ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 794, 2012-12-18 13:30

אילן גילאון: אנו מחדשים את הישיבה.

אילן גילאון: נא לשבת.

אילן גילאון: חברים, שלום לכולכם, אנחנו מחדשים את הדיון – פותחים דיון חדש.

אילן גילאון: יש מספר תיקונים טכניים לתקנות השירות אבל לפני זה אני רוצה לתת לחברי הטוב, חבר הכנסת אורי מקלב, לומר כמה דברים כי יש לו בחירות על הראש וצריכים לשחרר אותו.

אורי מקלב: כאן היא עבודת הבחירות, מי שיודע, לא בחוץ.

אורי מקלב: כאן עושים דברים חשובים.

אורי מקלב: רציתי להבהיר הבהרה קטנה, אולי חלק מהנוכחים פה שמו לב שהייתה לנו איזו פעילות - - - בישיבה הקודמת וגם עכשיו.

אורי מקלב: כדי למנוע מהטרדת כל היושבים פה, אולי מה שאחרים לא תמיד עושים, אנחנו ביארנו את הדברים וליבנו את הנושאים שהיו צריכים להיות כאן בנושא התקנות עוד לפני הישיבה כך שאנחנו באים כבר עם דברים מסוכמים וברורים.

אורי מקלב: אני רוצה רק להגיד עוד משפט אחד: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, מצאת לנכון ואמרת שאתה לא עושה את הדברים בבהילות.

אורי מקלב: עד שהדברים לא מתבררים בהסכמות – לא נעשה שום דבר.

אורי מקלב: כדי למנוע לזות שפתיים בעניין המקוואות, בעניין תקנה 77, אם אני לא טועה, אני רוצה להגיד שאנחנו באים מהצד של המשתמשים במקוואות.

אורי מקלב: שאף אחד לא יחשוב ושלא יחשדו בי שאני מגיע כאן מהצד של המשרד לענייני דת שאחראי לכך ואולי זה משית עליו הוצאות – יש כאן נציג של משרד הדתות?

אורי מקלב: במקרה הזה אני בא דווקא מהצד של זכויות האזרח ואני מוכן גם אפילו מהתנועה לזכויות האזרח.

אורי מקלב: במקרה הזה אנחנו שווים והמשתמשים - - -

אילן גילאון: אורי אמר לי קודם שהוא בא מהצד של המשתמשים, אז אמרתי לו להגיד מקוואות, כי זה לא נשמע טוב.

אורי מקלב: אני יודע.

אורי מקלב: אחרי זה אמרתי לו: אדוני יכול לשבת, נא לשבת.

אורי מקלב: אז הוא אמר לי: אחרי שמשתמשים גם יושבים.

אורי מקלב: לכן אנחנו לא נשתמש במונחים כאלה, הטרמינולוגיה צריכה להיות קצת אחרת.

אורי מקלב: באופן מעשי, אני מאוד מעריך את העבודה שעושים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהאפשרות למשתמשים הנכים במקוואות באמת מורכבת ומסובכת לאין ערוך, כמו כל הדברים המסובכים, אבל הנגישות בעניין הזה היא יותר.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על מקווה מים אליו אמור נכה להיכנס, במקרה הזה מדובר בנכים שמרותקים לכיסאות גלגלים או נכים במאת האחוזים.

אורי מקלב: זאת אופרציה לא פשוטה.

אורי מקלב: אני שמח שאתם עושים תקן איך צריך להיות המעלון, תקן ומפרט.

שמואל חיימוביץ': מתקן הרמה.

אורי מקלב: אני מבין שבעיקר הוא מיועד להעלות – במקום 120 קילו שחייבו לשאת עד עכשיו – 160 קילו.

אורי מקלב: אבל באופן מעשי אני חייב להגיד כאן לפרוטוקול: לא פתרנו את הבעיה.

אורי מקלב: בכל המקומות הישנים קשה להאמין שזה ישים.

אורי מקלב: מקווה מים, מטבע הדברים – פירוש "מקווה מים" הוא מקום שאוגרים בו מים – הוא לא מקום גדול, לא עושים אותו גדול כי משתמשים בו יחידים ואין צורך לעשות אותו גדול.

אורי מקלב: זה גם חוסך מים, גם חוסך בבעיות אחזקה וגם בניקיון.

אורי מקלב: בסופו של דבר עושים אותו קטן, ועכשיו, להכניס בו מתקן גדול; ובנוסף לאדם המוגבל צריכים להיכנס עוד שני אנשים יחד.

אורי מקלב: אלו לא דברים פשוטים.

אורי מקלב: לכתחילה גם צריך עוד גרם מדרגות נוסף, כניסה נוספת, והדברים האלה לא ישימים.

אורי מקלב: אבל מכיוון ששר הדתות הוא זה שאחראי בנסיבות טכנולוגיות או מסיבות של אפשרויות פיזיות להיכנס, לכן אנחנו מברכים ובמקום שכן שייך – המפרט הזה נכון ואנחנו תומכים בעניים הזה ולכן יש בינינו הסכמה.

אורי מקלב: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: תודה רבה וכל הכבוד לך שבתקופה כזאת אתה בכנסת.

אורי מקלב: אני צריך להשתוות אליך אחרת המצביעים שלי יעברו אליך והמצביעים שלך יבואו אלי.

אורי מקלב: כדי שחס וחלילה לא תהיה זליגה של קולות – אנחנו הולכים ביחד.

אורי מקלב: אני רגוע.

אילן גילאון: אנחנו שנינו יכולים לחיות בשוק הזה טוב מאוד.

אילן גילאון: יש אחרים שמפריעים לך ולי.

אורי מקלב: האויבים של שנינו הם אותם אויבים.

אורי מקלב: אנחנו מאוד מעריכים – הכנסת מציינת מאוד את העבודה של הוועדה.

אורי מקלב: לא כולם היו פה אבל בטכס הסיום שהיה ליושב-ראש הוועדה הקבועה, אני רוצה להגיד לכם שנמצאים כאן באופן קבוע, ציינו באופן מיוחד את הישיבות הקבועות, השבועיות, של ועדת המשנה הזאת.

אורי מקלב: אין עוד ועדת משנה של הכנסת, אין עוד ועדת משנה של שום ועדה בכנסת, שעושה ויושבת ברציפות, במורכבות וגם ביעילות כמו שאתם יושבים פה ועל זה מגיעות לכם ברכות.

אורי מקלב: החדשים שיגיעו – ויגיעו הרבה חדשים – לא יידעו להעריך את זה בהתחלה, לכן אנחנו עושים את זה עכשיו.

אילן גילאון: תודה רבה, אורי, בהצלחה.

אייל לב-ארי: אנחנו בעמוד מספר 2, נדון בתקנה 77, התאמות נגישות במקוואות.

אייל לב-ארי: "77.

אייל לב-ארי: (א) מתקן הרמה המאפשר במקווה טהרה כניסה", מקווה טהרה קיים.

אייל לב-ארי: "כניסה ויציאה של אדם עם מוגבלות לבור הטבילה ושימוש במקלחת נגישה, יעמוד בדרישות אלה - - -

קריאה: איפה אתה קורא?

אייל לב-ארי: אני קורא בעמוד 2.

אילן שפירא: אייל, אתה הפצת את הנוסח הסופי גם באינטרנט?

אייל לב-ארי: הנוסח הסופי לא נמצא כרגע באינטרנט.

אייל לב-ארי: הוא יועלה לאינטרנט למי שצריך.

אייל לב-ארי: במאמר מוסגר, זה הנוסח הלא סופי והוא יכול להיות כפוף לשינויי עריכה.

אייל לב-ארי: מה שקובע זה מה שמפורסם ברשומות בסופו של דבר.

אילן שפירא: מתי תעלה אותו לאתר?

אייל לב-ארי: כמו שאילן אמר, אני אצמד לדבריו.

אייל לב-ארי: זה יהיה בימים הקרובים.

אילן שפירא: תודה.

אייל לב-ארי: "77.

אייל לב-ארי: (א) מתקן הרמה המאפשר במקווה טהרה קיים כניסה ויציאה של אדם עם מוגבלות" – בעצם, לא צריך את הביטוי "קיים" – "במקווה טהרה כניסה ויציאה של אדם עם מוגבלות לבור הטבילה ושימוש במקלחת נגישה, יעמוד בדרישות אלה: (1) דרישות תקן בינלאומי ISO 10535 יחולו על מתקן הרמה;" שימו לב שכרגע יש הערה: כרגע נמצא בהליכי התקנה תקן ישראלי באותו מספר כמו ISO שעוסק בנושא של מתקני הרמה, והוא מהווה בכללותו תרגום של ה-ISO.

אייל לב-ארי: ככול שעד מועד פרסום התקנות יאושר התקן הזה ויינתן לו גם מעמד של תקן ישראלי, תשונה ההפניה מה-ISO לת"י בתקנות.

אייל לב-ארי: זה רק למי שיעקוב אחר כך בתקנות ויראה פתאום אולי שינוי מה-ISO לת"י – זאת הסיבה.

אייל לב-ארי: "(2) מתקן ההרמה יהיה מסוגל להרים אדם שמסתו 160 ק"ג לפחות; על מתקן ההרמה יסומן במקום בולט לעין מהי המסה המרבית שהוא יכול להרים - - -

אוראל גלולה לפיד: אייל, לנו יש שאלה: האם יש היום מתקן הרמה שעומד בתקן הזה של 160 ק"ג?

אילן גילאון: יש?

אוראל גלולה לפיד: אם שינינו מ-120 ל-160, השאלה אם יש כיום כזה דבר?

יהודה מירון: יושבת כאן אורלי בוני, נציגת משרד הבריאות, אני יכול לספר לך שמומחיות המשרד רצו להעלות את זה הרבה יותר גבוה כי בשוק אין בעיה לספק את זה.

יהודה מירון: אנחנו נסינו ללכת על משהו ראשוני, סביר.

אוראל גלולה לפיד: רק רצינו לדעת שאם העלנו מ-120 ל-160 לא ייווצר מצב שאין מישהו שיכול לספק את זה.

נעמה לרנר: האמת היא שבדרך כלל מתייחסים ל-180.

נעמה לרנר: אני לא יודעת למה פה דיברתם על 160, יהודה.

יהודה מירון: התקן דיבר על 120 מכל מני סיבות, אז אמרנו: בואו נתחיל עם 160, לא נקפוץ גבוה מדי.

נעמה לרנר: אבל גם המנופים עצמם.

יהודה מירון: יש ספקטרום שלם של מנופים - - -

אורלי בוני: לא, לפחות 160.

אורלי בוני: לא פחות מ-160.

אילן גילאון: אז קיים.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: חברה, לא פתחנו דיון.

אילן גילאון: היא שאלה אם קיים 160?

אילן גילאון: קיים – שלום.

אילן גילאון: נא להמשיך.

אילן גילאון: תודה, אורלי.

אייל לב-ארי: מתקן הרמה יהיה מסוג - - -

גבריאלה עילם: סליחה רגע.

גבריאלה עילם: זה חשוב מה שקורה פה כי אנחנו בדרך כלל - -

אילן גילאון: אני לא יודע מה קורה פה.

אילן גילאון: אני מקווה שלא קורה פה כלום כי פה קורה.

גבריאלה עילם: - - בדרך כלל משתדלים לדבר על מוצרים שקיימים ואם יש מתקן הרמה ב-120 ו-180 – אין סיבה לכתוב 160.

מירב גת: זאת הייתה השאלה שלי, למה הגעתם – המנופים עצמם זה 180, אחר כך 200 ויותר - - -

ישראל אבן זהב: בסדר, אז זה 160 לפחות.

ישראל אבן זהב: אם תביאי 180 – לא יגידו לך לא.

שמואל חיימוביץ': אתם רוצים תקנות נגישות שירות היום?

אייל לב-ארי: אתם קראת את זה לא נכון.

אילן גילאון: קראנו נכון.

אילן גילאון: חברה, הסמנטיקה הזאת היא לא - - -

נעמה לרנר: אני פשוט לא מבינה למה לא ללכת לפי מה - - -

אילן גילאון: אם כתוב שצריך להרים בן אדם ב-160 ויש לך מתקן שיכול להרים 240 הוא גם יכול להרים את ה-160, בסדר?

אילן גילאון: הלאה.

אייל לב-ארי: זה מה שכתוב.

אייל לב-ארי: "(2) מתקן ההרמה יהיה מסוגל להרים אדם שמסתו 160 ק"ג לפחות; על מתקן ההרמה יסומן במקום בולט לעין מהי המסה המרבית שהוא יכול להרים (ב) חייב בביצוע התאמות נגישות במקווה יספק סיוע סביר של בלנית לאשה עם מוגבלות, או של אדם אחר לגבר עם מוגבלות, באתר המקווה, בכניסה לבור הטבילה שבו וביציאה ממנו, לרבות סיוע בשימוש במתקן כאמור בתקנת משנה (א) המותקן במקום, כדי להבטיח שימוש בטיחותי בשירות הניתן במקווה;".

