ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 671, 2012-10-31 10:00

דוד רותם: בוקר טוב.

גלעד סממה: בוקר טוב, אדוני.

גלעד סממה: מודים לך על הישיבה בפגרת הבחירות.

דוד רותם: זה בסדר שאתה מודה לי, אבל אני רק יודע שלא ישבו עוד עם רז נזרי.

דוד רותם: המרכז לגביית קנסות עסוק מדי ב-90% מהזמן, כי הוא צריך לפתוח תיקים וכל הדברים האלה, במסלול המהיר, והוא גם רוצה מזונות.

דוד רותם: אז זה בסדר.

קריאה: זה לוח הזמנים של רז נזרי, לא שלנו.

דוד רותם: מה זה, לוח הזמנים של רז נזרי?

דוד רותם: הייתם צריכים לשבת אתו כבר ביום שהחוק עבר.

גלעד סממה: אדוני, זה פרט קטן שלא מונע מאתנו לאשר את התקנות, והפרט הוא מתי יועברו הפרטים של הקטין – אם בהגשת כתב האישום או בהכרעת הדין.

גלעד סממה: זה הפרט היחיד.

דוד רותם: זה כבר סגור.

דוד רותם: זה יועבר תוך שלושה ימים מיום הכרעת הדין.

אפרת חקאק: אתם מדברים על שני דברים שונים.

אפרת חקאק: ממה שהבנתי, גלעד סממה מדבר על מתי התובע מעביר להנהלת בתי-המשפט את פרטי והניזוק, והיושב-ראש מדבר על מתי הנהלת בתי-המשפט מעבירה את התיק למרכז, והיושב-ראש רוצה לקבוע שלושה ימים מיום גזר הדין.

גלעד סממה: אז אנחנו נקבע את זה.

גלעד סממה: זה לא בנוסח כרגע, ולכן אנחנו יכולים לאשר את התקנות ולסגור את הפרט הזה.

דוד רותם: זה יהיה בנוסח בעוד שתי דקות.

גלעד סממה: מה שאדוני יחליט – מקובל.

דוד רותם: כן, אני יודע.

דוד רותם: לא, גם אם זה לא מקובל עליך, זה לא יעזור.

דוד רותם: בינתיים אני עוד פה מחליט.

גלעד סממה: אין דבר שאדוני קובע שהוא לא מקובל עלי.

דוד רותם: אתה צריך להתפלל שה-22 בינואר יגיע מהר.

דוד רותם: בבקשה, גברתי, היועצת המשפטית.

אפרת חקאק: כפי שידוע לכם, בשנה שעברה הוועדה העבירה תיקון לחוק המרכז לגביית קנסות שלפיו המרכז ישלם פיצוי לניזוק שהוא קטין ביום החלטת בית-המשפט.

אפרת חקאק: והמרכז הסכים, באותו תיקון, לקחת לעצמו כל תיק שבו יש ניזוק שהוא נפגע עבירה, וקודם כל לפצות את הקטין, ואחר-כך להתחיל בהליך גבייה מול הנאשם.

אפרת חקאק: זה משהו חדש במרכז לגביית קנסות, כי עד היום תיק לא מועבר למרכז עד שאין חוב, משמע עד שהנאשם לא משלם.

אפרת חקאק: ועכשיו, כבר בהתחלה, בין אם הוא שילם או לא, התיק עובר למרכז לגביית קנסות.

אפרת חקאק: התיקון הזה הצריך כמה תיקונים בפן הטכני, וממה שהבנתי, הנהלת בתי-המשפט והמרכז כבר הכינו ממשק מחשבי להעביר את כל הפרטים.

אפרת חקאק: ואלה הן התקנות שקובעות את החובה שלהם להעביר את הפרטים דרך הממשק המחשבי.

אפרת חקאק: יש כמה שאלות טכניות של איך זה יעבוד – כי היום הנאשם הולך להנהלת בתי-המשפט והוא רשאי לשלם את החוב שלו מאותו יום.

