד של ארבעה ימים.

משה גפני: אתם בסד.

משה גפני: מה דעתכם?

יעקב ערן: בסדר.

יעקב ערן: נעשה הפסקה בין כה.

משה גפני: אין הפסקות עכשיו, גמרנו.

משה גפני: מאיזו שעה אני יושב פה?

יעקב ערן: בשביל זה צריך הפסקה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני יושב פה, יש לי ביום רביעי הבא ישיבת מליאה ב-11:00, אם תבואו עם השגות ותגידו שאתם רוצים לשנות, לא הגעתם לנוסחאות מוסכמות – אגב, לשכת עורכי-הדין יכולה להביא גם נוסח – אם לא הגעתם לנוסחאות מסוכמות או שהטלתם וטו על הנושא של הארבעה חודשים עם התשלום של ה-100%, יש רביזיה, וכל עוד שאין הצבעה, אין תקנות, ואז גם אני נכנס לסד, האם אני נכנע לכם ואני מביא את הרביזיה, מצביע עליה ומקבל את ההצעה שלכם, מה שלדעתי לא הולך לקרות, כי אני לא הולך להשתנות בעניין הזה.

משה גפני: מהניסיון שלי, עם מה שהיה בפעמים הקודמות ומה שקורה עם הדבק אצלכם, אני לא הולך לשנות את עמדתי, אבל יכול להיות שכן, יכול להיות שלא תהיה לי ברירה, אני אכנס לסד.

משה גפני: זאת אומרת, אני צריך לדעת עד סוף השבוע, עד יום שישי.

משה גפני: מיום שישי יש לי ארבעה ימים בשביל להוציא סדר-יום ליום שלישי אחרי זה – אם עד יום שישי, אני לא מקבל מכם תשובה - - -

טמיר כהן: עד יום חמישי.

משה גפני: עד יום חמישי.

משה גפני: בסדר, תמיר צודק.

יעקב ערן: נעשה הפסקה.

יעקב ערן: יש דיון, נבוא עוד שעה.

יעקב ערן: אתה לא יכול ככה.

משה גפני: לא רוצה.

משה גפני: ולכן אני אומר: אני מגיש את הרביזיה גם בשמכם.

משה גפני: אם אתם אומרים לי שאתם לא מסכימים לזה, אין תקנות.

משה גפני: נשב ונתחיל משא-ומתן מחדש, אבל אז המשא-ומתן מבחינתי יהיה שונה לחלוטין, לא כמו שהיה עד עכשיו.

ורד ויץ: מה שיקרה זה שהמשכורות של העובדים מתעכבות.

ורד ויץ: האם אי-אפשר לקחת שעה או שעה וחצי ולגמור את זה ולאשר סופית?

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: אני מצביע, נותן לכם שעה, שעה וחצי, תגמרו.

ורד ויץ: כל זמן שהתקנות אינן סופיות, בגלל הרביזיה - - -

משה גפני: את לא שומעת מה שאני אומר לך, תאמיני לי.

משה גפני: אם את רוצה להיבחר לכנסת, תשמעי מה שאני אומר לך.

ורד ויץ: מאיפה הבאת את זה?

משה גפני: סתם, לא התכוונתי אליך, התכוונתי לעצמי.

משה גפני: זה לא ייגמר אף פעם, תאמיני לי.

משה גפני: את רוצה שעה וחצי, יהיו שעה וחצי.

משה גפני: בעוד שעה וחצי אני מבטל את הרביזיה, הכול בסדר.

שגית אפיק: אם את מדברת על הסכם, אפשר לחתום על הסכם, כי מדברים שיהיו תקנות בהקדם.

משה גפני: תקנות מס רכוש וקרן פיצויים (תשלום פיצויים) (נזק מלחמה ונזק עקיף) (הוראת שעה), התשע"ג-2012.

משה גפני: מי בעד אישור התקנות, ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: אין.

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: אני מגיש רביזיה.

משה גפני: התקנות התקבלו, הגשתי רביזיה.

משה גפני: תודה רבה, אני עושה הפסקה עשר דקות.