הוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת הכספים על פי חוק ביטוח רכב מנועי, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1, 2012-11-12 10:00

דוד רותם: בוקר טוב.

דוד רותם: אני פותח את הישיבה.

דוד רותם: אנחנו נעסוק במשתנים שעל פיהם ייקבע תעריף ביטוח בענף ביטוח רכב חובה.

דוד רותם: מי רוצה להציג לנו את הנתונים?

אנסטסיה מיכאלי: אני אוכל להציג.

אנסטסיה מיכאלי: בוקר טוב, אני אסף מיכאלי, מנהל מחלקת ביטוח אלמנטרי באגף שוק ההון במשרד האוצר.

אנסטסיה מיכאלי: ראשית, תודה שהסכמתם לקיים את הדיון הזה גם בפגרה, אנחנו יודעים שאתם עמוסים.

דוד רותם: אנחנו לא עמוסים, אל תשלה את עצמך.

דוד רותם: אנחנו פשוט לא עושים כלום.

אנסטסיה מיכאלי: אני יודע שהיה פריימריס.

דוד רותם: פריימריס זה אצלו.

אורי מקלב: אצלו זה לרוץ אחרי הבוס.

אורי מקלב: אפשר לעשות את זה מפה.

אנסטסיה מיכאלי: בכמה משפטים אני אציג את מה שלפנינו.

אנסטסיה מיכאלי: קודם כול אנחנו עוסקים בביטוח רכב חובה.

אנסטסיה מיכאלי: כשמו כן הוא – חובה על כל אחד מאתנו לעשותו.

אנסטסיה מיכאלי: בעצם היום כאשר חברת ביטוח קובעת את הפרמיה לכל אחד מאתנו היא שואלת כמה שאלות מאוד בסיסיות, גם קצת על הרכב וגם קצת על הנוהג.

אנסטסיה מיכאלי: על הנוהג, דברים טריוויאליים כמו, האם היו לך שלילות, כמה זמן יש לך רישיון וכולי - -

שמואל מלכיס: וגיל.

אנסטסיה מיכאלי: כן, אין טעם לפרט.

אנסטסיה מיכאלי: וכן מספר שאלות מאוד קצר על הרכב, כמו למשל האם יש כרית אחת או אם לאו.

אנסטסיה מיכאלי: מה שבעצם אנחנו רוצים היום לקבל את אישורכם לו זה הוספה של פרמטרים נוספים שיוכלו לשמש את חברות הביטוח באותו תמחור של הפרמיה.

אנסטסיה מיכאלי: הפרמטרים האלה, תכליתם אחת ויחידה: לעודד נהיגה בטוחה ולשפר את הבטיחות בדרכים לטובת כולנו.

אנסטסיה מיכאלי: בשנה וחצי האחרונות עשינו בדיקות ומחקרים על השינויים וההתפתחויות הטכנולוגיות בעולם בנושא הבטיחות בדרכים; בחנו עשרות פיצ'רים, עשרות משתנים שיוכלו להשפיע על הבטיחות בדרכים וזיקקנו מתוכם את אותם משתנים זמינים שניתן להשתמש בהם היום בעלות סבירה, ושהנתונים הסטטיסטיים מראים שהם תורמים באופן ודאי להפחתת תאונות הדרכים, וכמובן, להגברה של הבטיחות בדרכים.

אנסטסיה מיכאלי: אלו בעצם המשתנים שאנחנו מביאים היום לפניכם לאישור.

אנסטסיה מיכאלי: אם תרצה אני גם אוכל להרחיב על המשתנים עצמם.

דוד רותם: נאמר ככה – מי שרוצה להוריד את המחיר, יבורך.

דוד רותם: אין לי בעיה.

דוד רותם: מה שהוא רוצה שיתחשב בו.

דוד רותם: מצדי הוא גם להתחשב בכמות השיער על הראש של הנהג ולתת לו על זה הנחה.

אנסטסיה מיכאלי: אתה ציני, אבל - -

דוד רותם: אני לא ציני.

דוד רותם: אני חושב שהמחירים שמשלם הנהג הישראלי הם מוגזמים לכל דבר ועניין, ומי שמוכן לתת לו מחירים זולים יותר, יבורך.

שמואל מלכיס: האמירה הזאת לא נכונה.

שמואל מלכיס: אני חושב שמחירי הביטוח – למשל, ביטוח חובה – בהתחשב בכך שתקרת הפיצויים היא בלתי מוגבלת, הוא הרבה יותר נמוך מזה שבמדינות אירופה וארצות-הברית.

שמואל מלכיס: אפילו בהתקפה האחרונה שהייתה על המחירים בארץ נדמה לי שבערוך 10 ציינו במיוחד שהגורם היחידי בכל מה שקשור לרכב – מחירי הדלק, מחירי התיקון וכל הדברים האחרים – בהשוואה עולמית דווקא הביטוח הוא זול מרוב מדינות אירופה וארה"ב.

שמואל מלכיס: ההוכחה לכך היא שאם לוקחים את הנתונים של חברות הביטוח בשנתיים האחרונות הם כמעט על הקרשים - - -

דוד רותם: לא, לא, אני אתחיל לבכות.

שמואל מלכיס: לא צריך לבכות, החברות עושות מה שטוב להן, והן מתחרות בחברות אחרות משיקולים שלהן.

שמואל מלכיס: כך שאין צורך לבכות, הן יודעות מה הן עושות.

שמואל מלכיס: אם הן מוכנות היום להפסיד קצת כדי להגדיל את נתח השוק שלהן אנחנו לא מתערבים בשיקולים המסחריים של החברות.

שמואל מלכיס: אבל התוצאות מוכיחות שבסך הכול הרווחיות בענפים האלה גם ברכב חובה וגם ברכב רכוש, הרווחיות מאוד נמוכה; ובהשוואה עולמית המחירים יחסית נמוכים, ובלבד אם לוקחים בחשבון שביטוח רכב חובה בישראל הוא רחב בצורה בלתי רגילה ונותן פיצויים מעבר למה שמקובל במדינות אחרות עוד בשיטה של - - -.

שמואל מלכיס: אז לא צריך בהזדמנות זאת לעקוץ ולהגיד שהמחירים מאוד גבוהים.

דוד רותם: כן, בבקשה, אדוני.

רון מוסקוביץ: אני מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

רון מוסקוביץ: מעבר לנושא של המחיר וההנחה שדיבר עליו אדוני היושב ראש, אנחנו רואים חשיבות בשינוי המוצע בהגברת הבטיחות.

רון מוסקוביץ: הדבר הזה יעודד הכנסת אותם אלמנטים שמפורטים בנספח, אלמנטים שהוכחו בניסויים לאורך שנים כמונעי תאונות מצד אחד או מקטינים את הפגיעה, אם כבר מתרחשת התאונה.

רון מוסקוביץ: זה הדבר המרכזי.

דוד רותם: כמה שנים זה הוכח כבר?

רון מוסקוביץ: יש לנו פה מערכות שקיימות כבר 7-6-5 שנים – מערכות של סטייה מנתיב, מערכות שנוסו בעולם.

רון מוסקוביץ: המערכות הללו, אגב, גם עובדות בארץ ומתקינים אותם.

רון מוסקוביץ: ברכב שלי יש חלק מהמערכות הללו שהותקנו, ואנחנו מכירים את הדברים.

רון מוסקוביץ: העניין הוא שעד כה לא היה שום אינסנטיב לבעל הרכב לרכוש את המערכות כי הן עולות כסף.

רון מוסקוביץ: כרגע ברגע שחברת הביטוח תיתן את ההנחה או תשקול לתת הנחה - -

דוד רותם: לא הבנתי, להימנע מתאונה זה לא אינסנטיב?

רון מוסקוביץ: זה אינסנטיב, ומתברר שזה לא אינסנטיב מספיק.

רון מוסקוביץ: החדירה של אותן טכנולוגיות היא חדירה מאוד נמוכה.

רון מוסקוביץ: הצעד הזה שיזם האוצר הוא צעד מאוד מבורך, ובסך הכול אנחנו מצפים שיגביר את חדירת האלמנטים הללו ויקטין את מספר התאונות.

שי סופר: אני ד"ר שי סופר, המדען הראשי של הרשות.

שי סופר: מדובר פה, אדוני, על כמה שנים.

שי סופר: אני אתן לך דוגמה למשל על מערכת בקרת יציבות.

שי סופר: מערכת בקרת יציבות – בלעז, Electronic Stability program control היא מערכת שפותחה עבור שוק התעופה בכלל.

שי סופר: בשנת 95' חברת Bosch פיתחה אותה עבור יצרני הרכב; היא נכנסה לשוק היוקרה בסוף שנות ה-90 ובתחילת שנות ה-2000, והפכה להיות בכלי רכב עממיים מאמצע שנות ה-2000.

שי סופר: בשנת 2010 היא הפכה להיות חובה במדינת ישראל כשנתיים לפני אירופה, וזה בהחלט מבורך.

שי סופר: המערכת מצביעה על יעילות של עד כ-80% במקרים של התהפכות ואיבוד שליטה על הרכב, בעיקר בכבישים רטובים או בכבישים שבהם האחיזה דלה, ומקדמי החיכוך הם בעייתיים.

שי סופר: לגבי אלמנטים נוספים, ברשות ערכנו מחקר לגבי יעילות של אלמנטים כאלה ואחרים.

שי סופר: מערכות מתקדמות וחדשניות, כמו מערכת התראה על סטייה מנתיב הן מערכות שכן הוכחו בצורה משמעותית גם בארץ.

שי סופר: מחקר שערך עבורנו הטכניון הראה שיש שיפור משמעותי בבטיחות בדרכים ברגע שמערכות כאלה מותקנות.

שי סופר: דובר על עד 8% במקרה של מערכת למניעת סטייה מנתיב.

נעמה מנחמי: זה בהנחה שיש מערכת אחת, נכון?

נעמה מנחמי: כלומר אם יש לי כל המערכות – מערכת בקרת יציבות, מערכת למניעת נעילת גלגלים ומערכת התראה על אי שמירת מרחק, מה תהיה התוספת של המערכת - - -?

שי סופר: אנחנו לא עשינו חישוב של אחוז על אחוז, אבל בהחלט יש כאן תרומה משמעותית.

שי סופר: אני רק אומר שכל כלי רכב שיש בו מערכת בקרת יציבות מובנית בו מערכת למניעת נעילת גלגלים כי זה תנאי יסוד לקיום מערכת בקרת יציבות.

שי סופר: אבל בהחלט אם אנחנו יכולים לחבר את הדברים אנחנו נגיע לאחוזים מאוד יפים.

דוד רותם: "אחוזים מאוד יפים" זאת סיסמה.

דוד רותם: תגיד לי את האחוזים.

שי סופר: אני יכול להגיד את האחוז.

שי סופר: אם אני לוקח ESP בכביש סביר ומערכת לסטייה מנתיב שבה גם נושא של אי שמירת מרחק, בכביש סביר אנחנו יכולים להגיע ל-30% בערך.

שי סופר: בכביש רטוב או בעקומות שבהן יש חיכוכים שהם יותר משמעותיים האחוזים גדלים משמעותית.

רון מוסקוביץ: מדובר על פחות עשרות הרוגים בשנה בהטמעה מלאה.

רון מוסקוביץ: זאת אומרת בסוף אנחנו מדברים על בני אדם, על הצלת חיים.

אורי מקלב: המטרה שלכם, בגלל שהמחיר יותר זול, היא שאנשים יקנו את המערכות האלה או שאתם אומרים שבמידה שיש המערכות האלה אתם נותנים הנחה.

אורי מקלב: קודם כול השאלה המרכזית שלי היא האם זה לא יגרום לכך שמי שלא יהיה לו בסופו של דבר ישלם יותר יקר.

אורי מקלב: אתה דיברת, אדוני היושב ראש, על כך - -

דוד רותם: כן, ישלם יותר יקר.

אורי מקלב: יש היום מחיר, ועל זה אתה נותן הנחה למי שיש לו פרמטרים משתנים מסוימים.

אורי מקלב: השאלה היא האם זה ככה מוצג לנו או שהצורה ההפוכה, הצד השני של המטבע הוא שלמי שאין לו זה יהפוך את הביטוח ליקר יותר.

דוד רותם: הוא לא יקבל הנחה.

אנסטסיה מיכאלי: אפשר להתייחס?

אורי מקלב: אני רק שואל כמה שאלות.

אורי מקלב: מין וגיל הנהג – מה זאת אומרת "מין"?

אורי מקלב: יש מחיר משתמש - -

נעמה מנחמי: זה משתנה שקיים היום.

דוד רותם: אורי, אתה יודע שאשתי נוהגת יותר טוב ממני?

אורי מקלב: להיות מנהיג זה לא דבר קל.

אנסטסיה מיכאלי: אני אתייחס גם לפרמטרים האלה.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: שאלה נוספת שיש לי בעניין הזה: בזמנו הגשנו הצעת חוק – ואני לא יודע אם אדוני היושב ראש, היית שותף לחוק הזה או לא – לקביעת סטנדרטים או חיוב להרכיב בתוך הרכב, מערכת התראה על נסיעה לאחור.

אורי מקלב: חוץ מהאלמנט הכלכלי יש כאן ממש עניין של הצלת נפשות.