ישראל אבן זהב: סליחה - - -

אילן גילאון: כן, ישראל.

ישראל אבן זהב: למה דווקא בלנית ולא מישהו אחר?

אילן גילאון: בלנית או בלן.

ישראל אבן זהב: חבר הכנסת אמר פה שצריך שני אנשים לסייע.

ישראל אבן זהב: אל תכתוב בלנית.

שמואל חיימוביץ': אני חושב שחבר הכנסת התכוון למקום שהוא ייעודי ובמיוחד מותאם לאנשים עם מוגבלות ואולי אפילו הוא התכוון למתקן הרמה בשכיבה כשצריך שני אנשים.

שמואל חיימוביץ': אני חושב שהוא התכוון למקוואות מאוד-מאוד ייחודיים שהם לא נשוא התקנות האלה.

אילן גילאון: לא, הוא ניכנס פה להגדרה של בלנית.

אילן גילאון: יכול להיות שההגדרה פרובלמטית.

ישראל אבן זהב: תרחיב את זה, תרחיב את ההגדרה.

שמואל חיימוביץ': אם לא יהיה כתוב "בלנית" – יגידו לאדם: תביא מטעמך מישהו שיסייע.

שמואל חיימוביץ': ככה זה ברור שזאת חובה של נותן השירות לעבור הכשרה ולעשות את זה.

אילן גילאון: רק בלנית מוסמכת לעבוד עם הדבר הזה?

שמואל חיימוביץ': יש גם בלן.

שמואל חיימוביץ': דבר שני, אפשר לכתוב את זה בניסוח כזה שיהיה כתוב "המשתמש" ולאו דווקא אישה או גבר.

ישראל אבן זהב: יופי, בסדר גמור.

אילן גילאון: אז תרשום "המשתמש".

יהודה מירון: רגע, אילן, אני רוצה להעיר עוד הערה בעקבות המשרד לשירותי דת.

יהודה מירון: צריך להבהיר כאן שאותם אנשים יסייעו אם הם נמצאים שם.

יהודה מירון: כלומר, צריך להבהיר לפרוטוקול שאנחנו לא מתכוונים עכשיו, דרך התקנות האלה, להוסיף עוד כוח אדם למקוואות, אלא אם אותם אנשים נמצאים שם - - -

שמואל חיימוביץ': אין דבר כזה טבילה בלי בלן.

שמואל חיימוביץ': היא צריכה לברך, יש לה תפקיד שם.

שמואל חיימוביץ': אם זה רק גברים – לא בטוח שצריך בלן כי שם אין ברכה.

שמואל חיימוביץ': הנה, יש פה מומחים.

קריאה: גברים לא צריכים בלן.

אילן גילאון: איזה דיון אני מפתח פה?

אילן גילאון: חברה, מי אמור להשתמש בדבר הזה?

אילן גילאון: אני רוצה להבין.

אילן גילאון: האם מי שמשת

אילן גילאון: מש בדבר הזה קוראים לו רק "בלן" או "בלנית"?

אילן גילאון: למי מתפעל את זה.

חגי אברהמי: אני רוצה להסביר את ההבדל במציאות, בשטח, בין מקווה נשים למקווה גברים.

חגי אברהמי: במקווה נשים חייבת להיות בלנית כשנשים טובלות ולכן כתוב: בלנית.

חגי אברהמי: בגלל זה נכתב כך, זה מה שאני מבין.

חגי אברהמי: לעומת זאת, לגברים אין חיוב הלכתי לטבול, אין חיוב בבלן.

חגי אברהמי: אין תחת אחריות המשרד מקוואות גברים, בעיקר מקוואות פרטיים.

חגי אברהמי: גם במועצות הדתיות מדובר במקוואות פרטיים, אין באחזקתם, בדרך כלל, מקוואות גברים אלא נשים בלבד.

חגי אברהמי: במקוואות גברים הרבה פעמים יש קרוסלה כזאת שמכניסים בה מטבע של כסף ואפשר להיכנס ולטבול.

חגי אברהמי: במקוואות גברים, בדרך כלל, אין בלן.

חגי אברהמי: במקוואות נשים תמיד יש בלנית – זה ההבדל.

חגי אברהמי: לכן, במקוואות נשים יש צורך בסיוע של בלנית ו/או אדם נוסף.

חגי אברהמי: אבל צריך להבין שבמקווה גברים, המצב הקיים הוא שברוב המקרים אין בלן.

אילן גילאון: מי יכול להפעיל את המנוף הזה באין בלן?

חגי אברהמי: במקרה שצריך אפשר לתאם עם החייב בהנגשה.

יערה קלמנוביץ': אני לא מבינה את התקנות האלה, מאוד מוזר הסיפור הזה.

יערה קלמנוביץ': אי אפשר איזו נגישות הלכתית?

יערה קלמנוביץ': שהרבנים יכנסו לדבר הזה ויבדקו איך מבחינה הלכתית אנשים עם מוגבלות יכולים לטבול.

אילן גילאון: הבעיה ההלכתית מן הסתם תיפתר, הבעיה כרגע היא ההפעלה של המתקן.

יערה קלמנוביץ': לגברים אין חובה לטבול אז אני לא יודעת אם בכלל צריך את התקנות לגבי גברים.

חגי אברהמי: הנושא ההלכתי - - - אני פשוט רציתי להסביר את ההבדל.

אילן גילאון: הבנו, הבנו, אל תחזור על זה.

אילן גילאון: אנחנו תקועים בבעיה אחרת מבחינת ההגדרה שלכם, אני מאוד מצטער.

אילן גילאון: מי מפעיל את המתקן הזה?

אילן גילאון: בואו נעזוב לרגע את הבעיה ההלכתית, נניח שהבעיה ההלכתית - - -

שמואל חיימוביץ': מה שמשתמע ממה שאמרו פה זה שבמקרה של אישה, יש בלנית שתעבור קורס ותדריך.

שמואל חיימוביץ': במקרה של גבר אי אפשר להגיד בדיוק מי.

אילן גילאון: אבל מישהו צריך לעשות את זה.

קריאה: אין חובה לטבול, אבל אם מישהו רוצה - - -

קריאה: אני לא יודעת - - -

אילן גילאון: סליחה, חברה, אני יודע שמקווה זה דבר שמגרה את הדמיון של כולם, אני מבין את זה.

אילן גילאון: תירגעו קצת.

אילן גילאון: תגיד מה אתה רוצה לרשום - - -

יהודה מירון: ההצעה שלי לסדר היא פשוטה: אם נמצא שם מישהו שמתפעל את המקום הוא גם זה שיסייע או שהיא תסייע, זה הכול.

אילן גילאון: איך אתה כותב את זה?

אילן שפירא: יהודה, איך אתה דואג, מבחינה בטיחות, אם סתם ניגש מישהו ומפעיל ומישהו יעוף מהמנוף וישבור את - - -

יהודה מירון: אילן, כרגע אנחנו לא עוסקים בבטיחות.

אילן גילאון: ההערה האחרונה שמתייחסת לנושא הזה.

נעמה לרנר: מוכרח להיות מישהו גם במקווה של הגברים מבחינה בטיחותית.

נעמה לרנר: בטבילה, הרעיון הוא שנכנס כל הגוף, כולל הראש, עד מתחת למים, ככה שמוכרח שיהיה שם מישהו שיסייע בדבר הזה אחרת יכול לקרות אסון אם נכנס מישהו ובכוחות עצמו מתפעל את הדבר הזה ולא יכול לעזור לעצמו לצאת.

נעמה לרנר: לנשים באמת תמיד יש בלנית והיא צריכה לקבל גם את האחריות, לא רק את העניין הזה של העזרה הטכנית.

נעמה לרנר: בסך הכול, היא אחראית לשלומה של מי שטובלת.

נעמה לרנר: במקווה גברים, מוכרח שיהיה אדם שיכנס לשם וייקח את האחריות על ההפעלה של המתקן הזה.

נעמה לרנר: ואם לא – עדיף לא לעשות את המתקן כי הוא מסוכן.

נעמה לרנר: מאחר שראיתי מבחר מתקנים כאלה במקוואות קיימים – זה דבר שקיים כבר היום – והייתי במקוואות וראיתי את הדבר הזה, זה מתקן מסוכן.

נעמה לרנר: צריך להפעיל אותו כשיש אדם שיכול להציל, שיכול לעזור, אם המתקן נתקע, אם הוא יורד ולא עולה.

נעמה לרנר: מאחר שגברים על פי ההלכה לא חייבים בטבילה – אם אין אפשרות לעשות את זה בצורה בטיחותית והלכתית אז עדיף לפטור את המקוואות של הגברים.

נעמה לרנר: לעומת זאת, במקוואות של נשים – נשים חייבות את זה כדי לקיים חיי משפחה תקינים – מחויב שיהיה כולל בלנית.

אילן גילאון: נעמה, הבנו.

אילן גילאון: זה קצת מופלג, אבל בסדר.

יהודה מירון: אילן, אני מציע להישאר עם המילה "בלנית" במובן שאם יש שם מישהו שמסייע – הוא יסייע.

יהודה מירון: בזה נגמר הסיפור.

אילן גילאון: בלית ברירה קיבלתי.

יהודה מירון: רק עוד מילת תגובה אחת - - -

נעמה לרנר: אני לא יודעת את מי יתבעו כשמתקן לא יעלה בחזרה ומישהו יטבע בפנים.

יהודה מירון: זה לא הדיון עכשיו.

אילן גילאון: טוב, לא חשוב.

אילן גילאון: אנחנו רוצים לדעת מי יטבילו.

אייל לב-ארי: אנחנו מוחקים, אם ככה, את הנושא של אדם אחר - - -

אילן גילאון: תשאיר, בסדר, תשאיר.

יערה קלמנוביץ': המתקן הזה הלכתי?

יערה קלמנוביץ': הוא לא יוצר חציצה?

שמואל חיימוביץ': יש מתקן הלכתי, מאושר.

שמואל חיימוביץ': יש תנאים לזה וזה נדון, תבדקו את כל הדבר הזה ותקבלי תשובות.

אילן גילאון: אני רוצה לקוות שכולכם מבינים בהלכה יותר ממני ואתם לא מטעים אותי ולא מחטיאים אותי או משהו כזה, חס וחלילה.

אייל לב-ארי: אנחנו מורידים את המילים "או של אדם אחר לגבר עם מוגבלות".

אייל לב-ארי: "באתר המקווה, בכניסה לבור הטבילה שבו וביציאה ממנו, לרבות סיוע בשימוש במתקן כאמור בתקנת משנה (א) המותקן במקום, כדי להבטיח שימוש בטיחותי בשירות הניתן במקווה;" (ג) במקווה טהרה קיים שבו הותקן מתקן הרמה לפני כניסת תקנות אלה לתוקף או לפני מועד תחילתן של תקנות מקום ציבורי קיים – יהיה פטור מהתקנת מתקן הרמה שמפרטו לפי תקנת משנה (א).".

אייל לב-ארי: אנחנו חוזרים תחילת הנוסח בעמוד הראשון, סעיף ההגדרות 1.

אייל לב-ארי: אנחנו מוחקים את ההגדרה: "אדם עם מוגבלות", "גוף ציבורי", הנציב" ו"הנציבות" – הם מופיעים כבר בחוק ואין צורך לחזור על זה.

אייל לב-ארי: אנחנו מוסיפים הגדרה חדשה: "מושב מותאם" – מושב שמתקיימות בו הוראות ת"י 1918 חלק 3.2 בסעיף הדן במושבים מותאמים (2.10.2);".

אייל לב-ארי: לאור העובדה שהתיבות האלה מופיעות ביותר ממקום בתקנות וכדי למנוע חזרות מסורבלות.

אייל לב-ארי: תקנה 13 ותקנה 15 בנושא של מתן שירות ללא המתנה בתור ופטור מתשלום למלווה של אדם עם מוגבלות במקומות ציבוריים מסוימים.

אייל לב-ארי: במקום תעודת נכה תקפה המעידה על זכאות, תעודת נכה תקפה מציינת את זכות האדם עם מוגבלות שזכאי להתאמה הזו.

אייל לב-ארי: זה לשם חידוד, כדי שיהיה ברור שצריך על התעודה לרשום את סוג ההתאמה שאותו אדם יהיה זכאי לה.

אייל לב-ארי: מציעים למחוק את תקנה 28(ה) מהסיבה הרשומה – החובה לספק את אמצעי העזר ושירותי העזר מופיעה בתקנות רלוונטיות ומועדי הביצוע מופיעים בפרק ח' לתקנות, כך שזאת הוראה כללית שלא תורמת לנוסח התקנות.

אייל לב-ארי: גם תקנה 49ג בעמוד הבא למעלה, מוצע למחוק אותה.