אפרת חקאק: עכשיו הנאשם לא יכול לשלם את החוב עד שהתיק שלו לא מגיע למרכז לגביית קנסות.

אפרת חקאק: והשאלה היא איך בדיוק זה יעבוד – מתי התיק עובר מההנהלה למרכז.

דוד מדיוני: דרך אגב, כשהוא משלם במועד בהנהלת בתי-המשפט או בבתי-המשפט זה לא חוב עדיין, זה לא מוגדר חוב.

דוד מדיוני: רק כשהוא לא משלם במועד זה הופך להיות חוב.

אפרת חקאק: זה נכון.

שירי לנג: בעיקרון, הממשק אמור לעבוד כך שבכל לילה הוא עובר על כל גזרי הדין שניתנו במערכת, מזהה את גזרי הדין שבהם נפסק פיצוי לקטין נפגע עבירה, ובאותו לילה מעביר את התיק למרכז.

שירי לנג: אבל חשוב להבין שכדי שגזר הדין יופיע במערכת, על-מנת שהממשק יאתר אותו, ישנם פרטים של המפוצה, של הקטין, שחייבים להיות מוזנים למערכת.

שירי לנג: ולכן, בהיעדרם של הפרטים, אם התביעה לא מעבירה לנו את הפרטים, אז לנו אין את הפרטים ואין לנו גם תיק להעביר למרכז.

שירי לנג: אז השלב שבו התביעה מעבירה את הפרטים להנהלת בתי-המשפט הוא שלב קריטי מאוד כדי להתחיל את התהליך בכלל.

שירי לנג: אם הפרטים מצויים בידינו, אז אנחנו מוכנים להתחייב שלא יאוחר משלושה ימים מקבלת פרטי התובע התיק מועבר למרכז.

דוד רותם: זה בעצם יעבור באותו לילה?

שירי לנג: באותו לילה, אבל אני לוקחת איזשהו מרחק - -

דוד רותם: לא, אל תקחי מרחק, כי את יודעת, במרכז לגביית קנסות הם מחכים כבר משש בבוקר ליד המחשב לראות מה עבר.

דוד רותם: הם אנשים נורא חרוצים שם.

דוד מדיוני: יש לנו גם תורן לילה.

דוד רותם: אה, כן.

דוד רותם: זה בשביל המסלול המהיר בטח.

דוד מדיוני: די, בוא נשתחרר כבר מהמסלול.

דוד רותם: אי אפשר להשתחרר ממנו, זה אסון אמיתי.

שירי לנג: שלושת הימים הם טווח ביטחון שאנחנו לוקחים, כי אם למשל גזר הדין ניתן ביום חמישי בצהריים, אז יכול להיות שהוא יוקלד למערכת ביום ראשון בבוקר, ואז בלילה של יום ראשון זה כבר יעבור למרכז.

שירי לנג: זה הכול, אבל בעיקרון זה אמור לעבור באותו לילה.

דוד רותם: טוב, אז זה שלושה ימים מיום גזר הדין.

שירי לנג: לא.

שירי לנג: מיום גזר הדין?

דוד רותם: בוודאי.

דוד רותם: אם זה ביום חמישי ויקלידו ביום ראשון, אז זה יעבור ביום ראשון בלילה.

שירי לנג: רק אם יש לי את כל פרטי התובע.

דוד רותם: הכול מדובר על זה שיש לך את כל פרטי הקטין.

דוד רותם: תיכף נגיע לזה.

שירי לנג: אני לא יכולה להתחייב להעביר את זה שלושה ימים ממועד גזר הדין אם אין לי את פרטי הנתבע.

גלעד סממה: זה כמובן בתנאי שיש לך את הפרטים.

שירי לנג: אז צריך להיות מוגדר בתקנות ששלושה ימים מקבלת פרטי המפוצה מהתביעה.

דוד רותם: זה לא.

דוד רותם: זה שלושה ימים מיום מתן גזר הדין.

דוד רותם: נקודה.