אורי מקלב: דרך אגב, התברר ש-59 ילדים מתחת לגיל שנה, רובם במגזר הערבי, נהרגו בשנים האחרונות מנסיעת רכב לאחור.

אורי מקלב: זה נתון מצמרר ממש.

אורי מקלב: זה נגרם בעקבות נסיעה לאחור ברכבים שלא הייתה להם ההתראה הזאת.

אורי מקלב: המכשיר הזה, אין ספק שיש לו חשיבות מאוד גדולה.

אורי מקלב: המשתנה הזה לא נמצא פה.

אורי מקלב: אני מבין שהם פועלים בעניין הזה כי אין תקן.

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים תקן, והייתה התנגדות של משרד התחבורה לאשר את החוק כי הם אומרים שאין תקן.

אורי מקלב: מצד שני הם מעודדים ואומרים שזה בסדר, אבל מצד שני לא מוכנים להכניס כחוק.

אורי מקלב: מתברר היום שאתם כן מכניסים כאן משתנים מסוימים אף על פי שאין תקן.

אורי מקלב: אם זה נכון שמכניסים משתנים - -

דוד רותם: אני עוד לא מכניס משתנים שאין להם תקן.

נעמה מנחמי: התראה על אי שמירת מרחק והתראה על סטייה מנתיב זה דברים שאין להם תקן?

אנסטסיה מיכאלי: אני יכול להתייחס בצורה מסודרת לדברים שהעליתם?

אורי מקלב: אם היושב ראש ייתן לך אפשרות.

דוד רותם: ודאי.

אנסטסיה מיכאלי: ראשית לעניין ההשפעה על המחיר.

אנסטסיה מיכאלי: צריך להבין מה אנחנו בעצם עושים כאן, ועלית על נקודה נכונה.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו האוצר לא שחקן שקובע את המחיר, אנחנו שחקן שמאפשר באלו פרמטרים להשתמש כדי לקבוע את המחיר.

אנסטסיה מיכאלי: אלה גבולות הגזרה שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: בעצם מה שאנחנו עושים כאן היום, אנחנו אומרים לחברות הביטוח, דעו לכם שאתם יכולים לתמרץ התנהגות מסוימת שהיא התנהגות שיש לה הכוונה לטובת בטיחות בדרכים אתם יכולים לתמרץ התנהגות כזאת על-ידי כך שתפחיתו את דמי הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: במאמר מוסגר אני אומר שהדבר הזה כבר קורה בעולם ביטוח הרכב, רק הוא קורה בעולם ביטוח הרכב בביטוח המקיף ששם הפרמטרים האלה כבר מאושרים.

אנסטסיה מיכאלי: בעולם ביטוח רכב החובה, עולם שמרני יותר, אנחנו בעצם מבקשים לאשר אותם היום, אבל הפרמטרים האלה כבר מאושרים לשימוש.

אנסטסיה מיכאלי: נקודה נוספת שהעלית היא שאלת המין והגיל – אלה פרמטרים שמשתמשים בהם, אבל מעניין להתייחס אליהם.

אנסטסיה מיכאלי: למה?

אנסטסיה מיכאלי: צריך להבין שאנחנו מאפשרים לחברת הביטוח לתמחר על בסיס מין.

אנסטסיה מיכאלי: אגב, אמר נכון היושב ראש שנשים נוהגות טוב יותר, והן נהגות זהירות יותר, ולכן חלק מחברות הביטוח בוחרות לתת להם פרמיה מופחתת.

אנסטסיה מיכאלי: אבל שוב, חלק מחברות הביטוח בוחרות לא לעשות שימוש בפרמטר הזה.

אנסטסיה מיכאלי: הפרמטר הוא פרמטר שאפשר להשתמש בו – אתה לא חייב להשתמש בו.

אנסטסיה מיכאלי: אותו דבר בפרמטרים נוספים שאנחנו מבקשים לאשר.

אנסטסיה מיכאלי: לגבי נושא הנסיעה לאחור.

אנסטסיה מיכאלי: אני באופן אישי מכיר את המערכת, ואני חושב שהיא מערכת מעולה.

אנסטסיה מיכאלי: כשאנחנו בחרנו, בשיתוף כל אנשי המקצוע שיושבים כאן, גם הרשות, משרד התחבורה ואור ירוק, ניסינו למצוא את המערכות שיש לגביהן בסיס סטטיסטי תקף ונעשו מחקרים אמינים לגביהן.

אנסטסיה מיכאלי: בעצם אלה אותן מערכות שאנחנו מביאים לפניכם היום.

אנסטסיה מיכאלי: הנושא של תקינה אחידה הוא בהחלט נושא חשוב.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת אם כל אחד מאתנו יודע מהי מערכת ABS, ויש סטנדרט אחיד – לא חשוב אם יש תו תקן – מהו ABS זאת כבר מערכת שאני יכול לשים אותה על השולחן.

אנסטסיה מיכאלי: צריך להבין שאנחנו מביאים את המערכות היום, אבל מבחינתנו לא תם ונשלם הדיון.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו נמשיך לבחון מערכות נוספות, ובין היתר המערכת שאתה העלית.

אנסטסיה מיכאלי: יש לנו כבר מערכות נוספות שאנחנו יודעים שנשים אותן על השולחן, ואנחנו נמשיך לבחון אותן בשנה הקרובה.

אנסטסיה מיכאלי: ככל שנקבל נתונים נוספים לגביהן נביא אותם לאישורכם שוב.

אורי מקלב: מה ההבדל בין המערכת הזאת לבין מערכת אחרת?

אורי מקלב: למה את המערכת הזאת אתה לא מביא?

אורי מקלב: מרכת אחרת הוא מביא, ואת המערכת הזאת אתה לא מביא.

דוד רותם: הוא לא מביא מערכת אחרת שאין לה תקן.

דוד רותם: איזו מערכת ?

אורי מקלב: זה יכול להיות גם מערכות למשל של אי שמירת מרחק.

דוד רותם: אם אין לה תקן היא לא תעבור.

אורי מקלב: - - -

נעמה מנחמי: עד כמה שאני יודעת יש להם סטנדרטיזציה אבל לא תקן.

אנסטסיה מיכאלי: יש להם סטנדרטיזציה.

נעמה מנחמי: אבל לא תקן.

אנסטסיה מיכאלי: זה לא מה שמעניין אותי.

אורי מקלב: במערכות שמירת מרחק אין סטנדרט?

שי סופר: אני יכול להתייחס.

שי סופר: קודם כול אני מבקש להבחין חד משמעית בין מערכת שמותקנת בפס הייצור, זה נקרא OEM – מערכת שמתקין היצרן – לבין מערכת After Market.

שי סופר: מערכת של OEM אנחנו בכלל לא בוחנים.

שי סופר: זאת מערכת שמגיעה עם הרכב, יצרן הרכב בחן אותה, והוא עומד בסטנדרטים.

אורי מקלב: אז למה היו נגד הצעת החוק הזאת לחייב כל רכב שמייבאים אותו עכשיו?

אורי מקלב: הרי זאת מערכת מאוד זולה, זאת גם לא מערכת שמייקרת את הרכב.

רון מוסקוביץ: כי יש לזה בעיה - - -

דוד רותם: אתה לא מבין, זאת בעיה אחר כך עם מצלמת רברס, אתה כבר לא מסתכל אחורה.

אורי מקלב: זה יכול להיות ככה, וזה יכול להיות ככה.

רון מוסקוביץ: הבעיה היא בעיית אמינות.

רון מוסקוביץ: זה נבחן.

רון מוסקוביץ: יש בשוק מערכות שיכולות לגרום ההפך.

שי סופר: המערכות שנבחרו אלה מערכות שאנחנו ערכנו עליהן מחקר בשיתוף הטכניון כדי לראות מהן המערכות שלהן הפוטנציאל הגבוה ביותר.

שי סופר: עכשיו לגבי נושא של חיישני רברס: חיישני רברס היא מערכת שמקורה בנוחות, לא מערכת בטיחות.

שי סופר: זאת מערכת שאמורה לסייע בחנייה, היא יודעת לזהות בצורה מצוינת קירות.

שי סופר: הבעיה המרכזית שלה היא עמודים.

שי סופר: יש מחקר מאוד מפורסם של בחור קנדי משנת 2005 שבוחן ורואה שהמערכת לא יעילה במהירות של למעלה מ-8 קמ"ש, והיא לא יעילה עבור עמודים.

שי סופר: אנחנו גם ערכנו ניסויים משלנו וראינו שעמוד או משהו שמדמה ילד עומד המערכת לא יעילה.

שי סופר: מה שכן יש היום מערכות שכן יודעות לזהות, הן מערכות טובות.

שי סופר: יש חברות רכב שמביאות בפס הייצור מערכות כאלה, ואת המערכות האלה אנחנו לא בודקים.

שי סופר: בדרך כלל במכוניות יוקרה יש בהן מצלמות ויש בהן חיישנים, וזה שילוב מצוין – זאת אומרת, גם מצלמת רברס וגם חיישן.

שי סופר: הבעיה המרכזית היא במכוניות שבהן זה לא מגיע איתן, בדרך כלל במה שנקרא מכוניות עממיות.

שי סופר: שם הבעיה הכי אקוטית היא שיש מערכות מאוד זולות בסדר גודל של 200-100 ₪.

שי סופר: מתקינים בסך הכול ארבעה חיישנים ואיזושהי התראה קולית או התראה קולית וויזואלית.

שי סופר: שם הבעיה, ועבור זה רצינו לעשות תקן.

שי סופר: רצינו לעשות תקן כדי שיהיה רף שיהיה הרף התחתון שלפיו נדע שהמערכת פועלת ומזהה.

שי סופר: אם תהיה החלטה להביא רק מערכת OEM אנחנו נפסול המון מכוניות שקיימות היום בשוק, וזה יהיה בעייתי.

שי סופר: הראייה שלנו היא כן לאשר את המערכות שאנחנו המלצנו עליהן משתי סיבות: א', אלה מערכות שמחקרית הוכחו כיעילות; ב', אלה מערכות - -

דוד רותם: אפשר לראות את המחקרים האלה?

שי סופר: בשמחה.

שי סופר: המחקר נמצא באתר של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

שי סופר: אין שום בעיה להיכנס אליו, ואנחנו גם יכולים לשלוח אותו.

קריאה: זה מחקר של פרופ' שלמה בכור.

שי סופר: זה מחקר מהטכניון שנקרא ESafety, מערכות בטיחות אלקטרוניות.

שי סופר: שם אתם יכולים לראות את כל המערכות, ומתוכן את חמש המערכות הנבחרות.

רון מוסקוביץ: כולל אחוזי ההפחתה המופיעה שם.

נעמה מנחמי: מבין המערכות של אי שמירת המרחק ומערכת ההתראה על סטייה מנתיב שהן גם After Market איך אתם הולכים להבטיח שבאמת יותקנו רק מערכות שיש להן סטנדרטיזציה?

נעמה מנחמי: איך אפשר לוודא שמחר לא מישהו ישים עציץ ומשווק את זה בתור מערכת אי שמירת מרחק, וחברת הביטוח מחליטה שעל העציץ הזה שקוראים לו "אי שמירת מרחק" היא נותנת הנחה.

נעמה מנחמי: הגזמתי, כמובן - -

אנסטסיה מיכאלי: שאלה טובה.

אנסטסיה מיכאלי: זה די פשוט.

אנסטסיה מיכאלי: צריך להבין איפה גבולות הגזרה של המשחק הזה.

אנסטסיה מיכאלי: חברת הביטוח היא הגורם שנותן את ההנחה.

אנסטסיה מיכאלי: מכיוון שכך היא בעצם קובעת האם המערכת נותנת את אותה התראה ומפחיתה סיכון.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת היא בעצם תקבע אלו מערכות הן מערכות קבילות בעיניה וקיבלו אישור התקנה שהוא קביל בעיניה, כמו שהיא עושה היום עם מיגונים.

אנסטסיה מיכאלי: אין כאן משהו חדש.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת בעל הרכב יתקין את המערכת, יקבל על כך אישור, וחברת הביטוח תקבל את האישור, ובעצם תפחית את הפרמיה.

אנסטסיה מיכאלי: אני רוצה להתייחס התייחסות נוספת לנושא של הפרמיה, כי חשוב לשים את זה על השולחן באמירה כללית.

אנסטסיה מיכאלי: יש כאן אקטואר, ואולי הוא יוכל להרחיב על זה, אבל צריך להבין איך עובד שוק ביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: שוק ביטוח זה שוק שמתמחר סיכונים.

אנסטסיה מיכאלי: כאשר אנחנו משכללים את השוק בכך שאנחנו נותנים לו לאבחן טוב יותר את הסיכון, מה שקורה בעצם הוא שאנחנו מייעלים את השוק ועל-ידי כך מפחיתים את סך הפרמיות שהשוק גובה.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת, נניח בעולם תיאורטי שבו אין לנו פרמטרים, זאת אומרת זה עולם שהמבטח לא יודע להבחין בין הסיכון שלי לבין הסיכון שלך, זה עולם שחברת הביטוח תבקש פיצוי על-ידי כך שהיא תבקש פרמיה גבוהה יותר משנינו.