אייל לב-ארי: הוחלט שהוספת ערכאה או רשות או גריעתן תעשה בכל מקרה במסגרת תיקון לתקנות ולא במסגרת צו שיאפשר לשר להוסיף ערכאות או רשויות.

אייל לב-ארי: בתקנה 67(1)(א), בהתאמות נגישות בסיורים מודרכים, משנים את הנוסח: " לבקשת אדם עם מוגבלות, ילווה סיור במערכת עזר אלחוטית לשמיעה המותאמת לשירותי הדרכה, הכוללת מקלטים אישיים מסוג אוזניות ומסוג לולאת השראה; לבקשת אדם עם מוגבלות יסופק לו מקלט אישי לפי בחירתו;".

ישראל אבן זהב: יש לי הערה.

ישראל אבן זהב: אני חושב שצריך לספק גם כיסא גלגלים ולא רק מקלט אישי.

ישראל אבן זהב: אם אנשים זקוקים לכיסא גלגלים בסיור אישי – צריך גם לספק את זה.

צביה אדמון: מקלט אישי זה אוזניות.

צביה אדמון: זאת ערכה - - -

ישראל אבן זהב: אני יודע.

ישראל אבן זהב: גם כיסא גלגלים זה כיסא שנוסעים בו.

צביה אדמון: הערכה בה מדובר בסעיף הזה כוללת אוזניות מלכתחילה.

צביה אדמון: אדם רק צריך לבחור איזה סוג אוזניה הוא רוצה, זה הכול.

ישראל אבן זהב: אבל פה הגדרתם בדיוק איזה סוג: רק לולאת השראה.

ישראל אבן זהב: אין לו פה מה לבחור, זה Take it or leave it.

ישראל אבן זהב: כתבתם "לולאת השראה".

צביה אדמון: כתוב כאן: "הערכה כוללת מקלטים אישיים מסוג אוזניות ומסוג לולאת השראה".

צביה אדמון: יש כאן שני סוגים.

יעקב עילם: לא הבנת מה שישראל מנסה לומר.

ישראל אבן זהב: אני רוצה כיסא גלגלים בנוסף לזה כי מי שלא יכול ללכת – צריך לתת לו גם כיסא גלגלים, לא רק אוזניות.

צביה אדמון: מדובר כאן בהתאמה לדברים שהמדריך אומר.

גבריאלה עילם: בסעיף התאמות נגישות בסיורים מודרכים, לא בתת-סעיף הזה, אין התייחסות לכיסא גלגלים.

גבריאלה עילם: אני יכולה לספר לכם על ידידים שהלכו שנים למוזיאונים עד שהיה קשה להם ללכת אבל הם עדיין לא היו צריכים כיסא גלגלים, אז המדינה מממנת את הכיסא והרכב ואת המנוף וכול הדברים האלה, והם הפסיקו ללכת כיוון שלסיורים שהיו עד עכשיו הם לא יכלו להצטרף כי אין כיסא במקום.

גבריאלה עילם: זה לאו דווקא מוזיאונים – זה גם במקומות אחרים.

גבריאלה עילם: בכל התקנה הזאת אין התייחסות לספק כיסא גלגלים לאדם עם מוגבלות בניידות.

גבריאלה עילם: יש התייחסות ללולאות השראה - - -

אילן גילאון: אבל גבי, זה בסדר גמור, אתם מעלים רעיון - - -

ישראל אבן זהב: העלינו את זה מזמן, אבל לא התייחסו.

אילן גילאון: מה קורה בחוק האמריקאי בנושא?

צביה אדמון: החוק האמריקאי פוטר נותני שירות ממתן התאמות, עזרים ואמצעי עזר שמותאמים אישית לאדם.

צביה אדמון: זאת אומרת שצריך - -

יעקב עילם: אותו דבר לולאת השראה – גם היא התאמה אישית.

צביה אדמון: - - להתאים אותם לאדם, כגון כסאות גלגלים.

צביה אדמון: זה נכתב שם במפורש וכך גם - - -

שמואל חיימוביץ': לולאת השראה היא לא התאמה אישית.

צביה אדמון: נכון.

יעקב עילם: היא כן התאמה אישית.

שמואל חיימוביץ': לא.

שמואל חיימוביץ': כי זה אלמנט משלים - - -

יעקב עילם: גם כיסא גלגלים הוא השלמה לרגליים.

יעקב עילם: זה אותו דבר.

אילן גילאון: טוב, חברים, תודה.

אילן גילאון: אני רוצה לבקש דבר אחד: העליתם פה שאלת תם – אני רוצה לבדוק אותה אבל אני לא רוצה לעצור את הדיון כרגע, אני גם רוצה לאשר את הדברים האלה.

אילן גילאון: אני בהחלט רוצה לבדוק מה ואילו התאמות נוספות צריך.

אילן גילאון: נדמה לי שמה שגבי העלתה פה היא אולי הבעיה הרווחת מכל הבעיות מבחינת המוגבלות.

אילן גילאון: יש גם בעיית גיל, כמובן, שהיא בהחלט רווחת.

צביה אדמון: השאלה היא אם משתמשים בכיסאות גלגלים גנריים או חשמליים או אחרים – לאיזה אדם, לאיזו מוגבלות, אתה נותן איזה כיסא גלגלים?

צביה אדמון: אם נותנים כיסא גנרי שהוא לא חשמלי – מי זה שמלווה אותו?

אחיה קמארה: אני חושב שכמו במקרים אחרים התקנות האלה לא מושלמות והן כנראה גם לא יהיו מושלמות.

אילן גילאון: יפה.

אילן גילאון: אני רוצה לקבל את ההערה הזאת.

אחיה קמארה: זאת נקודה שחשוב לחשוב עליה אבל כרגע אנחנו לא יכולים - - -

אילן גילאון: אני רוצה לקבל את ההערה הזאת ולהבטיח להתייחס אליה, בסדר?

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: בואו נתקדם.

שמואל חיימוביץ': רק עוד הערה קטנה.

שמואל חיימוביץ': אני חושב שבמסגרת נהלים, אם המקום הוא מאוד גדול וסביר להציע גם כיסא גלגלים בשביל לצלוח מרחקים – זה צריך לבוא לידי ביטוי בנהלים, זה סביר.

שמואל חיימוביץ': אני לא יודע אם כרגע - - -

אילן גילאון: אני לא יודע, הייתי בארצות הברית ולא מצאתי מקום אחד בלי קלנועיות חשמליות.

אורלי בוני: לא כיסא גלגלים.

אורלי בוני: אני רוצה להגיד שלכתוב איזשהו מכשיר הנעה, היום בהרבה מקומות - - -

אילן גילאון: מכשיר הנעה, מקובל, בסדר.

אילן גילאון: ואני לא רוצה - - -

אורלי בוני: - - - ולא כסאות גלגלים.

אילן גילאון: אורלי, משום שכרגע אמרתי, יש כמה דברים בהסתייגות, אני שומע אותם מדי פעם, אנחנו חייבים להעביר את התקנות כי יש תאריכים ויש תהליכים.

אילן גילאון: התאריך מחייב אותי היום לגמור את העבודה הזאת.

אילן גילאון: אני יכול לא לעשות כלום ואחרי זה לעשות את זה עם מה שאתם אומרים.

אורלי בוני: לא, אני אומרת - - -

אילן גילאון: רשמתי לעצמי – הנושא של מכונת הנעה – איך את קוראת לזה?

אילן גילאון: מכשיר הנעה.

אורלי בוני: מכשיר ניידות.

אורלי בוני: רק בשביל לעמוד בטכנולוגיה.

אוראל גלולה לפיד: יש לי עוד שאלה לגבי מה שכתוב פה בדיוק, לא קשורה לכיסא גלגלים.

אוראל גלולה לפיד: השאלה היא אם המוזיאונים – הם היו פה בפעם הקודמת – יצטרכו איזושהי התראה מראש לגבי אספקה של לולאות השראה ודברים מסוג זה?

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: לולאת השראה לא צריך.

אחיה קמארה: למה הם צריכים התראה מראש?

אוראל גלולה לפיד: לפעמים, אם זה סיור שהוא בחוץ – אני לא יודעת.

גבריאלה עילם: אם יש להם במלאי כמה לולאות השראה, אין שום סיבה - - -

אילן גילאון: טוב, תודה.

אייל לב-ארי: נעבור לתקנה 88 - - -

דן אורן: לפני זה, אני מבקש להעיר משהו לגבי הסעיף של המקוואות שנדון כבר ולא כדי ממש לחזור על הדיון אבל לאור מה שעלה פה והשינוי המדובר בנוסח שלפיו לא יהיה אדם אחר שיסייע לגבר עם מוגבלות – זה יחייב אותנו במשרד, לדעתי, לקיים איזושהי בדיקה יחד עם חברי בנציבות - -

אילן גילאון: אמרנו את זה, אמרנו את זה.

דן אורן: - - לאור ההערות שהושמעו פה.

דן אורן: אני לא רוצה להגיד דעה לכאן או לכאן אבל בוודאי נצטרך לשקול את מה שנאמר פה לגבי התיקון הזה.

אילן גילאון: צריכה להיות הגדרה של המפעיל של המתקן הזה בנסיבות אחרות.

אילן גילאון: מפעיל שהוא לא בלנית.

אילן גילאון: אבל בסדר, אמרנו, אני מקבל את ההערה שלך.

אילן גילאון: קדימה.

אילן שפירא: לגבי ההערה שהועלתה – והיא צודקת – צריך שתהיה התראה מראש או בקשה מראש.

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: ללולאת השראה?

אילן שפירא: תתנו לי להסביר למה – הרבה מאוד סיורים נקבעים לא בתוך מוזיאון.

אילן שפירא: אם רוצים לעשות סיור בירושלים, אז קובעים בחצר סרגיי.

אילן שפירא: אם צריך לסחוב את הערכה של - - -

שמואל חיימוביץ': כמה היא שוקלת?

אילן שפירא: זה לא משנה כמה היא שוקלת, השאלה היא אם צריך לסחוב אותה או לא, כי אם הסיור אמור להיערך - - -

צביה אדמון: אילן, אתה פשוט מתפרץ לדלת פתוחה משום שזה ישנו בסימן.

צביה אדמון: כנראה שהגברת לא קראה את זה.

אילן שפירא: זה לא – אני קורא את הסעיף - - -

צביה אדמון: הסעיף בפני עצמו, הוא חלק מסימן שלם שמדבר על סיורים מודרכים, יש בו עוד הוראות.

צביה אדמון: תסתכל בנוסח המלא, יש שם התייחסות לכך שצריך לפרסם מראש את קיום הסיור ולתת אפשרות לאנשים לבקש את האמצעים השונים.

צביה אדמון: זה סימן שלם שמדבר על סיורים מודרכים.

אילן שפירא: אני רואה את הסימן – אני לא רואה שזה מופיע.

צביה אדמון: אני אראה לך אחר-כך.

אילן גילאון: טוב, תודה.

אייל לב-ארי: אנחנו בתקנה 88, יידוע צוות העובדים בחובות על פי החוק.

אייל לב-ארי: אנחנו מוחקים את הנושא של יידוע עובדים.

אייל לב-ארי: לפי תקנה זו יחולו הוראות פרק ד' לחוק שכבר מובלע במסגרת ההתאמות שנדרש מעביד לתת לעובד שהוא אדם עם מוגבלות.

אייל לב-ארי: תקנה 90, בעמוד 3, תקנה 90(ב) דנה בנושא של דרכי הכשרת עובדים של נותן שירות שמעסיק פחות מ-25 עובדים.

אייל לב-ארי: בסיפא אפשרנו גם שאותו חייב בביצוע התאמות נגישות: "רשאי הוא לשם כך להסתייע בהנחיות הנציבות אשר פורסמו בהתאם לסעיף 19מו לחוק, והעוסקות בנושאים בהם יש להדריך את העובדים בסוגי השירותים הציבוריים השונים.

אייל לב-ארי: ".

גבריאלה עילם: צריך להגיד את זה?

גבריאלה עילם: זאת אומרת, העניין של ה"רשאי להסתייע", צריך לומר את זה בתקנות?

גבריאלה עילם: זה לא מובן מאיליו?

גבריאלה עילם: אני מניחה שאנחנו נרצה להסתייע בהנחיות של הנציבות או בחוברות הדרכה של הנציבות בכל הנושאים.

גבריאלה עילם: האם צריך להגיד דבר כזה?

גבריאלה עילם: מה זה אומר?

דן אורן: יש פה שני דברים.

דן אורן: קודם כל, בכך שאומרים: "רשאי הוא לשם כך להסתייע", זה אומר שכאשר הוא משתמש בהנחיות הנציבות, יש בזה כדי למלא אחר ההוראות שבתקנות.

גבריאלה עילם: רק בסעיף הזה זה רלוונטי?