שירי לנג: זה משהו שאנחנו לא נוכל לעמוד בו.

דוד רותם: אתם לא יכולים מה?

ענת הר-אבן: לא נדע מה לעשות עם זה.

דוד מדיוני: אבל זו לא בעיה שלך.

דוד מדיוני: היא עכשיו מדברת, כי זה החלק שלה שהיא מעבירה לך.

דוד רותם: אתם, מה הבעיה שלכם?

דוד רותם: אני לא מבין.

דוד רותם: תורן המסלול המהיר יטפל בזה בבוקר.

דוד מדיוני: אנחנו נטפל.

דוד מדיוני: אנחנו תמכנו בזה מהתחלה, אין לנו בעיה.

שירי לנג: שוב, הנהלת בתי-המשפט לא יכולה להתחייב להעביר את התיק למרכז אם לא כל פרטי המפוצה נמצאים במועד גזר הדין.

דוד רותם: אנחנו נגיע תיכף לסעיף של הפרטים, ונכניס מתי ימסרו לכם את הפרטים.

אפרת חקאק: לא, אין בתקנות שלנו סעיף מתי התביעה מעבירה להנהלת בתי-המשפט את הפרטים.

אפרת חקאק: זה לא מופיע בתקנות, ואני חושבת שלא חייבים להוסיף תקנה כזאת.

אפרת חקאק: אבל עדיין צריכים איזשהו מועד מקסימלי מיום החלטת בית-המשפט.

דוד רותם: לא, כי הם לא יודעים אם זה קטין.

גלעד סממה: רק שנייה, אני יכול אולי לעזור כאן.

גלעד סממה: אני לא רואה כאן בעיה בכך ששלושה ימים לאחר גזר הדין הנהלת בתי-המשפט מעבירה למרכז לגביית קנסות את גזר הדין והכול, כמובן בתנאי שיש גם את הפרטים של הניזוק.

שירי לנג: זה מה שאני מבקשת.

גלעד סממה: בסדר.

גלעד סממה: אפשר גם לקבוע, בנוסף לכך – ואני מבין גם שהבט"פ, המשרד לביטחון פנים, לא מתנגדים לזה – שהתובע יעביר את הפרטים של הניזוק להנהלת בתי-המשפט - - -

דוד רותם: הבט"פ, המשרד לביטחון פנים, לא מפריעים לי.

דוד רותם: יש גם פרקליטות, אתה יודע, היא גם קיימת במדינה הזאת.

גלעד סממה: אני יודע, אני יודע.

יצחק קדמן: ברוב המקרים זו פרקליטות.

גלעד סממה: אני יודע.

גלעד סממה: אני לא רואה שום בעיה שבזמן הכרעת הדין התובע יעביר להנהלת בתי-המשפט את פרטי הניזוק.

גלעד סממה: בכך סגרנו את הכול.

דוד מדיוני: כן, אבל למה שזה לא יהיה רשום שהם יעמדו בזה?

גלעד סממה: אין בעיה, אין שום בעיה.

דוד רותם: אנחנו נרשום.

דוד מדיוני: זה צריך להיות רשום.

דוד מדיוני: זה חייב להיות רשום.

אפרת חקאק: רגע, אז למה מפריע לך לכתוב: שלושה ימים מיום גזר הדין?

דוד רותם: זה בסדר.

דוד רותם: הבעיה היא שאומרת הנהלת בתי-המשפט: אני לא יכולה בתוך שלושה ימים.

דוד רותם: היא לא יודעת שזה קטין בכלל.

יפעת לביא: אנחנו מבקשים שיוסדר בתקנות האלה שהנהלת בתי-המשפט יכולים להתחייב לזה שהפרטים יעברו שלושה ימים מיום קבלת הפרטים מהתובע.

יפעת לביא: במסגרת הישיבה שנקיים בשבוע הבא אצל רז נזרי אנחנו הולכים לקבוע בדיוק מתי התובע יעביר את הפרטים, ולעגן את זה שזה יהיה באיזשהו שלב עד גזר הדין – או תחילת הליך או הכרעת הדין.