אנסטסיה מיכאלי: כאשר אני מאפשר לחברות הביטוח לאבחן טוב יותר את הסיכון המבוטח זה עולם שפועל לטובת כלל הצרכנים, ולכן בעבודה שעשה לנו האקטואר שלנו נתנו לכם את אותה הערכה שאנחנו צופים שבהבשלה מלאה כלל הציבור ייהנה מהפחתה של קרוב ל-150 מיליון שקלים בכל שנה של דמי הביטוח.

אורי מקלב: אני מאוד מעריך את השקיפות שלך, אבל זה אומר, אם אני לומד את דבריך, שהאיש הקטן שאין לו הפרמטרים האלה מכיוון שאין לו האפשרות לקנות רכב כזה לכאורה הוא ישלם יותר.

אורי מקלב: אני עושה חשבון כיוון שהקבוצות הגדולות האלה, כמו חברות הליסינג שיש להן המערכות האלה, ואין הרבה קילומטרים למרות שהמשתנה הזה לא נמצא, אבל כפי שאת כתבת יש סבירות שבליסינג המחירים יהיו יותר נמוכים – חברות הביטוח יתמקדו בקבוצות האלה.

אורי מקלב: האדם הבודד והפשוט שירצה לקנות את הביטוח הפרטי שלו, שם חברת הביטוח תגיד שהיא לא צריכה אותו.

אורי מקלב: בעצם לא יצטרכו אותו, זה לא יהיה שוק מחוזר, ושם המחירים יותר גבוהים.

אנסטסיה מיכאלי: הנקודה הזאת בהחלט הטרידה אותנו.

אנסטסיה מיכאלי: יש לזה גם התייחסות מפורשת בדוח האקטוארי שעשינו.

אנסטסיה מיכאלי: אבל צריך להבין שלצורך העניין, אפילו בדוגמה שלי, שאני נוסע ברכב יחסית ישן, שנת ייצור 2000, גם אני יכול לרכוש את אותן מערכות שמאפשרות התקנה, מערכות After Market ולקבל את ההוזלה בביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: עכשיו, עזוב הוזלה בביטוח, בסוף זה חיים של אנשים.

אנסטסיה מיכאלי: גם אני אוכל להיות מתומרץ – לרכוש את אותה מערכת מצילת חיים ולשלם על כך פחות בביטוח שלי.

אנסטסיה מיכאלי: לי יש רכב ישן, אבל כל אחד מאתנו יוכל לעשות את זה.

אנסטסיה מיכאלי: זאת בהחלט נקודה נכונה, זה בהחלט חשש שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: כי למשל היה לנו בהחלט יותר קל לאפשר לשוק הביטוח לתמחר למשל על פי שנת ייצור הרכב.

אנסטסיה מיכאלי: זה פרמטר מאוד קל, הוא מגלם בתוכו הרבה דברים אחרים כי זה גם מעיד על הרכב.

אנסטסיה מיכאלי: אבל אנחנו לא מאפשרים לתמחר על בסיס שנת הייצור, אבל אנחנו כן מאפשרים לתמחר על בסיס אביזרי הבטיחות המסוימים שברכב.

אנסטסיה מיכאלי: ואני עם הרכב הישן שלי יכול לרכוש את אותה מערכת, לקבל על כך תמריץ מחברת הביטוח, להפחית את הסיכון שלי ושל הילדים שלי וגם לשלם פחות.

אורי מקלב: למה את הקילומטר לא עשינו - -

אנסטסיה מיכאלי: זה כבר - -

אורי מקלב: זה פעם כן יכול היה לבוא לידי ביטוי, אנשים שנוהגים פחות.

רון מוסקוביץ: זה קורה בביטוח המקיף.

אנסטסיה מיכאלי: אתה מקדים אותנו קצת, זה קורה בביטוח המקיף.

אורי מקלב: מי שנוסע בשבת נוסע יותר.

אורי מקלב: יש אנשים שהרכב שלהם לצורך - -

אנסטסיה מיכאלי: חבר הכנסת מקלב, הקדמת אותנו פשוט.

אנסטסיה מיכאלי: כרגע יש לנו מערכת על השולחן, כמו שתיארתי.

אנסטסיה מיכאלי: סיימנו פרויקט של שנה וחצי, אבל אנחנו ממשיכים לבחון מערכות נוספות, השוק הזה הוא שוק דינמי.

אנסטסיה מיכאלי: אחת המערכות היא בהחלט מערכת שיודעת לנטר התנהגות נהיגה, אבל בין היתר היא יודעת לנטר בכל רגע את הקילומטרז' שאתה נוסע, ואיך אתה נוסע אותו.

אנסטסיה מיכאלי: זאת מערכת שבהחלט ניקח אותה בחשבון.

רון מוסקוביץ: אלה מערכות קיימות שהוטמעו בגופים מאוד גדולים, בין היתר בצבא.

אורי מקלב: בנושא ביטוח?

רון מוסקוביץ: גופים וציי רכב שהטמיעו את המערכות האלה חסכו בביטוח סכומים ניכרים.

אורי מקלב: לגבי ביטוח עשו את המערכות האלה?

רון מוסקוביץ: גופים שאנחנו עבדנו איתם, חברות גדולות שיש להן מאות כלי רכב הצליחו להוריד בזכות הדבר הזה גם את הפרמיה וגם את כמות התאונות, זאת אומרת אובדן ימי עבודה וכל מה שכרוך בזה.

אורי מקלב: אבל המערכת הזאת היא רק לגבי הביטוח או יש לה עוד שימושים?

אנסטסיה מיכאלי: יש לה עוד שימושים.

ערן ראובני: אפילו יש לה שימושים מסחריים של ניהול צי.

רון מוסקוביץ: לכן היא הוטמעה בחברות עם ציי רכב גדולים.

נעמה מנחמי: מתי אתם צופים שתסיימו את העבודה לגבי המערכת הזאת?

אנסטסיה מיכאלי: זה דברים שצריכים לקרות במהלך 2013.

אנסטסיה מיכאלי: בדקנו לגביה לא מעט, חלקנו גם נהג ברכבים של המערכת הזאת וראה את ההשפעה, איך היא יודעת לנטר ולהוציא את הדוחות.

אנסטסיה מיכאלי: זאת מערכת מאוד מעניינת.

אנסטסיה מיכאלי: אולי יהיו לנו בשורות במהלך 2013.

רון מוסקוביץ: הצבא רכש 5,000 מערכות כאלה לכל הרכבים החומים שלו לפני כשנה.

רון מוסקוביץ: זה כבר עובד אחרי שהצבא עשה ניסוי של שלוש שנים במערכת הזאת.

אנסטסיה מיכאלי: כרגע המערכות שאנחנו מציגים הן המערכות הבשלות ביותר, הזמינות ביותר, ששיקול העלות-תועלת שלהן הוא הגבוה ביותר.

רון מוסקוביץ: כל חודש אנחנו מקבלים הצעה לטכנולוגיה חדשה, אבל התהליך של הבחינה לוקח זמן.

דוד רותם: זה לא ייגמר לעולם.

ערן ראובני: שמי ערן ראובני, אני מנכ"ל של איגוד ITS ישראל.

ערן ראובני: אנחנו מתעסקים ב-scouting, צופים קדימה כל הזמן על טכנולוגיות מתקדמות שמגיעות אלינו מחו"ל והרבה מאוד פיתוחים ישראליים.

ערן ראובני: אנחנו מברכים מאוד את המפקח על הביטוח ואת הרשות הלאומית על המהלך הזה, שאנחנו רואים בו ניצול פוטנציאל.

דוד רותם: אתם מייצרים?

ערן ראובני: אנחנו לא מייצרים.

ערן ראובני: אנחנו עמותה.

ערן ראובני: יש כמונו 50 עמותות ברחבי העולם שתפקידן לקדם את המודעות לטכנולוגיות.

אורי מקלב: זאת עמותה וולונטרית?

ערן ראובני: עמותה רשומה, וולונטרית.

ערן ראובני: היא לא קובעת רווח.

רון מוסקוביץ: היא לא הוקמה על פי חוק או משהו, זאת יוזמה של התאחדות של גופים.

ערן ראובני: התובנה בעולם היא שכדי להטמיע טכנולוגיות לא מספיק רק לייצר אותן ולפרסם הודעה ברחוב או בעיתון; יש מספר מגבלות בתחום התחבורה שמחייבות שיתוף פעולה מהסוג שאנחנו רואים כרגע.

ערן ראובני: יש תקנות, יש הסדרים שצריך להסדיר, ויש סוגיה מאוד מעניינת שהיא סוגיית המודעות.

ערן ראובני: אחת המערכות שנבדקו כאן היא נושא של קופסה ירוקה, ניסויים שכבר מבוצעים על-ידי הרשות הלאומית זה חמש שנים.

ערן ראובני: צה"ל כבר רוכש כרגע 5,000 מערכות, אבל עדיין כשאתה מסתכל בשוק מה קורה, מי מכיר ומי מבין – רמת המודעות היא נמוכה ביותר.

ערן ראובני: אנחנו רואים במהלך הזה עם חברות הביטוח מהלך שהחשיבות המרכזית שלו היא מעבר למקום אחר של מודעות ציבורית.

ערן ראובני: אם פעם בשנה כשאני אתקשר ואשאל מה תעריף הביטוח שלי, ומצד שני המוקדנית תשאל אותי, אם יש לי איתוראן, שזאת שאלה שכולנו כבר מכירים או האם יש לי מערכת ECALL או מערכת אי שמירת מרחק – עצם השאלות האלה בעצם יוצר מחדר של מודעות ציבורית יוצא מן הכלל.

ערן ראובני: רוב התשובות יהיו הפוכות – לא, אין לי, מה זה – ישאל המבוטח, ומיד הוא יופנה לאתר אינטרנט.

דוד רותם: או שהוא יופנה לחברה מסוימת ולמתקין מסוים כי שם כדאי יהיה לעשות.

ערן ראובני: לא, אבל הוא ישאל, מה זה נותן לי, ולמה לעשות את זה.

ערן ראובני: בעצם אנחנו בשנים האחרונות עובדים - -

רון מוסקוביץ: אדוני, אנחנו מוכנים להציע באתר שלנו כגוף ממשלתי רשימה של כל החברות בלי יוצא מן הכלל כדי שלא תהיה הטיה לגופים חזקים יותר.

נעמה מנחמי: תהיה הבהרה, כמובן, לחברות הביטוח שהן לא יכולות לקבוע הנחה רק לחברה מסוימת.

אנסטסיה מיכאלי: בוודאי, בוודאי.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו לא ניתן יד להחלטה שרירותית להפלות יצרן כזה או אחר, בוודאי שלא.

אורי מקלב: היושב ראש אמר שיהיו כאלה שיקנו את המערכות האלה, ואחרי זה באופן אמיתי לא ישתמשו בזה.

דוד רותם: בוודאי.

דוד רותם: היה לי אוטו עם הדבר הזה, ובכל פעם שהוא היה עושה רעש חזק מדי הייתי מנמיך אותו לאפס.

אורי מקלב: העובדה היא שבחגורות ביטוח הגם שיש לך אפשרות לנתק אותן, רוב האנשים לא מנתקים אותם.

אורי מקלב: יש כאלה שמנתקים אותם.

אנסטסיה מיכאלי: גם אימובילייזר אפשר לנתק.

אנסטסיה מיכאלי: אני באופן אישי לא יודע, אני לא כל כך טכני, אבל זה לא טריוויאלי לנתק את המערכות האלה.

אנסטסיה מיכאלי: אלה מערכות שלא פשוט לנתק אותן.

דוד רותם: זה לא לנתק את המערכת, זה להנמיך את הרעש.

אנסטסיה מיכאלי: בסוף צריך לזכור שהמערכת הזאת מצילת חיים.

אנסטסיה מיכאלי: אם קנית אותה אתה רוצה ליהנות מהיתרונות שלה.

אנסטסיה מיכאלי: אלה היתרונות שלה.

אנסטסיה מיכאלי: המערכת הזאת יודעת לתת לך התראה על סטייה מנתיב שזה אולי הגורם מספר אחד לתאונות דרכים קשות.

אנסטסיה מיכאלי: בוודאי שאתה רוצה ליהנות מהיתרונות של המערכת הזאת.

אורי מקלב: הוא קנה את זה בשביל הביטוח.

דוד רותם: היום כמעט כל GPS נותן לך התראה שעברת את המהירות המותרת.

אנסטסיה מיכאלי: נכון.

דוד רותם: אז מה אתה עושה כשהוא מנדנד לך יותר מדי?

דוד רותם: אתה פשוט סותם לו את הפה.

קריאה: יש כאלה שנוסעים על פי המהירות המותרת.

דוד רותם: זה נכון, אבל אז אני לא צריך את ה-GPS בשביל זה.

אנסטסיה מיכאלי: נכון.

ערן ראובני: רק משפט אחרון – המהלך הזה יוצר מבחינתנו כמדינה, כחברה, הזדמנות לסגור את החוג בין מה שמפרסמות החברות לבין מה שנוכל למדוד מחברות הביטוח.

ערן ראובני: חברות הביטוח מנהלות מאגר סטטיסטי של נתונים – נמצא פה שחר רון שעובד עם חברות הביטוח – ובעצם יאפשר לנו מדי שנה לקרוא באופן רשמי מה התרומה האמתית של הטכנולוגיות.