גבריאלה עילם: זה רלוונטי בעוד כמה מקומות.

דן אורן: פה יש חידוד.

דן אורן: הנקודה השנייה היא שאנחנו מדברים על מעסיקים קטנים וחשבנו שיש מקום להבהיר שיהיה פה איזשהו מענה לאותם מעסיקים שהם די קטנים, אם הם יצטרכו להדריך את העובדים שלהם מבלי שיוכלו להסתייע בחומר של הנציבות – יהיה להם מאוד קשה לעשות את זה.

אילן שפירא: כל אחד רשאי להסתייע.

אילן שפירא: מה זה "רשאי להסתייע"?

אילן שפירא: כל אחד רשאי להסתייע.

גבריאלה עילם: אז פה הנקודה היא שזה רשאי ולא חייב?

גבריאלה עילם: לכן כתוב "רשאי" או להפך?

אילן גילאון: במספר קטן יותר.

דן אורן: גם וגם.

דן אורן: אני אגיד עוד משהו: למרות שהתקנות האלה בעיקר, על פי החוק, מטילות חובות על מי שאחראי על השירות.

אילן גילאון: תודה, דן, על ההסבר.

דן אורן: אבל כדי לתת מענה יש פה חובה, שיש להניח שגם ימלאו אחריה, על הנציבות לסייע בדי אותם מעסיקים קטנים.

אילן גילאון: תודה רבה.

דן אורן: פה יש איזשהו חידוד.

אילן גילאון: טוב.

אילן גילאון: קדימה.

אייל לב-ארי: גם בתקנה 90(ה) אנחנו מוחקים את תקנת משנה (ה).

אייל לב-ארי: הוראות פרק ד' לחוק חלות בלאו הכי.

אייל לב-ארי: תקנה 91, חובות קבלן או עובד של נותן שירות – אנחנו משנים את הנוסח של תקנת משנה (א) כך: "חייב בביצוע התאמות נגישות לפי תקנות אלה המספק שירות לציבור באמצעות עובדים של קבלן כוח אדם או באמצעות עובדים של קבלן אחר, על פי חוזה קבלנות כמשמעותו בחוק חוזה קבלנות, התשל"ד-1974, יעשה אחד מאלה: 1.

אייל לב-ארי: יעביר את ההכשרה לעובדי קבלן כוח האדם או לעובדי הקבלן האחר לפי העניין בהתאם להוראות תקנות 88 עד 90.

אייל לב-ארי: 2.

אייל לב-ארי: יבטיח שקבלן כוח האדם או הקבלן האחר יכשירו את עובדיהם לפי העניין בהתאם להוראות תקנה 88 עד 90.

אייל לב-ארי: " התיקון הזה נדרש בעקבות דיונים פנימיים שהיו בין משרד המשפטים - - -

אורלי בוני: אייל, יש פה משהו לא מובן.

אורלי בוני: כשאתה כותב: "או עובד של נותן שירות", זה בעצם כל עובד.

אורלי בוני: זה צריך להיות: חובות קבלן או מי מטעמו לנושא הספציפי הזה, כי לא כל עובד יעביר הכשרה וכל הדברים האלה.

אורלי בוני: אתה קורא לזה: "חובות קבלן או עובד של נותן שירות" – מה זה, כל עובד צריך להעביר את ההכשרה הזאת?

אייל לב-ארי: אנחנו נשנה את - - -

אורלי בוני: צריך לשנות את ההגדרה למי מטעמו בנושא ספציפי זה – אני לא יודעת איך להגדיר את זה.

אייל לב-ארי: נשנה את כותרת השוליים של התקנה.

אילן גילאון: כן, הלאה.

אייל לב-ארי: השינוי הזה בא בעקבות הערות שהגיעו ממשרד המשפטים לגבי השאלה אם אפשר, במצב המשפטי הקיים על פי החוק, לחייב במישרין קבלני כוח אדם או קבלנים אחרים, לקיים גם כן את הכשרת העובדים שלהם כשהם למעשה מספקים עובדים שנותנים את השירות מטעם נותן השירות.

אייל לב-ארי: לפיכך החלטנו, לאור המצב החוקי הקיים, לקבוע את החובה במישרין – מטבע הדברים – על נותן השירות, הגם שהוא מסתייע בעובדים של קבלן - - -

אילן גילאון: יש יתרון בכך שיש כתובת אחת לאחריות יותר.

שמואל חיימוביץ': יש אופציה פה גם לאפשרות אחרת.

אייל לב-ארי: כחלופה נוספת, אם הוא לא מעביר את ההכשרה בעצמו לעובדי קבלן כוח האדם או הקבלן האחר, להבטיח שקבלן כוח האדם או הקבלן האחר יבצע את ההכשרה הנדרשת.

אייל לב-ארי: אני מבקש הסמכה של הוועדה לשנות אולי, אחרי שנבדוק עוד יותר לעומק, את הקבלן האחר להגדרה של קבלן שירות כהגדרתו בחוק שעות עבודה ומנוחה, שהיא הגדרה רחבה מספיק ומדברת על מי שעיסוקו במתן שירות באמצעות עובדיו אצל זולתו וזה עונה על אותה כוונה שצוינה כאן בביטוי "עובד אחר".

דן אורן: זה משהו טכני.

אורלי בוני: שאלה נוספת, אייל, האם יש משמעות לאורך השירות של העסקת העובדים?

אורלי בוני: אם קבלן מעסיק, למשל, לחודש ימים – הוא גם צריך לעשות כל ההכשרה הזו?

אורלי בוני: או אם הוא מעסיק לעבודה עונתית, למשל.

צביה אדמון: התייחסנו לזה בפרק ההדרכה.

צביה אדמון: יש הוראות שונות לגבי תקופות שונות.

אילן גילאון: יש לזה הגדרה במקום אחר, זה בטוח.

אייל לב-ארי: תקנה 93 – לוחות הזמנים לביצוע התאמות נגישות לאחראי שאינו רשות ציבורית.

אייל לב-ארי: מוסיפים תקנת משנה (ב1), גם בעקבות הדיון הקודם בנושא: "על אף האמור בתקנת משנה (א), חייב בביצוע התאמות נגישות יבצע את התאמות הנגישות לפי תקנה 67(1)(א) ותקנה 67(2) לא יאוחר מיום 1.7.2015".

אייל לב-ארי: לוחות זמנים לביצוע התאמות בשירותי הארחה לגבי התאמות ביחידות אכסון מיוחדות, קבענו את זה עד 22 ביוני 2015, בהתאמה גם ללוחות הזמנים שייקבעו בתיקון שדנו בו בתקנות מקום קיים.

אילן גילאון: למה לא הלכתם על תאריכים אחידים?

אייל לב-ארי: זה תאריך אחיד, בהלימה עם מקום קיים.

אייל לב-ארי: לוחות זמנים לביצוע התאמות בשירות מעצר ומאסר, בסיפא של פסקה (1) נכתב: "אולם, היו ביום כניסת התקנות לתוקף יחידות אכסון מיוחדות במקום בו מסופק שירות מעצר או שירות מאסר, יבוצעו ההתאמות לפי תקנה 42(3) לא יאוחר מיום 1.7.2015;".

אייל לב-ארי: לוחות זמנים לביצוע התאמות נגישות בשירותי מגורים ולינה - - -

יעקב עילם: רגע, אייל, בסעיף 93א אתה מפנה לתקנת משנה (א)(2) אבל הסעיף לא קיים.

אייל לב-ארי: לדעתי יש, אבל נסתכל.

יעקב עילם: הוסיפו פה, בסדר.

אייל לב-ארי: תקנה 94 – לוחות זמנים לביצוע התאמות נגישות לשירותי מגורים ולינה, בסדר?

יעקב עילם: בסדר.

אייל לב-ארי: "(3) שאר הוראות סימן י"ז במועדים כאמור בתקנה 93א(א)(2) אולם – (א) ניתן השירות על ידי רשות ציבורית, יושלמו ההתאמות לפי השיעורים ופרקי הזמן כאמור בתקנת משנה 94(ג); (ב) אם היו במקום השירות יחידות אכסון מיוחדות ביום כניסת התקנות לתוקף, יבצע החייב את התאמות הנגישות לא יאוחר מיום 22.6.2015.

אייל לב-ארי: ".

אייל לב-ארי: אנחנו עוברים לתקנה 94ו(1): "לוחות זמנים לביצוע התאמות נגישות ביחידות אכסון מיוחדות בשירותי רווחה" – זאת תקנה שנשמטה מהנוסח בדיון הקודם – "החייב בביצוע התאמות נגישות לפי תקנה 75(א) יבצע את התאמות הנגישות לפי לוחות הזמנים כאמור בתקנות 94ה(3), לפי העניין - - -

אדוארד ווייס: אולי תוכל להסביר מה התאריך הזה?

ישראל אבן זהב: כתוב 22.6.2015.

אדוארד ווייס: אני מדבר על הרישא, לא כל הסיפא.

אילן גילאון: אתה מדבר על תקנה 94ו(1)?

אדוארד ווייס: על 94ה(3).

אדוארד ווייס: זה כל-כך מסובך.

ישראל אבן זהב: כן, זה נכון.

אדוארד ווייס: ממש מסובך להבין את זה.

אייל לב-ארי: לפי הטבלה בתקנה 94ג.

צביה אדמון: מדובר בתאריכים האלה, תקנה 94ה(3), בדיוק הסעיף שקראנו עכשיו.

אייל לב-ארי: "(3).

אייל לב-ארי: שאר הוראות סימן י"ז במועדים כאמור בתקנה 93א(א)(2) אולם ניתן השירות על ידי רשות ציבורית, יושלמו ההתאמות לפי השיעורים ופרקי הזמן כאמור בתקנת משנה 94(ג)" – אדי שואל, בתור רשות ציבורית.

אדוארד ווייס: בחמישה או יותר, כי יש מקומות שיש לשכת רווחה אחת למשל.

מירב גת: אפשר להסביר לנו את זה, בבקשה?

אדוארד ווייס: בלשון מובנת, פישוט לשוני.

מירב גת: אני לא מצליחה להבין.

אילן גילאון: כן, צריך נגישות לתקנות האלה.

אילן גילאון: צריך להנגיש אותן.

מירב גת: אנחנו לא מבינים את השורה התחתונה, האופרטיבית – אם אפשר, תסבירו לנו.

צביה אדמון: זה אומר דבר כזה – הסעיף הזה מתייחס ליחידות אכסון מיוחדות בשירותי רווחה - - -

דן אורן: לא, לא.

דן אורן: זה מתייחס לכל השאר גם כן.

צביה אדמון: כן.

צביה אדמון: בתקנה 94ו(1) – לוחות הזמנים לביצוע תקנה 75(א).

צביה אדמון: תקנה 75(א) מדברת על יחידות אכסון מיוחדות בשירותי הרווחה כגון מקלטים לנשים מוכות וכן הלאה.

צביה אדמון: הסעיף הזה פשוט נשמט מלוחות הזמנים שהגשנו בדיון הקודם ואנחנו משלימים אותו.

צביה אדמון: מה הם לוחות הזמנים?

צביה אדמון: תלוי אם מדובר ברשות ציבורית או ברשות לא ציבורית.

צביה אדמון: אם זאת רשות ציבורית – יהיו לוחות הזמנים כאמור בתקנה 94ג, שם יש טבלה שמחלקת לפי מספר המקומות שעל הרשות לבצע בהן התאמות.

צביה אדמון: בטבלה כתוב איזה שיעור מתוך המקומות יבוצעו בו התאמות עד איזה מועד.

מירב גת: ואם זה פרטי?

צביה אדמון: אם זה פרטי – כנ"ל עד 2017, בסעיף אחר.

אייל לב-ארי: "אולם, אם היו במקום השירות יחידות אכסון מיוחדות ביום כניסת התקנות לתוקף, יבצע החייב את התאמות הנגישות לא יאוחר מיום 22.6.2015.

אייל לב-ארי: ".

אייל לב-ארי: הוראות מעבר 96א(א) – אנחנו משנים את התקנה: "הפנתה הוראה מהוראות תקנות אלה לתקן ישראלי מסוים, יצא החייב ידי חובתו אם מילא אחר הוראות התקן שהיו בתוקף במועד ביצוע ההתאמה; בתקנה זו, "מועד ביצוע ההתאמה" – לרבות המועד בו הוזמנו התאמות מספק.

אייל לב-ארי: ".

גבריאלה עילם: יש לי שאלה לגבי הבנת התקנה האחרונה.

גבריאלה עילם: האם זה אומר, למשל – אני בכוונה הולכת על למשל – לולאות השראה שנרכשו במקומות מסוימים, כבר נרכשו וכבר ישנן; מכונות לשירות אוטומטי שכבר התאימו לתן הקיים; שלטים שנעשו לפי התקן הקיים.