יפעת לביא: ואת זה אנחנו גם מתכוונים לעגן לא בתקנות פה, אלא בתקנות סד"פ, סדר דין פלילי, כי זו מחויבות שחלה על התובע.

יפעת לביא: ולכן אנחנו חושבים שפה מתאים שהנהלת בתי-המשפט תתחייב להעביר את הפרטים שלושה ימים מיום קבלת הפרטים מהתובע, ובמסגרת תקנות אחרות להסדיר מתי בדיוק התובע יעביר את פרטים.

גלעד סממה: אבל אם עדיין לא נתקבל גזר דין?

דוד רותם: ומה יקרה כשלא יהיו לי תקנות אחרות כאלה?

דוד רותם: כי התביעה לא תסכים, והפרקליטות לא יהיה לה נוח, ורז נזרי לא יסכים, ואז אני מתקין תקנות, ככה, באוויר.

דוד רותם: לא, אני אכניס את זה פה בתקנות.

יפעת לביא: אם אנחנו רוצים לחכות לישיבה - - -

דוד רותם: לא, אני לא רוצה לחכות לישיבה.

דוד רותם: יכולתם לשבת, מצדי, עד היום.

דוד רותם: אתם כבר יודעים על התקנות האלה לפחות שנה, מאז שהחוק חוקק.

דוד רותם: ואצלי יש שיטה, אצלי גומרים עניינים, לא מושכים.

גלעד סממה: התובע יעביר להנהלת בתי-המשפט את פרטי הניזוק עם קבלת הכרעת הדין.

אלעזר כהנא: גזר הדין.

גלעד סממה: אלעזר, דיברנו על זה.

אלעזר כהנא: על הכרעת הדין לא דובר.

אלעזר כהנא: דובר: או גזר הדין - - -

גלעד סממה: אני דיברתי אתך על הכרעת הדין.

אלעזר כהנא: לא הכרעת דין.

אלעזר כהנא: גזר דין.

אלעזר כהנא: או שלא הבנו אחד את השני.

אלעזר כהנא: במאה אחוז של התיקים יש הכרעת דין.

אלעזר כהנא: גזר דין שמטיל פיצוי יש ב-10% מהם.

אלעזר כהנא: הכרעת דין לא רלוונטית.

דוד רותם: אם זה קטין, אז למה שלא תמסור את הפרטים שלו להנהלת בתי-המשפט בהכרעת הדין?

אלעזר כהנא: למה למסור פרטים של מאה אחוז מהתיקים כשב-90% מהם זה מיותר כי לא נגזר פיצוי?

אלעזר כהנא: כשיהיה פיצוי, בגזר הדין יש פיצוי, נמסור את הפרטים.

שירי לנג: יש לנו פיילוט עם המשטרה כבר.

שירי לנג: הם אמורים להעביר לנו, לפי הפיילוט, במועד גזר הדין, ויש המון תקלות עם זה.

שירי לנג: זה לא עובד.

שירי לנג: אנחנו רוצים שזה יהיה אפילו במועד הגשת כתב האישום.

אלעזר כהנא: זה הדיון של רז נזרי בשבוע הבא.

דוד רותם: הנהלת בתי-המשפט צודקת.

דוד רותם: אני לא מבין – אם זה קטין, אז זה צריך להיות ביום הגשת כתב האישום.

שירי לנג: כדי להגיש כתב אישום צריך לחקור את הנפגע - - -

דוד רותם: לפרקליטי התביעה זה בעייתי.

דוד רותם: לא נעים להם, זה ילדים.

שירי לנג: דווקא עם התביעה זה עובד טוב.

שירי לנג: יש לנו גם פיילוטים בפרקליטות, והפרקליטות משתפת פעולה.

אפרת חקאק: אני רק אזכיר מהן ההשלכות של הבעיה הזאת – שהנאשם לא יכול לשלם את הפיצוי.