ערן ראובני: את זה נוכל להחזיר חזרה לפרסומים ברשות הלאומית וליצור שוק הרבה יותר חכם, מעודכן, שיודע לנהל את הבטיחות.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: כן, בבקשה.

אילן גרודסקי: אני מ"אור ירוק".

אילן גרודסקי: בטיחות כלי הרכב הוא אחד הכלים החזקים מאוד והמתקדמים לשיפור הבטיחות בדרכים.

אילן גרודסקי: ב"אור ירוק" אנחנו מבקשים לתמוך בהצעה הזאת שמוסיפה את הפרמטרים האלה.

אילן גרודסקי: ביטוח החובה עוסק בדיוק כמונו בדיני נפשות.

אילן גרודסקי: מדובר בהיפגעות של אזרחי המדינה, ואם ההיפגעות הזאת נגרמת כתוצאה ממעורבותם של כלי רכב שבהם טכנולוגיות הבטיחות נמצאות בחוסר או מיושנות או לא קיימות בכלל, האוכלוסייה הזאת צריכה להיות נבדלת על-ידי הוספת הפרמטרים.

אילן גרודסקי: על-פי ההבנה המוגבלת שלנו בתחום הזה, תיווצר תוך שנה תמונת מראה מדויקת שתשקף נכונה את כל אחת מהטכנולוגיות האלה.

אילן גרודסקי: היום מה שיש זה טבלאות חיזוי.

אילן גרודסקי: אני יכול להגיש לכבוד היושב ראש מתוך המחקר שדובר עליו כאן את הסיפה של הדברים, את אותו אומדן שחוזה את הקיטוּן בישראל בהרוגים ובפצועים קשה, ואנחנו משערים שאם תוסיפו היום את הפרמטרים האלה, תוך שנה נוכל לראות את הנתונים האלה נתמכים על-ידי מנהל המאגר של מערכת הביטוח.

עומר רקובר: אדוני היושב ראש, אני אקטואר משוק ההון.

עומר רקובר: ניסחתי פה את ההמלצות על בסיס המחקרים לפי מאגר המידע האחרון ועל בסיס אותם מחקרים שדיברו עליהם פה מהרשות.

עומר רקובר: אני רוצה רק להגיד שגם אם אותם פרמטרים מובהקים שנמצאו סטטיסטית מובהקים ומפחיתים את הסיכונים בסופו של דבר השוק הוא שיקבע איך לתפעל ואיך לתמחר אותם.

עומר רקובר: גם בפרמטרים הקיימים היום – אם אנחנו מדברים על פרמטרים של נפח המנוע, סוג השימוש, תביעות עבר, גיל ומין – כל חברת ביטוח קובעת את הפקטורים לדירוג לצורך התמחור שלה.

עומר רקובר: התייחס לזה קודם אסף מיכאלי לגבי נושא המין – יש חברות שמחליטות לבצע תמחור על בסיס מין, ויש חברות שלא.

עומר רקובר: השוק יעשה את שלו, ויקבע לאותם פקטורים את אותם תעריפים או את אותה דיפרנציאליות בשביל לקבוע את אותם תעריפים לצרכן לבסוף.

עומר רקובר: אם אנחנו מתייחסים לכרית אוויר שזה פקטור שקיים ברכב שעל בסיסו יש החלטה איך לתמחר, אז גם אותם מאפיינים חדשים, מאפייני רכב של LCW והמאפיינים האחרים – גם אותם פקטורים, חברות הביטוח יצטרכו לדעת איך לקבוע ואיך לתמחר עבורם.

עומר רקובר: אנחנו בעצם עשינו פה איזושהי עבודה ונתנו מספר חלופות סבירות להתממשות.

עומר רקובר: על בסיסן אנחנו מעריכים שסך כול הפרמיות של שוק הביטוח, כ-3%, זאת תהיה ההתחלה.

עומר רקובר: בסופו של דבר השוק יגיע לאיזון שבכל הרכבים - -

אורי מקלב: 150 מיליון זה 3%?

עומר רקובר: כן.

עומר רקובר: אנחנו מדברים על שוק ביטוח של כ-5 מיליארד; אנחנו מדברים על 3% - -

אנסטסיה מיכאלי: צריך לזכור שמדובר רק על ביטוח חובה.

אורי מקלב: לאחד שיש כל הפקטורים בכמה תתבטא ההנחה?

אורי מקלב: זה 3% הנחה?

עומר רקובר: לא, לא.

עומר רקובר: אנחנו מדברים על הסגמנטים של אותן אוכלוסיות רכב שבהן הפרמטרים האלה יתופעלו.

עומר רקובר: אנחנו פה נתנו דוגמה שהפרמטרים האלה ברובם יתופעלו על שוק הרכב הפרטי שהוא החלק הארי מכלי הרכב היום, ונתנו שם מספר חלופות, כיצד חברות הביטוח יתרגמו את אותם פקטורים ואת ההשפעה שלהם על הסיכון.

עומר רקובר: צריך לזכור שגם היום אם אני יודע שיש פרמטר מסוים שהמחקר תומך בו שהוא משפיע כ-10% או 15% בהפחתה על הסיכון חברת הביטוח צריכה לבחון את הנתונים האלה, והיא בעצם תבחר איך לעשות את הדיפרנציאציה בתעריפים שלה.

עומר רקובר: אבל אחרי הכול בגרוסו-מודו אנחנו מדברים על כ-3% מסך כול הפרמיות בענף.

ניר ברטל: בשקלול הכולל אנחנו מעריכים לגבי מערכות שמרניות שרכב שיהיה מצויד בכל מערכות הבטיחות האלה שתהיה הנחה של 30%-15% הנחה.

ניר ברטל: אלה הערכות שמרניות.

ניר ברטל: כמו שאמרנו, בסוף זה לא בשליטתנו, זה חברות הביטוח.

ניר ברטל: יש כלי רכב שפרמיית ביטוח החובה שלהם היא מאוד יקרה.

ניר ברטל: לדוגמה, נהגי אוטובוסים שנוסעים הרבה על הכביש, נהגי משאיות שמובילים מטען כבד, פרמיות הביטוח שלהם הוא אלפי שקלים.

ניר ברטל: התמריץ שם הרבה יותר גדול.

ניר ברטל: דבר חשוב נוסף זה נהגים צעירים שקיבלו עכשיו רישיון.

ניר ברטל: בעצם היום הדרך היחידה של המדינה לדאוג שהם ינהגו בבטיחות זה הורה מלווה והגבלות על גיל - -

אורי מקלב: על אופנועים כמה זה ישפיע?

אנסטסיה מיכאלי: זה לא רלוונטי.

אנסטסיה מיכאלי: הפרמטרים האלה לא קיימים בשימוש באופנועים.

אנסטסיה מיכאלי: כפי שצוין, זה פרמטרים לאישור בביטוח רכב פרטי.

אנסטסיה מיכאלי: זה בילד-אין.

אורי מקלב: אני רוצה לשאול כאן שאלה.

אורי מקלב: אני תחת הרושם של דיון קודם שהיה לנו בוועדת הכלכלה, ועורכת הדין ראובני מטעם משרד התחבורה העלתה נושא שקצת קומם אותי אז, אבל הוא בכל אופן קצת השפיע עליי.

אורי מקלב: היא טענה שמערכות שעדיין אין להן תו תקן יכולות להיות מסוכנות.

אורי מקלב: הכול היה בנושא הדיון על חיישני רברס.

אורי מקלב: היא טענה שברגע שיש חיישני רברס הנהג באופן טבעי ומושכל סומך על המערכת, ואם הוא לא תקין אז לא רק שהוא לא פותר את הבעיה, הוא גם יכול להזיק.

אורי מקלב: אם נלך עם הדברים האלה ונדרבן, ואנחנו לא קובעים סטנדרטים אני מניח שהשוק יוצף בכל מיני חיקויים למיניהם שיכולים להיות מיוצרים בסין ובכל מקום אחר, ויציפו את הנושא הזה - -

דוד רותם: מה שמייצרים בסין הוא הכי טוב.

אורי מקלב: יכול להיות.

אורי מקלב: אני מדבר על מקומות לא טובים.

אורי מקלב: הרי אם נניח שזה נכון הדבר הזה – החוק שלנו היה להביא את זה בייבוא של הרכב, לא התקנה חדשה.

אורי מקלב: מדברים על רכבים חדשים שמייבאים אותם ועליהם להתקין.

אורי מקלב: כאן אנחנו מדברים על רכבים שכבר קיימים.

אורי מקלב: כדי להוזיל 30%-15% זה יכול להיות תחשיב של אדם.

אורי מקלב: אני לא יודע מה חברות הביטוח ידרשו או לא ידרשו, אבל תמיד אפשר להגיד שחברות הביטוח הן לא פראייריות – אם הם רוצים להפחית את הפרמיות שלהן הם רוצים משהו תקני.

רון מוסקוביץ: הם רוצים לשלם פחות פיצוי.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת האם יש לנו פיקוח על הדברים האלה.

אורי מקלב: במסגרת של תחרות זה מה שרצוי.

אורי מקלב: אכן יש תחרות, וחברת הביטוח לא עומדת בדברים האלה, ואנחנו יכולים להיות מוצפים בכל מיני מכשירים כאלה שהם לא תקניים כאלה.

אורי מקלב: אם הוא לא מצפצף, והוא באמת לא בוחן טוב את שמירת המרחק, והוא חושב שיש לו מרחק, ומסתמך לא רק על החזות, אלא גם על המכשיר, הוא יכול להביא את עצמו לידי סכנה.

אנסטסיה מיכאלי: זאת נקודה נכונה.

אורי מקלב: זה נושא שלא דיברתם עליו.

ערן ראובני: אני אשמח להתייחס.

ערן ראובני: צריך להבדיל בין שני סוגי שוק: השוק הממשלתי שבא לחייב, על-פי חוק, להתקין משהו, וזאת השיחה שאתה מצטט עם גברת ראובני שאומרת לך שמדינת ישראל לא יכולה לכפות - -

אורי מקלב: לא, זאת לא מדינת ישראל.

אורי מקלב: זה החוק.

ערן ראובני: הצעת חוק שמחייבת התקנה מסוימת, ואז חובת המדינה היא להגדיר תקן.

אורי מקלב: זה אותו דבר, זה חוק גם כאן, זה לא משנה.

דוד רותם: חבר הכנסת מקלב צודק, והוא צודק כפול משום שהפיתוי הכספי לקבל הנחה יביא אותי להתקין את המכשיר הכי זול שאני יכול.

ערן ראובני: אני מגיע לזה.

ערן ראובני: זה שוק אחד; שוק שני הוא השוק החופשי.

ערן ראובני: חברות הביטוח הן שוק חופשי, המבוטחים גם שוק חופשי, והם יכולים ללכת לבחור איזו חברת ביטוח - -

אנסטסיה מיכאלי: יותר נכון שהרגולטור יתייחס לזה.

ערן ראובני: המבוטח גם קנה את רכבו באופן - - - ובעצם יש כאן הרבה בחירות אינטליגנטיות שהציבור עושה.

ערן ראובני: אנחנו כאיגוד בונים אתר מידע שמרכז המלצות על טכנולוגיות טובות יותר וטובות פחות.

ערן ראובני: זאת אומרת ברגע שיתבררו טכנולוגיות זולות ומסוכנות ניתן יהיה בעצם ליצור איזושהי מודעות ציבורית.

אורי מקלב: יהיה אפשר לפקח על חנות לאביזרי רכב האם אתה מחזיק את החיישן הזה שהוא עם תקן או בלי תקן?

אורי מקלב: מישהו יש לו פיקוח על זה?

אורי מקלב: מישהו ירצה להתקין, והוא ישכנע אותו שזה בסדר, שזה טוב.

אורי מקלב: אולי הנהג אפילו מודע לזה.

אורי מקלב: בתחרות שיש הוא יתקין מערכת שהיא לא תקנית או לא מספיק תקנית.

רון מוסקוביץ: לכן אנחנו מציעים לתת את מרב המידע לגבי הגופים שבדקנו.

רון מוסקוביץ: זאת אומרת המערכות הללו הן מערכות שעובדות והוכיחו את עצמן.

רון מוסקוביץ: אם באמת יצוצו אותם אנשים שאתם מתארים מן הסתם השוק צריך להוקיע אותם כמו בכל מקום.

רון מוסקוביץ: אבל לצאת מנקודת הנחה שכל השוק הזה הולך לטובת רמאים?

רון מוסקוביץ: צריך לייחס לנהג גם את הרצון למערכת שתגן עליו וגם לחברת הביטוח - -

אורי מקלב: יביאו כל מיני מכשירים כאלה שרמת האמינות שלהם נמוכה.

ניר ברטל: יש כמה פילטרים שאמורים למנוע את המצב שממנו חוששים, ובצדק.

ניר ברטל: דבר אחד, אלה האנשים שיושבים פה.

ניר ברטל: לאור ירוק יש תיק מערכות בטיחות ותיק מידע לציבור שמכניסים לשם מידע לגבי מערכות הבטיחות שעוזרות ושווה להתקין.