גבריאלה עילם: האם כל הדברים האלה, שכבר בוצעו, המשמעות היא שלא צריך לתקן אותן לפי התקן שנמצא עכשיו ברביזיה ועוד מעט יכנס לתוקף וכולי והתקנות מפנות אליו.

צביה אדמון: אם בוצעו התאמות לפי התקן שביות תחילת התקנות, ביום כניסתן לתוקף – זה בסדר.

צביה אדמון: אם הוא עושה בדיקה והוא רואה שיש לו את ההתאמות, הוא לא צריך לשנות.

גבריאלה עילם: ולפני כניסת התקנות?

דן אורן: אז יכול להיות שהוא יצטרך לשנות כי ההוראה הזאת אומרת: מכאן ולהבא.

דן אורן: כלומר, אם הוא עשה את זה לפי הוראות התקן אז וביום שהתקנה חלה עליו כבר, התקן כבר שונה, הוא יצטרך לעשות את זה לפי התקן ששונה.

דן אורן: מה שבעצם נאמר פה זה שהוא לא יצטרך לעשות את זה עוד פעם.

גבריאלה עילם: תודה.

שמואל חיימוביץ': יש לי שאלה בקשר לסיפא של הסעיף הזה: כשמתכננים משהו, עד שזה עובר מכרז, עד שזה מגיע להזמנה מספק, עוברת תקופה מסוימת שלוקחת לפעמים לא מעט זמן.

שמואל חיימוביץ': מה קורה בתקופה הזאת?

שמואל חיימוביץ': מה מחייב מבחינת התקן?

שמואל חיימוביץ': פה כתוב רק מההזמנה.

רינה קליין: כתוב: "לרבות המועד בו הוזמנו ההתאמות".

שמואל חיימוביץ': אבל אנחנו מדברים על תקופה של תכנון עד להזמנה.

שמואל חיימוביץ': אי אפשר להגיד: עכשיו תחזור לשולחן התכנון.

ישראל אבן זהב: שמואל, זה התקן שתכננת.

צביה אדמון: שמואל, אני עשיתי את האבחנה הזאת וזה הנוסח שלי.

צביה אדמון: כאשר עושים הזמנה מספק ומוציאים כסף, אם צריך לשנות את זה אחר כך, זאת כבר עלות כלכלית - - -

שמואל חיימוביץ': אגב, הזמנה מספק היא אולי הזמנת תכנון.

אילן גילאון: אתם מבינים מה אתם מדברים כולכם?

אילן גילאון: כי אני לא.

צביה אדמון: אם צריך – נבהיר את זה.

צביה אדמון: בשלב התכנון הם עוד יכולים לשנות.

שמואל חיימוביץ': זה לא פשוט בכלל אם המכרז כבר יצא.

גבריאלה עילם: זה לא פשוט כי אנחנו בדיוק על הגבול כרגע בין תקן שעובר רביזיה והתקנות שיכנסו לתוקף - - -

דן אורן: עד כמה שאני - - -

גבריאלה עילם: רק רגע.

גבריאלה עילם: למשל שלטים – עושים תכנון של השלטים, זאת עוד לא הזמנה, נכון?

גבריאלה עילם: נגיד שהתקן נכנס לתוקף בין השלב הזה של התכנון כשלוקחים את מורשה הנגישות ומעצה השלטים ויצרן השלטים ועוד לפני שהזמינו את השלטים לייצור אבל אחרי שאישרו את התכנון, התקן משתנה – מה אנחנו עושים במקרה הזה?

גבריאלה עילם: זאת בעיה אמתית.

בלהה ברג: הסעיף הזה הוא לא משהו שיקרה מעכשיו למחר.

בלהה ברג: כאשר מורשה נגישות יבדוק את הדברים הוא יידע, הוא אמור להיות מעודכן, הוא יודע שיש היות תפיסה חדשה.

בלהה ברג: התקנים לא משתנים מהיום בבוקר למחר בבוקר.

ישראל אבן זהב: הוא לא יודע כלום.

בלהה ברג: הסעיף הזה נועד להגן על מי שכבר ביצע.

בלהה ברג: אמרנו שלא רק מי שביצע אלא גם מי שכבר עשה הזמנה.

בלהה ברג: הסעיף בא להגן עליו מפני טענות שהוא לא ביצע כמו שצריך, אנחנו הולכים עוד צעד אחד קדימה – הוא כבר הזמין.

בלהה ברג: אם הוא רק תכנן – כן, הוא יצטרך לעשות שינוי.

בלהה ברג: יש איזשהו קו או נקודת גבול שבה אנחנו יכולים להגן על מי שעשה כבר צעדים מסוימים וקו הגבול הוא קו ההזמנה.

בלהה ברג: אם הוא יראה שבתאריך מסוים הוא הזמין – זה התאריך הקובע.

אילן גילאון: תודה, בלהה, זה סביר מאוד מה שאת אומרת.

ישראל אבן זהב: זה לא עובד ככה בשטח.

אילן גילאון: הסתיים הדיון.

אילן גילאון: תראו, הטכניקה עכשיו היא כזאת:

אילן גילאון: אנחנו לא יכולים לעסוק בהקראה כי מדובר בכ-100 עמודים של כל העבודה שלנו בחודשים האחרונים, שלוש שנים אחרונות.

שמואל חיימוביץ': זה 100 עמודים בדיוק.

אילן גילאון: לכן צביה תסביר את הפרקים ואנחנו נצביע.

אילן גילאון: ככה זה יעבור הלאה בתקווה שנסיים את זה מהר.

אילן גילאון: כל הדברים האלה כבר נדונו, אין דיון מחודש.

אילן גילאון: אפשר רק לברך על המוגמר.

אילן גילאון: כן, צביה.

צביה אדמון: תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות).

צביה אדמון: התקנות מחולקות לכמה חלקים: פרשנות והוראות כלליות; התאמות נהלים; אמצעי עזר ושירותי עזר; התאמות חלופיות; לוחות הזמנים.

צביה אדמון: הפרק הראשון הוא פרק פרשנות שכולל הגדרות למונחים שנעשה בהם שימוש לאורך כל התקנות.

צביה אדמון: אני רואה שזה מתפרס על הרבה עמודים.

צביה אדמון: ההוראות הכלליות כוללות הוראות לגבי מיהו החייב, מי האחראי למתן התאמות נגישות לשירות, על שמירת כבוד האדם במתן נגישות, לרבות החובה לתת התאמות נגישות כשירות מכיל, דהיינו לתת את השירות לאנשים עם מוגבלות יחד עם שאר הציבור.

צביה אדמון: איסור דרישת תשלום בעד ההתאמות; איסור התניית שירות בהצגת תעודות כתנאי למתן שירות נגיש; שמירת דינים; התאמות נגישות בשירותים נלווים על מנת לוודא שנותן שירות יעשה את ההתאמות בכל השירותים שהוא מספק; מתן התאמות נגישות לבקשתו של אפוטרופוס או מלווה של אדם עם מוגבלות, אם האדם אינו יכול להביע את רצונו.

צביה אדמון: פרק ג' דן בהתאמת נהלים, הליכים ונוהגים בשירות.

צביה אדמון: תקנה 9 – אני אמרתי את זה בעבר ואני אחזור על זה שוב – זאת אולי התקנה המשמעותית ביותר בתקנות האלה משום שמרבית התאמות הנגישות שיינתנו בפועל בשטח לאחר שהתקנות האלה יכנסו לתוקף יהיו דרך התקנה הזאת.

צביה אדמון: דהיינו, אדם שמגיע לקבל שירות ורואה שהשירות אינו נגיש – יוכל לפנות לפי התקנה הזאת לנותן השירות ולהגיד לו: הנהלים שלך, הפרוצדורה של מתן השירות אינה נגישה, תשנה את זה על מנת שאני אוכל לקבל את השירות.

צביה אדמון: כל עוד ההתאמה שהוא מבקש היא סבירה – נותן השירות יצטרך לתת אותה.

צביה אדמון: תקנה 10 מרחיבה את החובה שקיימת כבר, את האיסור שקיים היום בחוק על הפליית אנשים עם מוגבלות שנעזרים בחיות שירות.

צביה אדמון: אנחנו מרחיבים את זה כאן לחיות שירות בכלל, לא רק לכלבי נחייה; תקנה 11 מאפשרת לאדם עם מוגבלות לקבל שירות עם מלווה מטעמו; תקנה 12 היא הוראה לגבי התאמות נהלי פינוי בשעת חירום.

צביה אדמון: תקנה 13 מדברת על קיצור התורים.

צביה אדמון: מתן שירות לאדם עם מוגבלות ללא המתנה בתור, כאשר התור לא נקבע מראש.

צביה אדמון: לאנשים עם מוגבלות מסוימת – מוגבלות שכלית או נפשית או על הספקטרום האוטיסטי – שיש להם נכות רפואית של 50% לפחות; תקנה 15 – לאותה אוכלוסייה, פחות או יותר, פטור מתשלום על מלווה של אדם עם מוגבלות במקומות ציבוריים מסוימים.

צביה אדמון: זה פרק הנהלים.

צביה אדמון: פרק ד' עוסק בהתאמות נגישות למקום בו ניתן השירות.

צביה אדמון: מדובר בהתאמות שלא נדרש לגביהן היתר בנייה ולכן לא היה ניתן לכלול אותן בתקנות מקום חדש או מקום קיים ולכן הן נכנסו לכאן.

צביה אדמון: סעיף 17 דן בנגישות מעברים; סעיף 18 מדבר על התאמות בשילוט; 18א – נגישות במעליות, הנגשת המעליות לאנשים עם מוגבלות ראייה.

צביה אדמון: סעיף 19 הוא סעיף עמדות השירות – הנגשת עמדות השירות לאנשים עם מוגבלויות שונות, לרבות שימוש במערכות עזר לשמיעה באחת העמדות; 19א הוא סעיף נלווה לו שמדבר על מתן שירות באמצעות מדפים ושולחנות וכן סעיף 20 שמדבר על עמדת מודיעין נגישה שהיא עמדת שירות ספציפית, ייעודית.

צביה אדמון: תקנה 21 מדברת על התאמות במערכת כריזה קולית עבור אנשים שאינם שומעים.

צביה אדמון: תקנה 22 התאמות נגישות במערכת כריזה חזותית עבור אנשים שאינם רואים; 23 דן במקומות המתנה, מושבים, עבור אנשים עם מוגבלות, לרבות התקנת או הספקת מושבים מותאמים לפי התקן; סעיף 24 – התאמות בתאי מדידה והחלפות בגדים.

צביה אדמון: סעיף 25 מדבר על מכונות לשירות אוטומטי.

צביה אדמון: יש כאן הוראות מינימאליות לגבי מכונות למתן שירות אוטומטי ואני מניחה שהנושא הזה יתפתח בהמשך הטיפול בתקנות האלה.

צביה אדמון: פרק ה' עוסק בהספקת אמצעי עזר ושירותי עזר בשירות הציבורי.

צביה אדמון: הוא מחולק להוראות כלליות שחלות על כל שירות שהוא ואחר כך הוראות ספציפיות שמתייחסות לשירותים ספציפיים שבהם צריך לתת אמצעי עזר ספציפיים.

צביה אדמון: סעיף 28 מדבר על החובה הכללית למתן אמצעי עזר ושירותי עזר והשמירה עליהם – שמירה על תקינותם וזמינותם ושמישותם; סעיף 29 מדבר על השמירה על זמינות והתקינות של ההתאמות; סעיף 30 מדבר על ביצוע בדיקה תקופתית על מנת לוודא שההתאמות האלה עדיין עומדות בדרישות של התקנות ושהן שמישות וזמינות.

צביה אדמון: סעיף 31 עוסק בהתאמות נגישות למידע.

צביה אדמון: הוא מחייב מתן כל מידע שניתן לציבור במהלך השירות או אודותיו בצורה שמישה לאנשים עם מגוון מוגבלויות, מספר דרכים רב.

צביה אדמון: גם מספר הדרכים האלו הוא איננו סופי משום שעם ההתפתחויות הטכנולוגיות יתכנו דרכי מתן מידע יותר יעילות ויותר זולות לנותן השירות.

צביה אדמון: סעיף 31א דן במלווה מטעם גוף ציבורי במקום בו ניתן השירות; 32 דן בסיוע במילוי טפסים כאשר הטפסים ניתנים בכתב יד או בהקלדה או במסך מגע או בדרכים אחרות; סעיף 33 מדבר על מתן שירות באמצעות טלפון, פקסימיליה, מסרון, דואר, אינטרנט, דואר אלקטרוני או אמצעי דיגיטלי אחר שמאפשר לאנשים עם מוגבלות שאינם יכולים לקבל את השירות בדרך רגילה, להתקשר לנותן השירות ולקבל את השירות או לקבל את המידע אודות השירות בדרכים אלטרנטיביות.