דוד רותם: אז יהיה כתוב ככה – צריך להכניס סעיף שביום גזר הדין ימסור התובע להנהלת בתי-המשפט את כל הפרטים, ותוך ארבעה ימים אתם תעבירו את זה למרכז.

דוד רותם: קיבלתם עוד יום.

קריאה: ביום גזר הדין?

דוד רותם: אתם רוצים את זה ביום כתב האישום?

דוד רותם: נו, מה אתם רוצים?

דוד רותם: שאני אכתוב ביום כתב האישום?

דוד רותם: אז מה שקורה הוא שהם מוסרים לכם נתונים שאתם לא צריכים, בטונות.

דוד מדיוני: זה נכון, וגם יהיו כאלה שכאשר יגיע המועד של גזר הדין הם כבר לא יהיו קטינים.

דוד מדיוני: זה לא רלוונטי, כי לפעמים זה מתארך ואין צורך.

דוד מדיוני: לדעתי זה מוגזם מיום כתב האישום.

דוד רותם: מה, תיקים לוקחים שנתיים בבתי-המשפט בישראל?

אלעזר כהנא: לא, תיאורטית.

אלעזר כהנא: מדינה אחרת, לא פה.

שירי לנג: הם צריכים לציין את תאריך הלידה של הקטין ואז אנחנו עושים את החישוב, אם הוא קטין או בגיר במועד גזר הדין.

שירי לנג: אבל מהניסיון שלנו זה לא עובד.

גלעד סממה: שירי, למה זה לא עובד מגזר הדין?

שירי לנג: כי הם לא ממציאים במועד גזר הדין.

קריאה: כי היום אין הנחיה כזאת.

גלעד סממה: מה שיקרה זה שבגזר הדין לא נקבל מהם, ונהיה חייבים להעביר אליהם תוך שלושה ימים - - -

דוד רותם: היא אומרת דבר פשוט נורא.

דוד רותם: היא אומרת, מה זה משנה, ממתי תובעים – אם הם שוטרים או אם הם פרקליטות, הם גם צריכים להקשיב ולשמוע על הדין.

דוד רותם: הדין לא חשוב להם.

דוד רותם: הם רק צריכים הרשעות.

גלעד סממה: למה את חושבת שדווקא מהכרעת הדין זה יפתור את הבעיה?

שירי לנג: קודם כל, יש המון מקרים שהכרעת הדין וגזר הדין הם באותו יום.

שירי לנג: אני לא רוצה להגיע ליום האחרון.

שירי לנג: עם הניסיון שלנו אנחנו צריכים לרדוף אחריהם, ואז אני לא יכולה להתחייב להעביר את זה בשלושה ימים.

שירי לנג: כמה שיותר מוקדם, זה טוב יותר מבחינתנו.

שירי לנג: נהיה ערוכים כבר בגזר הדין להעביר את התיק, וזה ימנע את כל העיכובים.

גלעד סממה: מצד שני, כפי שאלעזר אומר, במקום להעביר מאה אחוזים מהפרטים, הוא יכול להעביר רק 10%.

שירי לנג: על מה אנחנו מדברים?

שירי לנג: על להביא את שם הקטין, תעודת הזהות שלו ותאריך הלידה?

אלעזר כהנא: ואפוטרופוס, טלפון, כתובת.

דוד רותם: לא, זה הכול נמצא.

דוד רותם: הוא רק צריך לתת לך תאריך לידה וכתב האישום.

אלעזר כהנא: תאריך לידה זה החלק הפשוט.

אלעזר כהנא: יש טלפונים שלו ושל האפוטרופוס שלו, וכתובות שלהם.

דוד רותם: יש לי בעיה.

דוד רותם: אם אני כותב את זה ביום גזר הדין, אז אני - - - את הנהלת בתי-המשפט.

דוד רותם: הם הולכים לשבת אצל רז נזרי בשביל לקבל את זה ביום כתב האישום.

דוד רותם: ואז אני סגרתי אותם.

יצחק קדמן: לכן הכרעת הדין זה הכי הגיוני.