ניר ברטל: כנ"ל גם האיגוד שערן מייצג פה – עם היצרנים ומי מייצר איזה, ואיזה לא נכלל שם.

ניר ברטל: כנ"ל גם הרשות לבטיחות בדרכים מפרסמת מערכות בטיחות ומחקרים בחזית הטכנולוגיה העולמית, על איזה מערכות ואיזה יצרנים, ומה המערכת צריכה לדעת לעשות כדי שזה יהיה.

ניר ברטל: שנית, נחזור ונגיד שחברות הביטוח, האינטרס הכלכלי הוא להתקין רק מערכות שמפחיתות - -

אנסטסיה מיכאלי: בדיוק.

אנסטסיה מיכאלי: החשש שלנו הוא הפוך, אם כבר – שיבחרו רק בחברה אחת הכי טובה.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו ממש לא חוששים ממצב של הצפת מערכות סיניות חסרות תקן מכיוון שבסוף זה חברת ביטוח שמעניקה הנחה, והיא לא תעניק הנחה, אלא אם מדובר במערכת הקרדבילית ביותר שהיא מכירה, ולכן אנחנו לא חוששים מהדבר הזה.

אנסטסיה מיכאלי: שוב, אנחנו כאן בשביל לנטר את ההתנהגות של חברות הביטוח ולמנוע חשש כזה.

אורי מקלב: סברות כאלה לא תמיד עומדות במבחן המציאות.

אורי מקלב: אני יכול להגיד לך על כל מיני סיטואציות למה אותו מנהל של חברת ביטוח רוצה להראות הצלחה, ויש לו תחרות, והוא רוצה להגדיל - -

אנסטסיה מיכאלי: הוא יכול להוזיל גם היום, הוא לא צריך אותי עם המערכת.

אורי מקלב: הוא בסך הכול מנהל, הוא לא בעל הבית.

אורי מקלב: כדי להרוויח הוא לא ידרוש - -

אנסטסיה מיכאלי: הוא יכול להוזיל את הפרמיה גם היום.

אורי מקלב: כשהגיעו מערכות אזעקות כאלה ואחרות זה לא היה בשביל לחייב ביטוח, ולא ראינו אחר כך שיש ירידה בדרישות.

אורי מקלב: כל אחד בגלל הדברים שלו.

אורי מקלב: אני לא חושב שזה החסמים.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אם תרשה לי, אני בכל אופן חושב שבחברות שיש להן יותר מסך הרכבים, נניח ליסינג, שאני מבחינתי חושש ממה שהן מסוגלות כדי להוזיל את הביטוח – אם הן עושות ביטוח – ויכולים להקל, כן לחייב אותם להביא אישורים על מה שהם מתקינים.

אורי מקלב: זה בשונה מאדם פרטי שאולי אי אפשר - -

שמואל מלכיס: הסיכוי שליסינג יתקין אותה הוא קטן מאוד.

שמואל מלכיס: המטרה בליסינג בסופו של דבר הוא להוזיל את הרכב לציבור שמשתמש בליסינג, ולכן לא מתקבל על הדעת שהם יתקינו את כל האביזרים היקרים האלה.

דוד רותם: לכן הם גם מורידים כריות וכל מיני דברים כאלה.

שמואל מלכיס: נכון.

שמואל מלכיס: אז זה דווקא לא הכיוון המתאים.

שמואל מלכיס: אפשר לבקש רשות דיבור?

דוד רותם: בוודאי.

דוד רותם: מתי אתה מבקש רשות דיבור?

דוד רותם: אתה הרי לא מפסיק לדבר.

שמואל מלכיס: הפעם החלטתי להתנהג בנימוס וציפיתי שתיתן לי את האישור.

דוד רותם: אני אתן לך כמה אישורים שאתה רוצה.

שמואל מלכיס: תודה.

שמואל מלכיס: אנחנו, כמובן, מברכים על הרעיון להוסיף משתנים כי כל דבר שמאבחן ומבדיל ומגדיר טוב יותר את הסיכון הוא נכון וצודק.

שמואל מלכיס: כך גם אמרנו בזמנו כשנבחנה בכנסת שאלת האופנועים, הרכב הדו-גלגלי.

שמואל מלכיס: גם אז טענו וחזרנו וטענו שהרפורמה בביטוח רכב חובה נועדה בעיקר להגיע למצב שכל רכב ישלם את הפרמיה הראויה לסיכון שלו, והכנסת בכל זאת התעקשה בזמנו לא לקבוע תעריף הולם סיכון לאופנועים, אלא לסבסד אותם באמצעות כלי רכב אחרים.

שמואל מלכיס: אנחנו באופן עקבי חוזרים וטוענים שהפרמיה צריכה להלום את הסיכון.

שמואל מלכיס: לכן אנחנו בהחלט מקדמים בברכה כל דבר שבסופו של דבר יגדיר טוב יותר ובמדויק יותר את הסיכון.

שמואל מלכיס: אבל נאמרו פה כמה דברים לא מדויקים.

שמואל מלכיס: קודם כול כל הפעולה שנעשתה, נעשתה בלי שיתוף של חברות הביטוח.

שמואל מלכיס: אולי זה חלק ממדיניות עקבית היום של הפיקוח על הביטוח שלא לשתף את חברות הביטוח בדיונים בנושאים, גם אם הנושאים האלה הם בטיחותיים פר-סה.

שמואל מלכיס: יש לחברות הביטוח הרבה מה לתרום מהניסיון שלהן, וכבר נאמר שחלק מהמשתנים כאן נהוגים כבר היום בביטוח רכב רכוש – מה שנקרא, "קסקו".

שמואל מלכיס: יש לחבורת הביטוח ידע וניסיון, ולמרות זאת הם לא שותפו בנושא הזה.

ניר ברטל: הם שותפו.

שמואל מלכיס: האיגוד הוא הגוף שמייצג את חברות הביטוח, אם לא אכפת לך, ניר ברטל.

שמואל מלכיס: בסופו של דבר גם אני נמצא כאן לא מרצוני הטוב, אלא כשליח של חברות הביטוח.

דוד רותם: למה, לא נעים לך פה?

שמואל מלכיס: נעים לי מאוד במישור החברתי.

דוד רותם: אז מה אתה אומר שאתה לא פה מרצונך הטוב?

שמואל מלכיס: הכריחו אותי לבוא.

שמואל מלכיס: זה שנעים לי זה לא אומר.

שמואל מלכיס: אפשר להפיק תועלת גם מכורח.

שמואל מלכיס: בכל אופן אמר פה גם ידידי ראובני שהחברה של שחר רון היא חברה של חברות הביטוח, ולא היא – היא חברה של הפיקוח על הביטוח.

שמואל מלכיס: חברות הביטוח מכוח החוק חייבות לדווח לשחר.

שמואל מלכיס: בסך הכול אנחנו נותנים אמון מלא בחברה של שחר שקובעת לנו את תעריף הסיכון הטהור.

שמואל מלכיס: חבל שככה מתנהלים העניינים וחברות הביטוח לא שותפו בהליך החשוב לענף הביטוח.

שמואל מלכיס: אני מקווה שבעתיד, אם ידונו במשתנים נוספים, אז קודם אפילו אם לא ישתפו את חברות הביטוח בדיונים השוטפים אז לפחות יכינו איזושהי טיוטה ויבקשו את תגובת חברות הביטוח לפני שזה מובא ומאושר בוועדות הכנסת.

שמואל מלכיס: תודה.

דוד רותם: מה עמדתך לגבי המכשירים האלה שאין להם תקן?

דוד רותם: איך אתם תעמדו בזה?

שמואל מלכיס: רוב המכשירים האלה – אם אפשר לקרוא להם מכשירים – ההתקנים האלה, מגיעים ברכבים בייצור בילד-אין.

שמואל מלכיס: עליהם בטח אנחנו סומכים.

דוד רותם: לא, אני מדבר על התקנה לאחר מכן.

שמואל מלכיס: למרות האופטימיות של ניר אני לא מאמין שבסופו של דבר בשוק שלנו יגיעו להנחות של 30% עבור התקנת כל ההתקנים האלה.

שמואל מלכיס: אני מניח שההנחה תהיה יותר נמוכה, והתמריץ האמתי להתקין אותם הוא הרצון של אותם אנשים להגן על חייהם.

שמואל מלכיס: בכלל כל הירידה במספר הנפגעים בתאונות דרכים, לדעתי, לפחות, מניסיון של 33 שנים בשוק הזה, נובעת בעיקר מהעובדה שכלי הרכב החדשים יש בהם הגנה אקטיבית הרבה יותר טובה משהייתה אי פעם.

שמואל מלכיס: רוב הירידה ניתן לזקוף לחידושים בכלי הרכב ולהיותם מוגנים הרבה יותר מקודם.

שמואל מלכיס: תרומה מסוימת יש גם לשיפור מסוים בתשתית, ואולי תרומה לא קטנה לעובדה שהיום הצפיפות בכבישים היא כל כך גדולה שגם אם יש תאונה היא לא מסתיימת בהרוגים ובפצועים.

אורי מקלב: מילה טובה גם על הרשות הלאומית ול"אור ירוק".

שמואל מלכיס: כן, כן, הכול יחד.

שמואל מלכיס: אבל בסופו של דבר אני מניח שלחברות הביטוח יש קומון סנס.

שמואל מלכיס: אני לא מתערב בשיקולים המסחריים שלהם; אבל כמו שאמר ידידי אסף מיכאלי חברות הביטוח לא תמהרנה לתת הנחות למי שלא יתקין אמצעי שלא תהיה לו יכולת מוכחת על הכביש.

שמואל מלכיס: לכן אני מניח שכמו בנושא של המיגון, שבתקופה שבה ישראל הייתה במקום הראשון בעולם בהיקף הגניבות הייתה פה התנפלות על כל מי שהתקין אמצעי מיגון, אבל לאט-לאט חברות הביטוח התמחו בנושא הזה ולמדו איזה אמצעי הוא יעיל יותר – אף על פי שבכל מה שנוגע לאמצעי מיגון אין יעילות של מאה אחוז כי יש עבריינים שמצליחים לפרוץ כל רכב ולגנוב כל רכב – אבל ההסתברות לגניבת רכב על-ידי גונב מזדמן ולא מומחה מיוחד קטנה באופן ניכר, וחברות הביטוח למדו להבחין בין אמצעים יעילים יותר לבין אמצעים יעילים פחות.

שמואל מלכיס: אני מניח שזה מה שיקרה אם ההתקנים האלה והאמצעים האלה יהפכו להיות נפוצים.

שמואל מלכיס: במקרה כזה סביר להניח שתהיה יכולת לחברות הביטוח לאבחן את האמצעים היעילים יותר לעומת הפחות יעילים, ובהתאם לכך לקבוע הנחה אם חברות הביטוח אכן תחלטנה שהן רוצות לתת הנחה תמורת אמצעי כזה או אחר.

שמואל מלכיס: תודה.

דוד רותם: ניר, תענה למקלב ותענה גם למלכיס.

דוד רותם: אתה מבין מה הוא אמר?

דוד רותם: הוא אמר דבר מאוד פשוט: אתה תבזבז את הכסף, תתקין את המכשיר הזה, ואנחנו נחליט שהוא לא טוב כי לא מוכח שהוא מונע תאונות.

עומר רקובר: אני יכול להתייחס?

עומר רקובר: כבר היום חברות הביטוח קובעות את הסגמנטים כמה הנחה לתת.

עומר רקובר: אם אנחנו מתייחסים לפרמטר "כרית אוויר", לפי הנתונים של מפעיל המאגר הסטטיסטי שחר רון, ההפחתה בסיכון על הימצאות כרית אוויר משוערת כ-14.2%.

עומר רקובר: מבדיקה שאנחנו ערכנו, חברות הביטוח נותנות בממוצע הנחה של כ-6.1% בתעריף.

עומר רקובר: זה אומר שהעבודה ככללה היא מאוד זהירה מבחינת מה שאנחנו אומרים לגבי ההשפעה שתהיה על הפרמיה הממוצעת על הענף.

עומר רקובר: אנחנו צריכים לזכור שבסופו של דבר זה לרווחת המבוטחים.

עומר רקובר: אנחנו מייעלים, משכללים את השוק בכך שאנחנו יכולים להגיע לפרמיות סיכון שמתאימות לסיכון של כל אחד ואחד מהמבוטחים האלה.

עומר רקובר: אם אני מתייחס לשאלה יותר גדולה, מלכיס, דיברת על חברות הביטוח ועל השיתוף – לפחות בהיבט האקטוארי אני עובד עם חברות הביטוח, אני מדבר עם האקטוארים, אני מבין איך ענפי רכב הרכוש עובדים, אני יודע אלו פרמטרים נלקחים בחשבון, ואלו פרמטרים הם היו שמחים לראות - -

אנסטסיה מיכאלי: תחדד בהקשר הזה.

אנסטסיה מיכאלי: אתה אומר, אבל זה אולי לא טריוויאלי לשומעים.

אנסטסיה מיכאלי: הפרמטרים האלה, כמו שציינתי בהתחלה, הם פרמטרים שנמצאים כבר היום בשימוש בתמחור ביטוח רכב מקיף, והפרמטרים האלה כבר היום נותנים הנחה ניכרת בביטוח המקיף.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו רוצים לאמץ את ההנחה הזאת גם בביטוח חובה, ואנחנו משוכנעים שזה יהיה המצב.