צביה אדמון: סעיף 34 עוסק בהתאמות נגישות למערכת ניתוב שיחות טלפון; סעיף 35 הוא סעיף הפרסום.

צביה אדמון: לפיו נותני שירות צריכים לפרסם את ההתאמות שישנן בשירות שהם נותנים.

צביה אדמון: ככל שיהיו יותר התאמות, ככל שביצוע ההתאמות יתקדם, הם יעדכנו את הפרסום הזה כדי שהציבור יידע, ציבור שכולל אנשים עם מוגבלות יידע אילו אמצעי נגישות יש לפניו כרגע.

צביה אדמון: סימן ג' דן בשירותי האינטרנט והתאמות של מידע ושירות שניתן לציבור באמצעות האינטרנט; סימן ד' עוסק בהתאמות בשירותי ביטחון והצלה ונחלק להתאמות במוקדי חירום טלפוניים שמאפשר לציבור להתקשר לאותם מוקדים באמצעים חלופיים; נהלי בידוק ביטחוני שצריכים להיות מותאמים לפעמים לאנשים עם מוגבלויות.

צביה אדמון: תקנה 41 דנה בחקירת אדם עם מוגבלות.

צביה אדמון: היא מתאימה למעשה חקירות על פי דין – חקירות משטרה ושל גורמים אחרים שיש להם סמכות על פי דין לחקור – מתאימה את הליכי החקירה לאנשים עם מוגבלויות שונות על מנת שתהיה תקשורת בין החוקר לבין הנחקר, כמובן תוך שמירה על איזון עם צרכי החקירה עצמה; תקנה 42 דנה בהתאמות נגישות למתקני מעצר בשירות בתי הסוהר וכוללת התאמות הן לנהלי המעצר והמאסר, הן ליחידות אכסון מיוחדות ודברים נוספים.

צביה אדמון: סימן ה' דן בהתאמות נגישות בערכאות שיפוטיות וגופים בעלי סמכות מעין שיפוטית ורשויות שבסמכותן לקבוע מוגבלותו של אדם וזכאותו לשירות – כותר ארוכה – מדובר בהתאמות בהליכים בבתי משפט ובתי דין, בפני גופים מעין שיפוטיים וכן ועדות רפואיות וועדות סל שיקום שקובעות הן את מוגבלותו של אדם והן את זכאותו לשירותי רווחה ושירותים אחרים עקב מוגבלותו.

צביה אדמון: הליכים אלה צריכים להיות מותאמים לאדם עם מוגבלות גם באופן פרטני.

צביה אדמון: גם אולמות מסוימים צריכים להיות מותאמים וכן לפעמים התאמות גם לבא כוח של אדם עם מוגבלות שהוא בעצמו אדם עם מוגבלות, ולעדים.

צביה אדמון: יש פרוצדורה, אפשר לערער במקרים מסוימים.

צביה אדמון: וכן התאמות גם לקהל בדיונים שהם פומביים.

צביה אדמון: סימן ז' עוסק בנגישות בישיבות של רשויות ציבוריות.

צביה אדמון: אדם עם מוגבלות שמוזמן לישיבה של רשות ציבורית, למשל הישיבה הזאת, זכאי להתאמות מסוימות על מנת שיוכל להשתתף ולקבל את כל המידע, הן המידע שמועבר למשתתפים לפני הישיבה, הן בזמן הישיבה ולפעמים גם אחריה, כגון הפרוטוקול.

צביה אדמון: סימן ח' עוסק בהתאמות נגישות בשירותי מסחר.

צביה אדמון: סימן קטן לכאורה אבל הוא מאפשר לאדם עם מוגבלות לבקש כל סיוע סביר בשירותי מסחר, מחייב גם הספקת מושב מותאם.

צביה אדמון: סימן ט' עוסק בשירותי אירועים בפני קהל ועוסק באירועים מסוגים שונים, החל מהצגות תיאטרון, מופעים, עד הקרנות סרטי קולנוע וכן אירועים שנעשים לציבור בחגים ובאתרים של רשות הטבע והגנים.

צביה אדמון: הסימן קובע אילו התאמות יינתנו בכל מקום לקהל עם מוגבלויות שונות, כולל אנשים עם מוגבלות שנעזרים בכיסא גלגלים, אנשים עם מוגבלות שמיעה ולאנשים עם מוגבלות שכלית גם פישוט לשוני של חלק מהאירועים.

צביה אדמון: סעיף 60 עוסק בהתאמות נגישות בהקרנת סרטי קולנוע; 60א הוא סעיף נילווה שעוסק בפרסום ההתאמות שנעשות בהקרנות אלו; סעיף 61 עוסק במכירת כרטיסים לאותם אירועים; סעיף 62 עוסק בקיום אירועים ופעילויות פנאי במקום נגיש בתקופת הביניים.

צביה אדמון: סימן י' עוסק בנגישות לתערוכות ולמרכזי מבקרים.

צביה אדמון: הסימן הזה חל על מוזיאונים, על גלריות, על מרכזי מברים בין אם הם של גוף ציבורי או של רשות ציבורית או של גופים פרטיים; יש כאן התייחסות בסעיף 65 ו-66 לתערוכות עסקיות שגם בהן צריכות להיות התאמות מסוימות.

צביה אדמון: סימן י"א עוסק בשירותי סיורים מודרכים, בין אם הם ניתנים במוזיאונים או על-ידי מדריכים פרטיים או על-ידי חברות – יש כאן הרבה התאמות, כולל סיורים מודרכים בקבוצות של אנשים עם מוגבלות.

צביה אדמון: סימן י"ב עוסק בנגישות לשירות בספריות, כאשר בספריות ציבוריות, דהיינו הספריות הפתוחות לציבור, נדרשות התאמות שונות לרבות החזקת אמצעי עזר לאנשים עם מוגבלות, עזרה והכוונה לאנשים עם מוגבלות במקום והחזקת ספרים מותאמים במקרים מסוימים.

צביה אדמון: סימן י"ג עוסק בשירותי הדרכה והכשרה, בקורסים המוצעים לציבור, בבחינות המוצעות לציבור כגון הבחינות הפסיכומטריות והתאמות אמצעי העזר שיש לאפשר לאדם להשתמש בהם וכן התייחסות להתאמת הבחינות לאנשים עם מוגבלות.

צביה אדמון: תקנה 73ב עוסקת בפעילויות פנאי וחוגים.

צביה אדמון: הוא עשוי להיות סעיף שיש לו תחולה רחבה מאוד כי מוצעים הרבה מאוד פעילויות פנאי כאלה לציבור.

צביה אדמון: יש כאן התייחסות להתאמות הן לאנשים עם מוגבלות שכלית, הן התאמות לאנשים עם מוגבלות שמיעה.

צביה אדמון: סימן י"ד עוסק בנגישות בשירותי רווחה ומתייחס ספציפית לשימוש במערכת תקשורת תומכת וחליפית ביחידות אכסון מיוחדות כפי שדיברנו עליהן קודם.

צביה אדמון: סימן ט"ו עוסק בשירותי דת – התאמות בבתי תפילה כגון התקנת מערכת עזר לשמיעה במקומות שיש בהם מערכת הגברה; מושבים מותאמים; עותקים בדפוס גדול של ספרי תפילה; וכן תקנה שדנו בה היום לגבי מקוואות.

צביה אדמון: סימן ט"ז עוסק בשירותי הארחה, היינו מלונות, צימרים ואפילו בונגלוס של רשות הטבע והגנים.

צביה אדמון: הסימן קובע רשימה ארוכה מאוד של התאמות, הן ביחידות אכסון מיוחדות והן לאורחים שלאו דווקא משתמשים ביחידות אכסון מיוחדות אלא בחדרים רגילים והם זקוקים להתאמות אחרות.

צביה אדמון: סימן י"ז עוסק בשירותי מגורים ולינה שמוצעים לציבור ושאינם מלונות.

צביה אדמון: הוא עוסק גם כן בעיקר ביחידות אכסון מיוחדות.

צביה אדמון: סימן י"ח עוסק בהתאמות במסעדות, בשירותי קייטרינג ובמקומות אחרים בהם מוגש אוכל לציבור בתשלום או לא בתשלום.

צביה אדמון: יש כאן התאמות שונות המאפשרות לאדם לקחת את המזון בעצמו וכן התאמות בתפריט; וכסאות ושולחנות ודברים נספים.

צביה אדמון: סימן י"ט עוסק בהנגשת שירותי ספורט ופנאי, חדרי כושר ובריכות.

צביה אדמון: יש לנו סעיף אחד לגבי התאמת בריכות.

צביה אדמון: בזה מסתיים פרק ה' לגבי אמצעי עזר ושירותי עזר.

צביה אדמון: בכל אחד מהסעיפים – למיטב זכרוני – יש סעיף סל שמאפשר לבקש כל התאמה אחרת.

צביה אדמון: כל עוד היא סבירה – נותן השירות יכול לשקול אותה ולהחליט אם היא סבירה בעיניו ולתת אותה.

צביה אדמון: הרשימה של אמצעי העזר ושל שירותי העזר איננה סגורה.

צביה אדמון: יש כאן גמישות שמאפשרת לנו לתת אמצעים נוספים, ככל שההתפתחויות הטכנולוגיות והשינוי ונסיבות המקרה מאפשרים זאת.

צביה אדמון: פרק ו' עוסק בנגישות חלופית למקום ציבורי ולשירות ציבורי.

צביה אדמון: זהו כלל חשוב שמחייב נותן שירות לתת את השירות גם אם הוא קיבל פטור מביצוע התאמות נגישות למקום ציבורי או לשירות בשל סיבות שונות, בין אם הנטל כבד מדי או אם ההתאמה דרשה שינוי יסודי במהותו של השירות או פטור מסיבה אחרת, בכל זאת עליו לתת את השירות לאדם עם מוגבלות בדרך אחרת גם אם היא אינה עונה על כל המטרות של תקנות הנגישות כגון, שירות מכיל ושוויוני ובטיחותי.

צביה אדמון: פרק ז' עוסק בהכשרת עובדים ובמינוי רכז נגישות.

צביה אדמון: הכשרת עודים זה פרק חשוב מאוד כיוון שגם אם אנחנו קובעים חובה לתת אמצעי עזר ושירותי עזר, אם העובדים אינם יודעים כיצד לתפעל אותם או כיצד לתת שירות נגיש, לא הועלנו בכל התקנות האלה.

צביה אדמון: צוות העובדים חייב לעבור הכשרה כדי לדעת כיצד לתת שירות נגיש, כיצד להתייחס בכבוד לאנשים עם מוגבלות וכיצד לתת שירות מכיל.

צביה אדמון: הפרק הזה עוסק בהכשרה שצריך לתת לעובדים, מה צריך לומר להם, מה צריך להסביר להם וגם את דרכי ההסבר.

צביה אדמון: זאת אומת, כיצד יכשירו את העובדים בשירות גדול ובשירות קטן.

צביה אדמון: פרק ח' עוסק בהחלה הדרגתית ובלוחות הזמנים.

צביה אדמון: בכך דנו בדיונים האחרונים.

צביה אדמון: לוחות הזמנים מתייחסים באופן נפרד לרשויות ציבוריות ולמי שאיננו רשות ציבורית.

צביה אדמון: הוא גם מתחשב בסוג ההתאמה שנדרשת – האם היא מורכבת או שהיא יחסית פשוטה לביצוע ולא צריך להיערך עבור במשך זמן רב, וכן במספר המקומות הציבוריים שנותן השירות מפעיל ונותן בהם שירות מה שמשליך על היקף העבודה וההערכות שנותן השירות צריך לעשות לפני ביצוע ההתאמות.

צביה אדמון: הסעיפים האחרונים עוסקים בהוראות טכניות של הנציב.

צביה אדמון: שירות המיועד לאנשים עם מוגבלות צריך לעשות בדיקה יותר קפדנית וכן הוראות מעבר ותחולה.

צביה אדמון: בסוף התקנות יש שתי תוספות, האחת עדיין נקראת "תוספת רביעית" – היא תהיה "תוספת ראשונה" אחרי שנעשה הגהה.

צביה אדמון: רציתי גם לחזור ולחדד דברים שאייל קודם:

צביה אדמון: המספור של כל התקנות ישתנה בהגהה בעריכה כולל ההפניות הפנימיות אז צריך להתרגל למספור אחר בסופו של דבר.

צביה אדמון: התוספת הרביעית, שהיא תוספת ראשונה, היא אמצעים להנגשת חקירה, והתוספת החמישית, שהיא השנייה – היא רשימת הגופים עליהם יחול סימן הערכאות השיפוטיות, המעין שיפוטיות ורשויות שקובעות זכאותם של אנשים לשירות.

דן אורן: אני שוב מבקש לחזור - - -

אילן גילאון: בוא נעשה כך: אתה תקרא את הנוסח ללא ויכוח כדי שלא תהיה לנו בעיה.

אילן גילאון: אתה מדבר על הבלנית, נכון?

דן אורן: אני מדבר על זה ואני רוצה להציע - - -

אילן גילאון: אז הוא יקרא אותה ואני אתמוך בה ואנחנו נגמור את זה.

אילן גילאון: אני לא רוצה לפתוח דיון.

אילן גילאון: אני לוקח את מה שהצעת, כמו שהצעת.

אילן גילאון: אתה רוצה לקרוא את מה שאתה מציע?

דן אורן: כן, כמובן.

אילן גילאון: אבל קצר.

אילן גילאון: אין על זה דיון.

דן אורן: המטרה שלי שהנושא הזה של המקוואות לא יעכב חלילה את העברת התקנות שמאושרות בוועדה לחתימתו של שר המשפטים, לכן, אני מציע לקבוע לחייב התקנת מתקן הרמה רק במקווה לשימוש של נשים ולקבוע שאם יש מתקן הרמה במקווה לשימוש של גברים – האחראי לספק את השירות יאפשר לאדם עם מוגבלות להשתמש רק אם הוא - - -

אילן גילאון: חשבתי שיש לך פתרון.

אילן גילאון: אין לך.

אילן גילאון: עזוב.

דן אורן: זה הפתרון.

בלהה ברג: החובה למיקום מתקן ההרמה כבר נמצא בבניין קיים, זה לא נמצא פה.

דן אורן: עוד נדבר על זה.

אילן גילאון: אני הייתי מצפה שמרד המשפטים והנציבות ידברו ביניהם מדי פעם בבניין המשותף שאתם גרים בו.

אילן גילאון: תתאמו ביניכם.

דן אורן: אין לנו בניין משותף.

אילן גילאון: אז איפה שאתם – אתם משרד משותף.

דן אורן: אבל זה מה שהצעתי קודם - - -

אילן גילאון: אתה אומר לי שאם לא נעשה מה שאתה אומר אז משרד המשפטים יתקע את החוק?

נעמה לרנר: מדובר פשוט בסכנת נפשות.

דן אורן: נצטרך לקיים עוד דיון כי בהחלט יש פה - - -

אילן גילאון: אני לא אקיים עוד דיון.

אילן גילאון: אני נכנע למה שאתה אומר ואנחנו נראה הלאה.

אילן גילאון: תגיד מה שאתה רוצה - - -

צביה אדמון: אין כאן חיוב - - -

אילן גילאון: אני לא רוצה לשמוע, צביה.

אילן גילאון: מה הצעתך?

אילן גילאון: ניסוח משפטי, דן, בלי ויכוח.

דן אורן: אני כבר הצעתי את הניסוח.

אילן גילאון: אז בבקשה.

דן אורן: יכול להיות שהדבר גם יחייב, לפי מה שבלהה אומרת פה, תיקון לתקנות מקום ציבורי קיים.

דן אורן: אם אתה מסמיך את היועץ המשפטי של הוועדה להגיע לניסוח כזה, כמובן יחד עם הנציבות ואתי - - -

אילן גילאון: מסמיך הכול, כן.

אילן גילאון: אני רק רוצה לקרוא את הנוסח, אני רוצה לחזור כי בכל זאת היה פה איזה פרק די נכבד ואנחנו רוצעים לסיים אותו.

אילן גילאון: בבקשה, תקרא את הנוסח, אני מאשר אותו ואני מסמיך אותך לדבר אתו.

אייל לב-ארי: בסדר.

אילן גילאון: אני צריך להעביר את התקנות האלה עם הדבר הזה.

אילן גילאון: לבי לא טוב עם זה אבל - - -

אורלי בוני: אייל, אתם תשלחו את זה במייל?

אייל לב-ארי: כן.

אילן גילאון: אנחנו נשלח במייל, זה יהיה בטלוויזיה ובכלי התקשורת.

אורלי בוני: זה חשוב, צריך להפיץ את זה במשרדים שלנו.

אייל לב-ארי: העיקרון, כפי שדי התחיל לומר, לגבי נושא המקוואות לנשים – אין בעיה.

אייל לב-ארי: לגבי המקוואות לגברים – כשיוחלט להתקין שם מתקן הרמה, הוא יעשה רק במקום שבמקווה עצמו יש כוח אדם מיומן שמקביל לבלנית, ככל שקיים באותו מקווה.

אייל לב-ארי: בוודאי ובוודאי לא לאפשר תפעול עצמאי של המשתמש במתקן.

אילן גילאון: טוב, תודה רבה.

אילן גילאון: זהו?

אילן גילאון: אתה רוצה לקרוא עוד משהו?

אייל לב-ארי: רק עוד בתקנה 87.

אייל לב-ארי: במסגרת התיקונים שיכולים להיות יש הפניות בנושא של נטל כבד מדי או שינוי יסודי במהותו של השירות, זה ב-87(ב) פסקה (1)(א) ו-(ב) ועוד במקומות נוספים בתקנות, ככל שזה מפנה לאותן תיבות של שינוי יסודי והפנייה לסעיפים בחוק ו/או נטל כבד מדי והפנייה לסעיפים – יכול להיות שיהיו הפניות נוספות לסעיפים שקשורים לנטל כבד מדי או לשינוי יסודי שהם קשורים לשירות כגון הסעיף שמסמיך להתקין תקנות נטל כבד מדי בעוד שבי"ג יש - - -

אילן שפירא: לעוד סעיפים בחוק, אתה אומר?

אייל לב-ארי: בחוק, בחוק.

אילן גילאון: טוב, תודה רבה.

אילן גילאון: אני פותח את מה שאנחנו מסמים פה לדיון למי שרוצה לומר מה שהוא רוצה.

אילן גילאון: אני אסכם את הדיון ולאחר מכן נערוך הצבעה.

אדוארד ווייס: אני מצטער, ניסינו להבין את הנושא של לוח הזמנים של היחידות האלו, זה הפניות בתוך הפניות ואני לא מצליח להבין מה בדיוק מצופה מאתנו.

אדוארד ווייס: גם ההסבר לא היה משביע רצון כי יש הפניה בתוך הפניות בתוך הפניות.

ישראל אבן זהב: בכל התקנות.

אדוארד ווייס: אבל פה עוד יותר.

צביה אדמון: אדי, אני אסביר לך.

צביה אדמון: אמרנו 94ה - - -

אדוארד ווייס: 94 מפנה לעוד תקנה, ויש לוח מדורג של 2018 ו-2014 – אני לא יוצא ראש מזה.

צביה אדמון: אתם משרד הרווחה, נכון?

צביה אדמון: אתם רשות ציבורית ולכן לוח הזמנים שרלוונטי לכם הוא 94(ג).

צביה אדמון: אתה רואה שם את הטבלה?

מירב גת: במשרד הרווחה יש גם מסגרות שהן פרטיות, שהמשרד רק מפקח עליהם.

צביה אדמון: המסגרות הפרטיות הן לא רשות ציבוריות – הן יעשו את זה לפי לוח הזמנים של מי שאיננו רשות ציבורית.

אילן גילאון: זה ברור עכשיו?

שמואל חיימוביץ': הם רוצים להיות רגועים שאי אפשר לבוא אליהם בטענות בגלל שהם מפלים - - -

אדוארד ווייס: זה באמת לא - - -

אילן גילאון: אבל אי אפשר לדפוק את הפואנטה מכל הכיוונים.

אילן גילאון: חברה, יש עוד שאלות הבהרה?

גיא שמחי: אני רוצה לומר שזה מדהים וכל הכבוד על כל הנושאים אלה, זה ישפר מאוד את איכות חיינו.

גיא שמחי: אני רוצה רק לקבל הבהרה של הנציב לגבי העמדה כלפי השלט הקולי.

גיא שמחי: לא שמעתי אותה.

אילן גילאון: זה מה שאמרנו, אתה פנית והארגון שלך פנה ונדברתם עם הנציבות – אני אמרתי שאם תגיעו להסכמה אז נאשר את זה היום.

אילן גילאון: היות ולא הצלחתם, משום שהנציבות צריכה יותר ידע ויותר מידע בנושא הזה, אנחנו מבטיחים שבמושב הבא בכנסת הבאה נעלה את הדיון בנושא של השלט הקולי, לחדש ולתקן.

אילן גילאון: זה על דעתך, גיא, ובהסכמתך.

אוראל גלולה לפיד: השלט הקולי, האינטרנט והקלנועית.

שמואל חיימוביץ': נושא הקלנועית לא עלה לדיון - - -

אילן גילאון: סכמתי את העניין: השלט הקולי, האינטרנט והיה עוד נושא אחד שאני לא זוכר אותו כרגע.

אוראל גלולה לפיד: הקלנועית היה הנושא השלישי.

אילן גילאון: את בוודאות אני מסכם ככה כי אלה היו הדברים שכנראה סוכמו - - -

שמואל חיימוביץ': אין סעיף קלנועית.

אורלי בוני: הניידות, אילן, הניידות.

שירלי גלאור: אני רוצה להעלות עוד נושא שברשות

שירלי גלאור: כם נכניס אותו: נושא ההנגשה בבתי קולנוע, הנגשה קוגניטיבית של סרטים – אני יודעת שזה לא - - -

אילן גילאון: תראו, אלה הנושאים הראשונים, אנחנו נטפל – בסך הכול אנחנו מתקנים תיקונים על תיקונים, נדמה לי שלא נשאר – יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לדברים כולם, שצבייה התייחסה אליהם כאן?

אילן גילאון: לא.

גבריאלה עילם: אני רוצה להגיד מילה טובה, לשם שינוי.

גבריאלה עילם: אחיה, אתה תמיד טוען - - -

אחיה קמארה: אם אנחנו כבר בשלב הברכות, אז אני אשמח להתחיל בברכות.

אילן גילאון: אני רוצה לגמור את הדברים הקטנים כי בכל זאת בורכת על מסמך שאתם הנחתם פה – שלוש שנים עבדנו על זה, זה לא משהו שייגמר - - -

גבריאלה עילם: אני מבקשת שאחיה ירשום לפניו שכשרציתי להגיד דברים טובים הוא עצר אותי.

אחיה קמארה: אני רוצה רק לסיים את הדיון ואת ההצבעה ואחרי זה ברכות בשמחה.

אילן גילאון: אני חושב שרק בתי הימורים שלא טיפלו בהם, אין איזה תחום שלא טיפלנו בו.

אילן גילאון: יש כמה נושאים כמו שהעליתם, שירלי וגיא, שאנחנו נטפל בהם.

אילן גילאון: נדמה לי שעשינו כאן

אילן גילאון: עבודה בלתי רגילה בכל תחומי החיים על פי ההגדרה של מהי נגישות – לאפשר לאדם מן המקום שבו הוא נמצא להגיע למחוז חפצו בכבוד ובעצמאות.

אילן גילאון: אני חושב שאנחנו עושים כאן כברת דרך, לפחות במה שאנחנו מותירים אחרינו, שנדמה לי שהיא אפילו היסטורית.

אילן גילאון: אני חושב שחברה שתקבל את התקנות שאתם כתבתם היא חברה רכה יותר, טובה יותר, בדיאלוג יותר, מדברת יותר, מתחשבת יותר, מקשיבה יותר וזה פנטסטי.

אילן גילאון: נשאר לנו רק להנחיל את הדברים הללו כי שפת החוק ושפת התקנות איננה מספיקה, ובטח לא השפה שלנו שגם היא מורכבת.

אילן גילאון: אני מודה שלא פעם – אני מניח שמלבדי גם היו עוד אנשים ליד השולחן – לא הבנתי את הכול.

אילן גילאון: אני מתנצל אם לפעמים הייתי אפילו קצת קצר רוח – זה לא מתוך שטחיות או מתוך ה-HDAD שאני לוקה בו – אם אתם לא יודעים אז אני אספר לכם – אלא משום שאני מאוד-מאוד סומך על הכוחות שיש כאן.

אילן גילאון: תבינו, זה היה שולחן שסביבו היו מצד אחד הארגונים, מצד שני הממשלה, מצד שלישי העסקים ומצד רביעי הנציבות.

אילן גילאון: אני מאוד סומך על דיאלוג כזה אליו באו אנשים בכוונה טובה וכולם רוצים ומאמינים שכל המנגיש – הרי זה משובח ולכן לעיתים אמרתי: בואו, נרוץ יותר מהר, גם כאשר, אני מודה, לא הבנתי את התהליך עד תומו, עד סופו, כי נאמרו כאן דברים ברמה מקצועית שאני גם לא חולם להבין אותם אי פעם.

אילן גילאון: אני לא שמואל חיימוביץ', זה המקצוע שלו.

אילן גילאון: לכן נדמה לי שבסך הכול עשינו מעשה משותף של מה שנקרא "מעשה של רקמה" שכל אחד ואחד תרם את תרומתו הנהדרת והמכובדת.