דוד רותם: מה אתה אומר מלכיס?

שמואל מלכיס: אני אמרתי שלחברות הביטוח יש הרבה - -

רון מוסקוביץ: אני אגב, מכיר את הסיפור הזה באחת משתי חברות הביטוח הגדולות שהיינו אצלה, והיא בדיוק עושה.

רון מוסקוביץ: המכשיר שאנחנו מדברים עליו, אותו מכשיר שאמרתי שמותקן אצלי זאת חברה ישראלית שמטמיעה אותו היום בוולוו, ושוב, אני לא רוצה להגיד את שמה של החברה ואת שמו של המכשיר.

רון מוסקוביץ: כך שהשוק כבר מכיר את העניין.

אנסטסיה מיכאלי: בוודאי.

רון מוסקוביץ: מה שאנחנו מבקשים פה זה לנסות למסד את זה.

רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים פה על סטנדרט הכי גבוה כי וולוו עשתה ניסוי ומטמיעה את זה היום בתוך כלי הרכב, ואצלנו זה רק After Market.

רון מוסקוביץ: זה מדבר בעד עצמו לגבי היכולת שלנו להגדיל את ההטמעה באחד הפרמטרים שנמצאים פה.

אורי מקלב: נחיה ונראה ונזכה.

שמואל מלכיס: כמו שאמרתי, לחברות הביטוח יש ניסיון בתחום הזה.

שמואל מלכיס: מה טבעי יותר מלשתף אותן בתהליך?

רון מוסקוביץ: אגב, אנחנו נפגשנו עם זאב אבן-חן, המנכ"ל שלכם - -

שמואל מלכיס: אצלי רשום ביומן שיש פגישה איתך, ונדמה לי שהיא נדחתה כבר ארבע פעמים, ועכשיו היא נדחתה לסוף דצמבר.

רון מוסקוביץ: אנחנו עשינו ישיבה, כולל בנושא הזה.

רון מוסקוביץ: ישבנו עם נציגות מכובדת שלכם, בין היתר על העניין הזה.

דוד רותם: הוויכוחים ביניכם בנושאים האלה - -

שמואל מלכיס: אין בינינו ויכוחים.

רון מוסקוביץ: ההיפך.

שמואל מלכיס: סך הכול אני אומר שיש פה חברות ביטוח שיש להן ניסיון ויש להן רצון לעזור, והנושא נוגע להן כי זה הלחם והחמאה שלהם, ואף אחד לא משתף אותן כי הפיקוח בדרך כלל דואג להביא לנו מן המוכן.

אורי מקלב: היושב ראש הוא גם מגשר ידוע ומומחה.

אורי מקלב: הוא יעשה גישור.

דוד רותם: מלכיס, מה אתה אומר, כמה אתם תורידו?

שמואל מלכיס: אני יכול להגיד כמה תעלה חליפה ליתום?

שמואל מלכיס: איך אפשר להגיד דבר כזה?

דוד רותם: אני נותן לך את כל הפרטים של היתום.

שמואל מלכיס: אבל אתה לא אומר לי על החליפה.

שמואל מלכיס: אני לא יודע שום דבר על החליפה – לא איזה סוג בד ואיזו תפירה.

שמואל מלכיס: חוץ מזה אני בתור איגוד חברות הביטוח לא מתערב בשאלות מסחריות.

אנסטסיה מיכאלי: לא צריך לנחש.

אנסטסיה מיכאלי: כבר היום בביטוח רכב מקיף החברות נותנות למעלה מ-20% הנחה בתעריף למשתמשים במערכות האלה.

דוד רותם: מה זה קשור למקיף?

אנסטסיה מיכאלי: כי זה כבר קורה.

דוד רותם: אבל יש לי מערכת התראה על אי שמירת מרחק - -

אנסטסיה מיכאלי: אם יש לך כבר היום המערכות האלה חברות הביטוח נותנות לך הנחה ניכרת בביטוח המקיף.

אנסטסיה מיכאלי: אם תאשרו את המהלך הזה - -

דוד רותם: כי לא יגנבו לו את האוטו?

אנסטסיה מיכאלי: לא, לא.

אנסטסיה מיכאלי: כי אתה מפחית סיכון לתאונה.

רון מוסקוביץ: הסיכוי שלך לתאונה הוא נמוך יותר.

אנסטסיה מיכאלי: אם אתם תאשרו את המהלך הם יוכלו לתת את ההנחה הזאת גם בביטוח החובה.

אנסטסיה מיכאלי: כתוצאה מכך יגדל התמריץ.

אנסטסיה מיכאלי: מה שאולי לא משרת את האינטרסים של כולם, אבל בסדר, בסוף אתם צריכים להחליט.

שמואל מלכיס: היושב ראש, הבעיה ברכב חובה היא שכל רכב צריך קודם כול לשלם עוד 200 שקל בשביל לסבסד את האופנועים.

שמואל מלכיס: אז השאלה היא אם ההנחה פה - -

דוד רותם: זה לא קשור.

שמואל מלכיס: זה קשור מאוד.

דוד רותם: צריך לשלם כמה שיותר כדי לסבסד את הכול, ובעיקר כדי שחברות הביטוח ירוויחו.

שמואל מלכיס: מה הקשר?

שמואל מלכיס: מה אכפת לחברת הביטוח ממי היא גובה את הכסף?

ניר ברטל: אם אתה לא מאפשר את אותם פרמטרים אז אותה הנחה שחברות הביטוח נותנות ברכב הרכוש ורוצות לתת אותה ברכב החובה, אתה מונע מהן לתת.

ניר ברטל: יש חברה ספציפית שרצתה לתת הנחה למבוטחים ברכב חובה על המערכות האלה, ואמרנו לה, חכי, צריך להוסיף את זה כפרמטר.

רון מוסקוביץ: זאת החברה שהיינו אצלה.

אורי מקלב: אבל ה - - - בביטוח החובה הוא קטן יותר.

ניר ברטל: תלוי באלו כלי רכב.

דוד רותם: איפה תיכנס ההוראה שהרשות הלאומית תפרסם את המכשירים, ואי אפשר יהיה ללכת לכל מיני חאפרים ומאעכרים?

רון מוסקוביץ: אנחנו מתחייבים שזה יהיה חלק מהחלטת הוועדה, ואנחנו מתחייבים לדווח על ביצוע לוועדה תוך 90 יום.

אורי מקלב: אבל אם יתברר לחברות שייכנסו לשוק התקנים שלא עומדים בסטנדרטים מינימליים הרגולטור צריך לעצור את זה.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו נעצור את זה, בהחלט.

אורי מקלב: באווירה הנינוחה שיש פה היום, אדוני היושב ראש, וזה שביטלת היום את כל הפעילות שלך בפריימריס, תרשה לי להעלות נושא שהוא קשור ולא קשור - -

דוד רותם: אני הפסקתי את הפעילות שלי בפריימריס כבר לפני חודש.

אורי מקלב: כמעט היחיד בבניין שבטוח במיקום שלו.

דוד רותם: אני לא צריך פריימריס.

דוד רותם: לי יש פריימריס ארבע שנים.

אורי מקלב: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאתה תמיד פתוח לנושא הנכים, ואתה אחד מאלה שדירבנו אותי לקחת את הוועדה לפניות הציבור, טענת שזאת ועדה מאוד חשובה.

אורי מקלב: יש נושא שלא מצאתי לו פתרון עד רגע זה.

אורי מקלב: כיוון שאנשים נמצאים פה אני מנצל את ההזדמנות:

אורי מקלב: פנה אליי אזרח נכה מנתניה שיש לו רכב מסוג "סקודה".

אורי מקלב: אני מדבר במקרה הזה על ביטוח מקיף, לא על ביטוח חובה.

אורי מקלב: ניסו לפרוץ לו את הרכב פעמיים, ולא הצליחו מכיוון שמערכות המיגון שלו היו טובות.

אורי מקלב: אבל מה עושים ב"סקודה", ככה הסבירו לי – הגנבים לקחו את המחשב שהוא מספיק יקר, ומספיק חשוב.

אורי מקלב: זאת אומרת הוא מנע את גניבת הרכב, אבל שום חברת ביטוח לא מוכנה לבטח את הרכב.

אנסטסיה מיכאלי: אני אשמח להתייחס.

אורי מקלב: הוא מפחד לנסוע עם הרכב.

אנסטסיה מיכאלי: אני יכול לדבר איתך גם אחרי כן, אבל אם אתה רוצה - -

דוד רותם: זה דבר מאוד פשוט: היום הם באים עם מחשב ומתחברים לך לאוטו, מתניעים אותו, מנטרלים את כל מה שצריך.

שמואל מלכיס: זה לא כל כך פשוט, אבל זה קורה.

אורי מקלב: יש לו ביטוח מקיף, ואין פתרון היום.

אורי מקלב: למדינת ישראל אין פתרון.

שמואל מלכיס: - - - אין בכלל בעיה, הן לא יכולות להיכנס פנימה.

דוד רותם: אנחנו הירושלמים רגילים לזה שהם באים ככה בצ'יק-צ'ק.

אורי מקלב: אם היה חשש שהוא עבריין כי הוא עשה כמה פעמים תאונות – כן אשם, לא אשם.

אורי מקלב: אבל הוא לא נהג, עבריין, הוא בסך הכול קורבן לניסיון לגניבת רכב, ואף חברה לא מוכנה לבטח?

דוד רותם: מלכיס, איזה מין דבר זה שלא מוכנים לבטח את החברים של אורי?

שמואל מלכיס: אני לא מתערב בזה.

שמואל מלכיס: כל חברת ביטוח, יש לה השיקולים המסחריים שלה.

שמואל מלכיס: אני נתקלתי לעיתים רחוקות מאוד במצב שחברת ביטוח לא הסכימה לבטח מישהו.

שמואל מלכיס: באותם מקרים בודדים דווקא הייתי בקשר עם חבר הכנסת, ועשיתי מעשה והשתדלתי.

שמואל מלכיס: אבל אז זה היה מקרה של נכים שיש להם רכב מאוד יקר.

אנסטסיה מיכאלי: דווקא ייאמר לזכות שמואל – אתה העלית את זה בזמנו בדיון בוועדה שלך, הוועדה לפניות הציבור, בנושא של מספר נכים שלא קיבלו ביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו נרתמנו לטובת העניין, האיגוד נרתם לטובת העניין.

אנסטסיה מיכאלי: אני לפחות קיבלתי מכתבי תודה כך שהבנתי שאותם נכים שלא השיגו ביטוח - -

שמואל מלכיס: גם אני קיבלתי.

אורי מקלב: לגבי רכבי נכים פתרו את הבעיה.

אנסטסיה מיכאלי: - - עזרת להם לפתור את הבעיה.

אנסטסיה מיכאלי: חבר הכנסת, אנחנו נשמח לבחון את המקרה.

דוד רותם: אורי, אם הייתי חברת ביטוח לא הייתי מבטח רכבים של נכים.

שמואל מלכיס: למה?

שמואל מלכיס: לא את כולם.

שמואל מלכיס: יש כאלה שלא עושים תאונות ארבע-חמש פעמים בשנה.

אורי מקלב: היושב ראש, אתה יכול להגיד את זה.

עומר רקובר: יש פרמיה שמספיקה לסיכון.

עומר רקובר: כל סיכון רע ככל שיהיה – יש פרמיה מספיקה.

שמואל מלכיס: מדובר באנשים שהגישו ארבע-חמש תביעות בשנה.

אורי מקלב: זה רכבי נכים, רכבים גדולים שהייתה איתם בעיה.

שמואל מלכיס: הם רכבים מאוד יקרים.

אורי מקלב: אזרח רגיל שניסו לגנוב לו את הרכב ולא הצליחו, אבל גנבו לו את המחשב שבתוך הרכב, ואף חברה לא מוכנה, ואין לו האפשרות לעשות ביטוח מקיף.

אורי מקלב: מכיוון שהוא נכה הוא חושש לנסוע עם הרכב.

אורי מקלב: אצלו הרכב הוא לא אקסטרה.

שמואל מלכיס: זה נשמע לא סביר.

אנסטסיה מיכאלי: בזמנו הבאת לנו בעיות פרטניות, ולשמחתנו, הצלחנו לטפל בהם.

אנסטסיה מיכאלי: אם תעלה את הבעיה הזאת פרטנית אנחנו ניקח את הפרטים ונטפל גם בה.

נעמה מנחמי: לעניין ההצעה לאשר את המשתנים, אנחנו נעלה להצבעה בשני שינויים ממה שהגשתם: האחד, במקום "כריות אוויר" נראה בזה "מספר כריות אוויר"; ושנית, שהמערכות שהן After Market יהיו על-פי רשימה שתפרסם הרשות הלאומית למניעת תאונות דרכים.

נעמה מנחמי: זה בסדר?

רון מוסקוביץ: כן, ודאי.

ערן ראובני: רון, לא בנוסח הזה.

ערן ראובני: כמו שזה מוצג כרגע שאם אתה לא מפרסם אסור לשווק בארץ זה, לדעתי, לא נכון, אבל זה שאצלכם באתר תהיה התייחסות למוצרים אם הם טובים או לא – זה כן.

ערן ראובני: זאת אומרת לא להגביל שמה שלא נרשם אי אפשר למכור אותו.

רון מוסקוביץ: - - -

קריאות: - - -

ערן ראובני: הרשות היא לא החברה להגבלים עסקיים.

ניר ברטל: מה שאפשר לעשות זה שמוצרים שהרשות אמרה שהם לא טובים יהיו אסורים.

נעמה מנחמי: זה משאיר לך איזשהו - -

ערן ראובני: צריך להשאיר לשוק – מותר לשוק לטעות.

דוד רותם: לא, לשוק אסור לטעות בדברים כאלה.

ערן ראובני: רבותיי, הוא טועה כל כך הרבה שמה שאנחנו עושים היום זה כזה תיקון שאסור לנו להתבלבל ולא לאשר אותו בגלל התקלות הנוספות שעלו פה.

ניר ברטל: חברות הביטוח הן אלה שייתנו את ההנחה בתעריף.

ניר ברטל: חברות הביטוח הן אלה שלוקחות על עצמן את הסיכון.

ניר ברטל: אני חושב שחברות הביטוח צריכות לעשות את העבודה.

אנסטסיה מיכאלי: בוא נסכם.

דוד רותם: חברים יקרים, אני מתקין לי דבר כזה במכונית, ואני סומך שזה מתריע.

אנסטסיה מיכאלי: בוא נסכם.

ניר ברטל: חברת הביטוח שולחת אותי - -

דוד רותם: עזוב אותי מחברת הביטוח, אני כבר נהרגתי בתאונה, זה כבר לא מעניין אותי.

אנסטסיה מיכאלי: חבר'ה, אנחנו העלינו את ההצעה, ואנחנו מקבלים את התיקון.

שמואל מלכיס: אבל זה מעניין את הקרובים שלך.

ערן ראובני: אתה מטיל על הרשות משהו.

רון מוסקוביץ: אני לא אומר לציבור "עשה" או "אל תעשה", אני צריך לתת לציבור את מלוא המידע שמצוי אצלי.

שמואל מלכיס: אתה לא יכול לפרסם רשימה?

רון מוסקוביץ: לא בבחינת מותר או אסור.

נעמה מנחמי: הכוונה היא שהמערכות שאושרו יהיו רק אלה שמופיעות אצלכם.

רון מוסקוביץ: אנחנו רוצים לתת את כל המידע שיש לנו על כל מערכת ומערכת, כולל חוות דעת שיש לנו שהדברים הללו עמדו בניסוי או הוטמעו במדינות אחרות.

רון מוסקוביץ: אבל זה לא אומר שיבוא מישהו חדש עם משהו שטרם נבדק.

רון מוסקוביץ: אנחנו נרשום.

רון מוסקוביץ: צריך לאפשר לנו לרשום שהמערכת הזאת חדשה, טרם נוסתה, ואז יחליט גם האדם וגם חברות הביטוח אם הוא הולך על זה או הולך על מישהו אחר.

נעמה מנחמי: ואז שוב, אתה משאיר את זה לחברת הביטוח, ואני חוששת ממצב שבו מחר אחד היצרנים שרוצה להיכנס לשוק עם מוצר שעדיין לא נוסה ועדיין לא טוב, הולך וסוגר איזשהו דיל עם חברת הביטוח, וחברת הביטוח מתחילה לקבל את המוצרים שלו אף על פי שאין שום ודאות לגבי האיכות שלהם.

רון מוסקוביץ: אז אני אפרסם שהמוצר הזה הוא מוצר חדש בעל ניסיון של שלושה חודשים, ויראו באתר שיש מוצר דומה שהוא בעל ניסיון של שלוש שנים.

רון מוסקוביץ: ישפוט הציבור.

דוד רותם: הציבור לא בודק כלום.

נעמה מנחמי: הציבור לא בודק כי אין לי הזמן והיכולת לבדוק כל דבר שהוא צריך לעשות בדרך.

נעמה מנחמי: בשביל זה יש חוק החוזים האחידים.

נעמה מנחמי: כלומר אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהציבור לא ילך לעשות סטאז' על מערכת מניעת אי שמירת מרחק לפני שהוא יקנה אותה.

דוד רותם: רון, אם אתה לא לוקח על עצמך את העניין הזה תגיד לי, כי אז אני לא בטוח שאני מאשר.

רון מוסקוביץ: אני לא רוצה שהרשימה שלי תהיה רשימה סגורה.

רון מוסקוביץ: היא תהיה רשימה פתוחה, וכולל זה שהיא נותנת את כל האינפורמציה, כמו שהצגתי קודם.

דוד רותם: זה בסדר, אני רוצה שהיא תהיה רשימה פתוחה.

דוד רותם: אפשר להצטרף לרשימה, אבל כל מי שלא נבדק לא יופיע ברשימה שלך כנבדק, הוא יופיע כלא נבדק.

רון מוסקוביץ: אין לי אמצעי בדיקה.

רון מוסקוביץ: אני פשוט אתן את מלוא האינפורמציה שאנחנו יכולים בתור רשות.

דוד רותם: אין אמצעי בדיקה?

דוד רותם: אז אני לא מאשר את התקנות.

ערן ראובני: אמרתי שלרון אין אמצעי בדיקה.

ערן ראובני: לציבור יש אמצעי בדיקה.

דוד רותם: אני לא מאשר את התקנות.

רון מוסקוביץ: מתן המידע כפי שהוא, לציבור, וגם לחברות הביטוח – גם חברות הביטוח מעוניינות שמה שיותקן הוא הטוב ביותר כדי שבסופו של דבר יפחית את התאונות כי זה האינטרס שלהם.

רון מוסקוביץ: מתן האינפורמציה לציבור ולחברות הביטוח היא משהו שאני יכול להבטיח.

רון מוסקוביץ: לקבוע דירוג ולנסות להעביר כל מערכת איזושהי בדיקה – ויכול להיות שמחר בבוקר יידפקו על שערינו עשר חברות חדשות – זה לא משהו שאני יכול להתחייב לו.

רון מוסקוביץ: לכן מה שהצענו הוא בהחלט סביר.

רון מוסקוביץ: הבקשה יחד עם המידע שנעמיד באופן מקצועי כרשות סטטוטורית הוא סוג של בקרה נוספת כדי שהשוק הזה לא יהיה פרוץ.

נעמה מנחמי: אז מה הערך?

רון מוסקוביץ: אנחנו ניתן את מלוא המידע על כל מערכת.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו במקביל ניתן פומבי לאותה עמדה מקצועית גם באתר שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מדברים על מחשבון ביטוח החובה, מחשבון שיש לו שני מיליון כניסות בכל שנה.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת כל הציבור הרחב משתמש בו, כל אחד יודע לבדוק דרכו.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו ניתן פומבי לעמדה המקצועית של הרשות גם באתר שלנו.

נעמה מנחמי: ואם מחר חברת ביטוח מחליטה שהיא נותנת הנחה למוצר שלא מופיע?

אנסטסיה מיכאלי: חברת ביטוח יכולה גם היום לתת הנחה לפי שיקול דעת שעולה על דעתה.

נעמה מנחמי: - - - ביטוח החובה - - - לביטוח המקיף.

רון מוסקוביץ: במקיף היא יכולה, היא לא יכולה.

אנסטסיה מיכאלי: בואו נבחין: היא יכולה בביטוח המקיף לתת על הפרמטרים שאנחנו מביאים כבר היום לאישורכם, אבל חברת ביטוח, אם היא רוצה להוזיל את הפרמיה היא יכולה לעשות את זה היום בלי שום קשר לפרמטר המסוים הזה.

אנסטסיה מיכאלי: הרעיון כאן הוא לעודד שימוש באותם פרמטרים.

דוד רותם: לא של החובה.

אנסטסיה מיכאלי: גם בחובה.

אנסטסיה מיכאלי: חברת הביטוח רוצה להוזיל את הפרמיה – היא יכולה.

אנסטסיה מיכאלי: היא לא צריכה אותנו או להתחכם עם מערכת לא כשרה.

אנסטסיה מיכאלי: ושוב, יש כאן אינסנטיב בראש ובראשונה של חברת הביטוח לוודא.

אנסטסיה מיכאלי: אתם מתארים חשש שהוא הפוך לחלוטין מהחשש שאנחנו מתארים.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מתארים הפוך – חשש שחברות הביטוח יאחזו במערכת האחת והיחידה שהיא היא.

אנסטסיה מיכאלי: והפוך – אנחנו לחלוטין לא רואים מצב של הצפת מערכות – מערכת סיני שלא מספקת את הבטיחות, ועדיין מישהו ירצה לתת הנחה.

אנסטסיה מיכאלי: כי מי שרוצה לתת הנחה יכול לתת אותה בלי האישור שלי או שלך, הוא יכול לתת אותה כבר היום.

אנסטסיה מיכאלי: חברים, אני לא יודע לאיזה כיוון אתם הולכים.

שמואל מלכיס: הם חושבים אולי שהתעריף מפוקח.

שמואל מלכיס: אין פיקוח על התעריף, אף אחד לא קובע את התעריף.

שמואל מלכיס: יש תחרות חופשית בשוק ביטוח רכב חובה.

שמואל מלכיס: כל חברה קובעת את התעריף שלה ומתחרה בחברות אחרות.

שמואל מלכיס: אם חברה רוצה לתת הנחה היא יכולה לתת הנחה בגין צבע העיניים.

שמואל מלכיס: מה זה חשוב?

שמואל מלכיס: זה לא רלוונטי בכלל.

דוד רותם: אז למה צריך את כל הדברים האלה?

שמואל מלכיס: הם רוצים, וגם אנחנו מעוניינים שבסך הכול האמצעים האלה ייכנסו לשוק כמה שיותר כדי שבסופו של דבר נמנע כולנו אבדות כתוצאה מתאונות דרכים.

שמואל מלכיס: זאת המטרה.

דוד רותם: בתנאי שזה הסכמים שעובדים.

שמואל מלכיס: אני מניח שכל מה שבא בילד-אין – עובד.

שמואל מלכיס: אחרת עדיין במדינת ישראל כל מה שבא ברכב מיוצר למדינת ישראל אין תקן משלה, אלא היא מקבלת את התקן האירופי, והיום גם את האמריקני.

שמואל מלכיס: לפחות זאת הייתה ההמלצה.

רון מוסקוביץ: וזאת אינפורמציה שתהיה אצלנו באתר לגבי המערכות.

שמואל מלכיס: אין חשש שיקרה מה שאתם מתארים כאן, זה לא נראה ריאלי בכלל.

שי סופר: כמו שאני רואה את הדברים בסופו של יום אנחנו נטפל בנושא הזה.

שי סופר: בואו נעשה סדר: יש לנו פה מספר מערכות שבאות מיצרן הרכב.

שי סופר: ברגע שמערכת באה מיצרן הרכב אין לנו בעיה.

נעמה מנחמי: אין שום בעיה.

שי סופר: חלק ממערכות שנקראות LDW, סטייה מנתיב ו-FCW, שמירת המרחק – גם הן מגיעות מיצרן הרכב.

שי סופר: יצרנים כמו "וולוו", כמו "ב.מ.וו", כמו "מרצדס" כבר היום משתמשים במערכות האלה.

שי סופר: ברגע שזה ינחת – ואני מניח שזה ינחת על שולחני הסיפור הזה של הרשימה, אני אסביר איך אני אעבוד.

שי סופר: אין לנו במדינת ישראל יצרני רכב, ואין לנו אפשרות לבחון רכב.

שי סופר: אנחנו מסתמכים בעיקר על הניסיון האירופי.

שי סופר: לדוגמה, כל הנושא של מבחני ריסוק – אין לנו כאן מעבדה.

שי סופר: אנחנו מסתמכים על ה-Euro Ncap בעיקר וגם על מבחנים אחרים, ועל סמך תוצאות שלהם אנחנו ממליצים על מערכות כאלה ומערכות אחרות.

שי סופר: גם כאן זה יהיה הסיפור.

שי סופר: כרגע במדינת ישראל קיימות שתי מערכות כאלה.

שי סופר: יצרן אחד – אין איתו בעיה.

שי סופר: זה יצרן ישראלי שמספק OEM לחברות אחרות.

שי סופר: הוא עומד בסטנדרטים הכי גבוהים שיש.

שי סופר: יש עוד יבואן שמייבא מערכת אמריקנית, וממנו אנחנו נדרוש את כל הסטנדרטים.

שי סופר: זאת אומרת אם אתה עומד בדירקטיבה כזאת או אחרת אירופית או בסטנדרט אמריקני כזה או אחר אנחנו נבקש ממנו את כל ההצהרות שלו וכל העמידות שלו בהיבטים של סטנדרטיזציה אירופית.

רון מוסקוביץ: את כל זה נשים באתר, שקוף לגמרי.

נעמה מנחמי: אבל מה המחלקה שלך נותנת, בעצם?

שי סופר: מה שאני כן יודע לעשות זה ניסויי שדה שכבר עשיתי עם מכון התקנים, כדי לבדוק שהמערכת עומדת ברף מינימלי.

שי סופר: עשיתי את זה עבור מערכות ניטור נהיגה, עבור קופסאות ירוקות.