אילן גילאון: תראו, אף אחד לא צריך להוקיר לנו שום דבר – זאת המטלה שלנו, זו המציאות שלנו ואת זה אנחנו צריכים להנחיל.

אילן גילאון: אני מקווה מאוד שאנחנו ניפגש שוב בכנסת הבאה.

אילן גילאון: אני בכל מקרה מניח שנגיע – לפי הסקרים, כרגע, זה נראה בסדר.

אילן גילאון: אני אבקש גם אז להמשיך את הוועדה הזאת ולקבל אותה.

אילן גילאון: זאת לא ועדה פוליטית והיא לא מניבה פירות פוליטיים, תאמינו לי, אבל הבטחנו לילדים או לאזרחים שעד 2018 נהיה אמריקה ואנחנו צריכים לממש את ההבטחה הזאת.

שמואל חיימוביץ': יותר מאמריקה, יותר טוב.

אילן גילאון: באיזה כנס שהייתי אמרו לי לכבוש את האוורסט.

אילן גילאון: אני אומר: לאט לכם.

אילן גילאון: בואו נכבוש כמה פסגות יותר נמוכות בחרמון, בהר תבור ואז נגיע לאוורסט.

אילן גילאון: אני מבקש להגיע עד 2018 ולהיות אמריקה ואחרי 2018 תהיו יותר מאמריקה.

אילן גילאון: יפן, אולי, מי הכי טוב?

אילן גילאון: עכשיו, כדי שאחיה לא יהיה במתח, אני אאשר את התקנות כולן ואני אשאל: מי בעד?

אחיה קמארה: אני מקווה שאני לא היחיד שבמתח.

אילן גילאון: מי בעד?

אילן גילאון: מי נגד?

אילן גילאון: מי מבקש רביזיה?

אילן גילאון: אין.

אילן גילאון: אתם יודעים מה?

אילן גילאון: אתם יכולים להצביע, אין שום בעיה.

אילן גילאון: חברי הכנסת של הוועדה ואנחנו מצביעים.

אילן גילאון: בעד אישור התקנות – פה אחד

אילן גילאון: נמנעים – אין תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), התשע"ג-2012 נתקבלו.

אילן גילאון: פה אחד.

אילן גילאון: בואו, כדי לאשרר את ההצעה, אני מבקש מכולם להצביע הפעם, למרות שזה לא לפי נהלו הכנסת.

אילן גילאון: מי בעד? (מחיאות כפיים)

שמואל חיימוביץ': אני מלווה את כל הכתיבה של החוקים והתקנות לאורך הדרך, חשוב לי דבר אחד לומר במעמד הזה – עסקנו הרבה בנגישות פיזית, נגישות למבנים, נגישות לאתרים וכולי, בסופו של דבר גולת הכותרת היא נגישות שירות.

שמואל חיימוביץ': כל הנגישות האחרת נועדה לאפשר את ההשלמה ואת האפשרות של נגישות שירות.

אחיה קמארה: אני גם כמובן רוצה לברך ביום ההיסטורי הזה.

אחיה קמארה: אני מסכים עם כל מה שאמר אילן ועם מה שאמר עכשיו שמואל.

אחיה קמארה: הקובץ הזה של התקנות מצטרף לתקנות אחרות שאושרו, של נגישות לבניין ציבורי קיים, בניין ציבורי חדש, ביחד, כמו שאמרת, הן מבטיחות עתיד טוב יותר לילדים שלנו ולחברה הישראלית.

אחיה קמארה: זה ייקח כמה שנים אבל כבר יש התחלה ויש ניצנים.

אחיה קמארה: אני חושב שהתרומה של כולם פה הייתה אדירה למרות הוויכוחים האין סופיים שהיו והתהליך המאוד מורכב שעברנו פה.

אחיה קמארה: אני חושב שעצם העובדה שהוועדה היחידה שיושבת היום בכנסת, זאת שקיבלה אישור מיוחד מיושב-ראש הכנסת ומהממשלה להמשיך ולדון בחוק בזמן הפגרה או בזמן ההערכות לבחירות, מראה כמה הממשלה והכנסת רואות חשיבות בחוק הזה, כי הוא באמת מהפכה.

אחיה קמארה: על הבסיס של התקנות שאושרו היום, עוד תקנות יאושרו, אני מקווה, על-ידך בשנים הקרובות, שיתווספו לכל האוסף הזה שבאמת עושה מהפכה בחיים של כולנו.

אחיה קמארה: אז אני מבקש בעיקר להודות לך על הסבלנות ועל הנחישות.

אחיה קמארה: זה לקח הרבה זמן אבל - - -

אילן גילאון: שותפים לא מודים, אחיה, תדע לך.

אילן גילאון: שותפים לא מודים אלה לאלה.

אילן גילאון: אנחנו שותפים, אנחנו עושים את העבודה שלנו כולנו ואנחנו צריכים להיות מבסוטים שנוכל להמשיך לעשות אותה.

אחיה קמארה: אני רוצה גם להודות כמובן לאייל שהוביל מטעם הוועדה את הצד המשפטי של הנושא וכמובן לוילמה שלא נמצאת פה ולצוות שלה.

אחיה קמארה: בנציבות אני רוצה להודות לצבייה.

אחיה קמארה: צבייה הייתה בלם הזעזועים של כולנו.

אחיה קמארה: הנציבות הייתה פה בתפקיד מאוד-מאוד מסובך של לנסות לאזן בין כולם וזה לא פשוט.

אחיה קמארה: צבייה הייתה צריכה ללמוד מאה אלף נושאים – אם זה ספריות ואם זה מכונות אוטומטיות, אם זה פטור מתור ואם זה ביטוח לאומי.

אחיה קמארה: כל דבר – בתי קולנוע, איך יוצרים, איך משתמשים בתאי דואר בנקים וכן הלאה - -

אילן גילאון: מקוואות.

אחיה קמארה: - - ובאמת להכיר את כל המרחב של החיים של הציבור בישראל.

אחיה קמארה: אני לא חושב שהשמטנו משהו מהחיים של האזרח בישראל בניסיון להפוך כל אבן וליצור נגישות, עצמאות, לאנשים עם מוגבלות.

אחיה קמארה: צביה באמת עמדה בחוד החנית, חטפה הרבה ריקושטים ובאמת מגיע לה כל הכבוד.

אחיה קמארה: כמובן לשמואל ולבלהה שמובילים את התהליך כבר הרבה מאוד שנים, הרבה לפני שהגיע לכנסת.

אחיה קמארה: שמואל ובלהה, הדיונים על התקנות האלה מתקיימים כבר שבע שנים?

שמואל חיימוביץ': כן.

בלהה ברג: זה התחיל בדיונים פנימיים בתוך הנציבות לגבש את התורה.

אחיה קמארה: כמובן גם ליועצים שלנו: יהודה וערן ונורית ואורנה וגילה ואני מקווה - - -

בלהה ברג: ושירה.

אחיה קמארה: שירה פה.

אחיה קמארה: סליחה אם אני שוכח מישהו.

אחיה קמארה: עכשיו אני מגיע לחלק הקשה ואני לא אוכל להגיד שמות, אני ממש מתנצל וכמובן מודה למשרדי הממשלה השונים – משרד הברית ומשרד המשפטים ומשרד החינוך והתרבות ומשרד הרווחה.

שמואל חיימוביץ': המשרד לשירותי דת.

אחיה קמארה: שירותי דת.

אחיה קמארה: באמת, המון משרדי ממשלה אני רוצה להגיד תודה לגופים החייבים, למגזר הפרטי.

אילן גילאון: אחיה, לנשיא.

אחיה קמארה: לנשיא?

אילן גילאון: כן.

אחיה קמארה: גם לאוצר.

אחיה קמארה: כמובן לגופים החייבים.

אחיה קמארה: היו פה דיונים לפעמים שהייתה הרגשה שהמגזר הפרטי לא פחות ממגזרים אחרים פה, רוצה לעשות נגישות, רוצה לתרום.

אחיה קמארה: היו ויכוחים אבל באמת הייתה פה הרגשה, לפחות לנציגים פה, של תובנות מאוד עמוקות שהנגישות לאנשים עם מוגבלות היא חלק משירות אוניברסלי, שרוצים לשפר את השירות לציבור בישראל.

אחיה קמארה: אני רוצה להודות בסוף לארגונים, לאנשים עם מוגבלות.

אחיה קמארה: הרבה אנשים שבאו לפה בהתנדבות במשך שנים, אני לא אזכיר שמות אבל אני חושב שאנשים שנמצאים פה ושלא נמצאים פה יודעים על מי מדובר.

אחיה קמארה: היו לנו מיליון ויכוחים, כעסתם עלינו, התרגזתם עלינו – אני חושב שאנחנו ניסינו תמיד להקשיב לכם וכמובן לשאר הגופים שנמצאים פה, לעשות את האיזונים, לעשות את הדברים כמה שיותר טוב.

אחיה קמארה: אני מקווה שהצלחנו.

אחיה קמארה: התחלתי את הדיון בזה שאמרתי שהתקנו לא מושלמות – הן כנראה גם לא יהיו מושלמות בשנים הקרובות, כי אנחנו מדברים על כל החיים הציבוריים של אדם בישראל.

אחיה קמארה: אנחנו נעשה תיקונים – הוזכרו פה המון דברים.

אחיה קמארה: אבל יש עוד המון דברים שאנחנו נגלה, כמו בארצות הברית שבה עושים כל הזמן תיקונים בדברים האלה, גם פה אנחנו נעשה תיקונים גם לטובת אנשים עם מוגבלות וגם לטובת נותני השירותים כי אנחנו נלמד ונפיק מהשטח.

אחיה קמארה: אני אסיים בזה שחובת ההוכחה היא על כולנו:

אחיה קמארה: על הנציבות שאמורה ליצור מערך של הסברה והטמעה כדי שהגופים השונים יידעו מה הם צריכים לעשות, יידעו למה חשוב לעשות את זה, יידעו איך לעשות את זה.

אחיה קמארה: כמובן גם האכיפה, שהיא מנגנון שאנחנו לא אוהבים להשתמש בו אבל זו הסמכות שלנו ואנחנו נשתמש בה כאשר לא תהיה ברירה; ושל כולכם, בגלל שאתם צריכים להיות השגרירים לנושא הזה, כל אחד בתחומו, כדי שהתקנות האלה יובנו ושלא יתייחסו אליהן בזלזול.

אחיה קמארה: שלא יגידו: זה כל-כך מורכב ואי אפשר לעמוד בזה, ובזה יפטרו את עצמם.

אחיה קמארה: יש להסביר, להנחיל, להטמיע, להשריש וכדומה.

אחיה קמארה: תודה רבה לכולכם.

אילן גילאון: תודה רבה לך, אחיה.

אילן גילאון: (מחיאות כפיים).

גבריאלה עילם: מותר להגיד משהו אחריך?

אילן גילאון: מותר להגיד משהו טוב.

גבריאלה עילם: מעבר לתודות – אני בכלל לא מתחילה לפרט, אל תדאגו – אני חושבת שהתקנות האלה הן מבצע אדיר.

גבריאלה עילם: אני מלווה אותן משנת 2005 בהתנדבות ודי מנדנדת לנציבות לאורך הדרך.

גבריאלה עילם: זה מדהים, רמת פירוט כזאת אני יודעת שאין באף מקום בעולם.

גבריאלה עילם: עכשיו אני רוצה לדבר על העתיד כי אי אפשר טוב בלי קדימה.

גבריאלה עילם: אני מאוד מקווה שהנציבות תיתן גיבוי חזק מאוד למורשה נגישות, גם נגישות השירות, כי הם עובדים קשה ולפעמים מדובר בקרבות בלתי סבירים.

גבריאלה עילם: אתם לא מודעים עד כמה כי לא באים אליכם לבכות על כול דבר.

גבריאלה עילם: אני מקווה שתהיה פתיחות שוטפת לתיקונים לכל אורך הדרך, לאור ביצוע בשטח, כי באמת אנחנו המקום הראשון שמנסה דברים כאלה בצורה כזאת, לפעמים זה לטוב ולפעמים זה אולי יותר בעייתי.

גבריאלה עילם: תודה.

גבריאלה עילם: אילן, שיהיה לך הרבה מרץ.

אילן גילאון: עד שאנחנו נקים את מפלגת הנגישות - - -

גבריאלה עילם: ייקח זמן.

אילן גילאון: כל הכבוד.

אילן גילאון: תודה לעורכי הדין, שכחתם שגם אתם בני אדם.

אילן גילאון: זה יפה מאוד.

אילן שפירא: בלי העלבות אישיות.

אילן גילאון: לא להגיד שאתם עורכי דין?

אילן גילאון: תודה כולם.

אילן גילאון: נתראה אחרי ה-22 בינואר.

אילן גילאון: הישיבה נעולה.