שי סופר: זה שלב שהוא לא תקן, אבל בהחלט קובע סטנדרטיזציה מסוימת במבחן המציאות.

שי סופר: בראייה שלי אני מפרסם בסך הכול שתי מערכות שאני יודע לגביהן.

שי סופר: מערכות אחרות אני לא מפרסם; אני אפרסם ברגע שיפנו אליי, אני אבדוק את כל הניירת.

אנסטסיה מיכאלי: איך המדינה נותנת היום הנחה במיסוי?

אנסטסיה מיכאלי: אולי תסביר.

אנסטסיה מיכאלי: כבר היום המדינה נותנת הנחה במיסוי על המערכות האלה, פחות After Market.

ערן ראובני: רק ל-OEM.

אנסטסיה מיכאלי: לא, לא.

אנסטסיה מיכאלי: מערכות After Market.

שי סופר: מה שהוא OEM הוא מאוד קל.

שי סופר: מה שהוא ברמת After Market – אם זה יישב שוב על שולחני, אני אדע לדרוש בצורה הכי ברורה את כל התכתובת וגם לעשות ניסויי שדה.

שי סופר: אלה דברים שעשינו בעבר.

דוד רותם: בסדר, אבל אני רוצה להגדיר את זה.

שי סופר: להגדיר?

נעמה מנחמי: אנחנו רוצים בהחלטה להגדיר שזה יישב על שולחנך, ושאתה תיתן את האוקיי.

שי סופר: לי אין בעיה עם זה.

שי סופר: אני יכולה להציע פשרה אחרת אם היא מקובלת על רון.

שי סופר: הפשרה היא כדלהלן: אנחנו מאשרים את הכול, למעט שתי המערכות האלה.

שי סופר: את המערכות האלה אנחנו מאשרים ברמת OEM, ואם יש אישור של מנכ"ל הרשות אנחנו נצא לתהליך של תקינה.

דוד רותם: זה מקובל עליי.

אנסטסיה מיכאלי: זה לחלוטין חשש מופרך בעינינו.

אנסטסיה מיכאלי: זה מסבך את העניינים.

שי סופר: חשש מאוד - - -

אנסטסיה מיכאלי: בסוף אתם צריכים לשקול את החשש הזה שלדעת גורמי מקצוע הוא זניח עד לא קיים לצד היתרונות של המערכות מצילות החיים האלה.

אנסטסיה מיכאלי: אתם תעשו את שיקול הדעת שלכם.

דוד רותם: את רוצה לנסח את זה?

נעמה מנחמי: תגיד לי מה אתם רוצים.

דוד רותם: מה שאמר ד"ר שי סופר.

נעמה מנחמי: זאת אומרת מאשרים את כל המשתנים של מערכת התראה על אי שמירת מרחק ומערכת התראה על סטייה מנתיב ברמת ה-OEM, אבל לא ברמת After Market, אלא אם כן הן מופיעות מאושרות על-ידך.

דוד רותם: על-ידי הרשות לבטיחות בדרכים.

אנסטסיה מיכאלי: אני מבקש להימנע מהתיקון הזה.

אנסטסיה מיכאלי: ייתכן שאנחנו לא נעשה שימוש בפרמטרים בגלל ההערה הזאת.

אנסטסיה מיכאלי: זה עלול ליצור בעיית סמכות משפטית, וייתכן שבגללה המערכת הזאת תיגנז.

אנסטסיה מיכאלי: זה לשיקול דעתכם.

דוד רותם: אם זה יוצר לכם בעיה משפטית תלכו לבדוק ותחזרו.

אנסטסיה מיכאלי: זה ידחה את הדיון בעוד חצי שנה.

קריאה: אבל אפשר לאשר כרגע את הכול, למעט שתי המערכות - -

שי סופר: למעט After Market של שתי מערכות.

שי סופר: רק After Market.

קריאה: חבל.

קריאה: יכולנו לצאת לדרך.

שי סופר: חבל לעצור את התהליך הזה.

דוד רותם: אומרים לך שיש בעיה עם זה.

אנסטסיה מיכאלי: זאת החבילה, זאת ההערכה המקצועית שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: אלה המערכות שצריכות להיות, ככה אנחנו חושבים שהדברים צריכים להיראות.

אנסטסיה מיכאלי: העליתם חשש, אנחנו מקבלים אותו.

אנסטסיה מיכאלי: לדעת הגורמים המקצועיים, הוא חשש זניח.

אנסטסיה מיכאלי: הפתרון שאתם מעלים, לכאורה פתרון קסם שהם ייצרו איזושהי רשימה – אין לי בעיה שהם ייצרו רשימה שתהיה סוג של guide lines לחברות הביטוח, אבל בוודאי שהיא לא יכולה להיות רשימה מחייבת מהסיבה הפשוטה שאין לאנשים הנכבדים האלה שום סמכות לקבוע לחברות הביטוח איך לתמחר את הפרמיה.

אנסטסיה מיכאלי: אז יש פה שאלת סמכות, שאלה משפטית.

אנסטסיה מיכאלי: שוב, יש כאן מערכת מצילת חיים - -

שמואל מלכיס: זאת שאלה שיצרנים - - -

דוד רותם: זה בתנאי שהיא מצילת חיים.

דוד רותם: אתה מבין, אתה מנסה להכניס פה – גם אם יתברר שהיא לא מצילת חיים, זה לא אכפת לך.

אנסטסיה מיכאלי: לחלוטין לא.

דוד רותם: אם מישהו יעשה מערכת כזאת בסין - -

אנסטסיה מיכאלי: אכפת קודם כול לחברת הביטוח שנותנת את ההנחה.

דוד רותם: מאיפה חברת הביטוח תדע איך המכשיר הזה עובד?

אנסטסיה מיכאלי: יפה.

ערן ראובני: אנחנו דואגים להביא את המידע.

ערן ראובני: למרות שהוא לא נמצא כתקן מחייב במדינת ישראל המידע הזה קיים ברחבי העולם.

נעמה מנחמי: בעולם יש תקינה?

ערן ראובני: יש מחקרי ניסוי ועבודות גדולות שפורסמו בעולם.

ערן ראובני: ניתן לצטט אותן, ניתן להביא אותן לחברות הביטוח.

ערן ראובני: זה מה שאנחנו עושים.

דוד רותם: יש איזושהי תקינה בעולם?

ערן ראובני: יש גם תקינה בעולם, אבל היא איננה גורפת בכל העולם.

ערן ראובני: מערכות של LDW, המערכות האלה, הן מערכות מתקדמות, הן עדיין לא נמצאות כתקנה מחייבת ברחבי העולם.

ערן ראובני: עדיין במוסדות מחקריים מסוימים הן מוגדרות היטב.

ערן ראובני: ניתן לדעת בדיוק מהן המערכות האלה, וכן ניתן להסתמך על הידע המקצועי שקיים ברחבי העולם.

אורי מקלב: המערכות האלה כשהן לא תקינות הן יכולות להיות גורם הפוך, מסכן חיים, לא רק גורם להצלת חיים?

אנסטסיה מיכאלי: ושל מי האינטרס בראש ובראשונה להימנע מאותן מערכות?

אנסטסיה מיכאלי: בראש ובראשונה של חברת הביטוח שתשלם.

דוד רותם: אבל חברת הביטוח לא יודעת.

אנסטסיה מיכאלי: בוודאי שהיא יודעת.

אנסטסיה מיכאלי: היא יודעת טוב מאוד.

שמואל מלכיס: על מה שהיא לא יודעת היא לא תיתן - - -

אנסטסיה מיכאלי: אני ציירתי עוד בתחילת הדברים – זה מאוד פשוט - -

שמואל מלכיס: הידע הוא לא רק בתקן, הידע בא גם ממקומות אחרים, מכל העולם.

אנסטסיה מיכאלי: המערכת קודם כול, בראש ובראשונה הולכת לבחינה מקצועית של חברת הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: חברת הביטוח המסוימת צריכה להחליט האם הנתונים המחקריים שבידה מספקים בשביל לאשר את אותה מערכת, והמשמעות של האישור זה לתת הנחה.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת קודם כול יש אחריות לחברת הביטוח כלפי עצמה לתת הנחה רק במקרים שמבחינתה יש קיימות למערכת.

אנסטסיה מיכאלי: לכן החשש הזה מבחינתי פשוט לא מתקיים.

אנסטסיה מיכאלי: היום לתת הנחה אפשר גם בלי המערכת הזאת.

אורי מקלב: אני אגיד לך איפה ההבדל בינינו.

אורי מקלב: אתה צודק מבחינה מקצועית, אבל אנחנו נמצאים בצד השני של השולחן, ואנחנו מסתכלים על ההיבט הערכי שאתה הצגת אותו בהבלעה כמעט.

אורי מקלב: אתה אומר שכל מה שאתה מביא לפה זה כדי שנושא של מערכות כאלה והתקנים כאלה מצילי חיים ונותנים בטיחות יותקנו כדי לעודד את הדבר הזה.

אורי מקלב: הרי אנחנו נמצאים פחות, ואני מסתכל על זה פחות מהעניין של חברות הביטוח ושל האוצר, אלא יותר מהצד של האזרח, והמסר הוא תתקינו, בואו נעודד התקנה של מערכות כאלה.

אורי מקלב: אם בעקבות העידוד הזה, ואני אפילו לא יודע עכשיו לתאר גם איך זה ייגרם, אם אני סומך על חברות הביטוח שהן ימנעו מלהתקין בסופו של דבר מערכות לא תקינות – את התובנה הזאת אני לא המצאתי.

אורי מקלב: אותו מקרה היה כשדנו בהצעת חוק, ואומרת עורכת הדין ראובני ממשרד התחבורה שהיא לא רוצה להיות אחראית אפילו אם זה חוק שלך.

אורי מקלב: אלה מערכות שבסופו של דבר יסכנו חיים.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושב שיש לנו פתרון.

אורי מקלב: אז אם אנחנו אומרים שהמסר היום לאנשים הוא להתקין, אם אין לנו שום רגולציה ושום הגבלה על המערכות האלה אנחנו - - - שיכול להיות שייצא שכרו בהפסדו.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו רוצים להציע פתרון לחשש.

דוד רותם: אני אתקין את זה כי אני בטוח שזה יציל את החיים שלי.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו רוצים להציע פתרון לחשש.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו חושבים שהוא מזערי, אבל בואו ננסה להציע פתרון: החברים הנכבדים מהרשות יפרסמו רשימה.

אנסטסיה מיכאלי: מבחינתנו הרשימה הזאת תהיה רשימת ברירת המחדל.

אנסטסיה מיכאלי: זאת אומרת המערכות שנמצאות ברשימה הן מערכות שניתן לתת עליהן הנחה, ואין כאן שאלה.

אנסטסיה מיכאלי: כל מערכת אחרת שחברת ביטוח תרצה לתת עליה הנחה היא תחויב להציג לנו סימוכים סטטיסטיים אודות אמינות המערכת ואודות הקרדיביליות של המערכת.

אנסטסיה מיכאלי: מערכת שלא מופיעה ברשימה ולא נקבל את מלוא הנתונים על האמינות שלה – חד משמעית לא נאשר.

אנסטסיה מיכאלי: אני מקווה שזה מספיק.

ערן ראובני: מעולה, יפה מאוד.

דוד רותם: מקובל עליי.

אנסטסיה מיכאלי: תודה.

דוד רותם: חברות הביטוח, אם המערכת לא תעמוד בבדיקות שאני אגיד לכם שיש לי, אתם תצטרכו להודיע לי שהמערכת הזאת לא תקינה.

נעמה מנחמי: שהמערכת לא הומלצה לצורך הנחה.

שמואל מלכיס: אני מניח שזאת תהיה ההתנהגות הטבעית של חברות הביטוח.

אנסטסיה מיכאלי: זה מאוד פשוט: כל מה שלא ברשימה יצטרך לעבור את הביקורת של המפקח, את הנתונים האקטואריים, וכמובן, את הביקורת הנוספת של הרשות.

אנסטסיה מיכאלי: לכן אני חושב שאנחנו נהיה בהחלט מוגנים.

שמואל מלכיס: אבל זה צריך להיות ההוראה של הפיקוח.

אנסטסיה מיכאלי: אבל כמשפטנית הבנת את הניואנס – מלקבוע רשימה שאין בלתה לקביעה של רשימה שהיא ברירת המחדל שלא מעלה שאלות, אבל כל מערכת אחרת תצטרך לעבור גם את האישור שלנו וגם את האישור שלה.

נעמה מנחמי: בכל מקרה כל מערכת שכן מופיעה - -

שמואל מלכיס: אסף, זאת צריכה להיות הנחיה של הפיקוח.

שמואל מלכיס: את לא יכולה להורות לחברות הביטוח לעשות כך או כך, אין להם סמכות.

אנסטסיה מיכאלי: בוודאי, נכון.

אנסטסיה מיכאלי: זאת תהיה הנחיה של הפיקוח, ולכן אין צורך בתיקון כפי שהצעת אותו.

שמואל מלכיס: זה יופיע בחוזר?

דוד רותם: אורי, מה אתה אומר?

אורי מקלב: בסדר גמור.

דוד רותם: רבותיי, אישרנו לכם את זה.

אנסטסיה מיכאלי: תודה.

דוד רותם: כל טוב.