גלעד סממה: בט"פ רוצים גזר הדין, הנהלת בתי-המשפט רוצים כתב אישום, ואני אמרתי הכרעת הדין.

אלעזר כהנא: לא, אבל זה לא עוזר כלום, גלעד.

אלעזר כהנא: כי הכרעת הדין זה שוב פעם כמו כתב אישום, זה לכולם.

אלעזר כהנא: הרבה פעמים משוכים כתבי אישום.

גלעד סממה: זה לא כולם, זה רק אלה שיצאו אשמים.

אלעזר כהנא: זה לכולם, סתם.

דוד רותם: רגע, אתה יודע מה, אלעזר, אתה צודק.

דוד רותם: זה לכולם סתם.

דוד רותם: אז מה?

אלעזר כהנא: זה עומס.

דוד רותם: זה עומס על מי?

אלעזר כהנא: על התובע.

אלעזר כהנא: זאת עבודה.

דוד רותם: זה נכון.

דוד רותם: רבותי, זה מוגזם לבקש מהתובע לעבוד.

אלעזר כהנא: אני לא אמרתי שזה מוגזם.

דוד רותם: אני אומר לך שזה מוגזם.

דוד רותם: אני מכיר את התובעים.

אלעזר כהנא: לא, זה הכרחי ונחוץ.

אלעזר כהנא: אבל כולנו פה יודעים מהו עומס העבודה על התביעות, וכולם יודעים פה כמה כל הזמן יש עוד ועוד עומס - - -

דוד רותם: אלעזר, אומרת לי שירי שזה לא עוזר, אתם לא נותנים את זה ביום גזר הדין.

אלעזר כהנא: אנחנו ניתן את זה ביום גזר הדין.

דוד רותם: אבל עובדה שאתם לא נותנים.

דוד רותם: יש לכם אּתם פיילוט ולא הצלחתם.

אלעזר כהנא: אין הוראה כזאת היום, לא בחוק, ולא בתקנות ולא בכלום.

אלעזר כהנא: אז יש פיילוט – אני לא יודע, אצלנו אומרים שהפיילוט עובד יפה, הם אומרים שהפיילוט עובד לא יפה.

אלעזר כהנא: אני קטונתי מלהכריע - -

שירי לנג: אני יכולה לתת לך רשימה של תיקים.

אלעזר כהנא: - - ובשביל זה קבעו דיון אצל רז נזרי.

דוד רותם: תגידו, למה אתם לא יכולים לטלפן לרז נזרי, שיבוא עכשיו הנה.

דוד רותם: אני אקיים אתו את הישיבה, אני אסגור את זה אתו.

גלעד סממה: אדוני יכול לקבל החלטה.

דוד רותם: אני יכול לקבל החלטה.

דוד רותם: מה להחליט?

דוד רותם: ביום הגשת כתב האישום?

דוד רותם: אלעזר יקפוץ לשמיים.

דוד רותם: אם אני אחליט שאני עושה את זה ביום גזר הדין, אז הנהלת בתי-המשפט תקפוץ לשמיים.

דוד רותם: למה שאני אעשה את זה?

גלעד סממה: ולכן תציע הכרעת הדין.

יצחק קדמן: הכרעת הדין זה הכי הגיוני.

יצחק קדמן: זה בין לבין.

אלעזר כהנא: זה פשרה, אבל אין בה היגיון.

אלעזר כהנא: פשרה זה לפעמים הדבר הכי פחות הגיוני בעולם.

דוד רותם: נכון.

שירי לנג: אם כתוב שאני צריכה להעביר את התיק לאחר שאני מקבלת את הפרטים מהתובע, אז מצדי תקבעו מה שאתם רוצים.

יצחק קדמן: ואם זה יהיה בעוד שנה?

דוד רותם: אם זה יהיה בעוד שנה, אז זה יהיה בעוד שנה.

יצחק קדמן: ובינתיים הוא לא יקבל את הפיצוי.

דוד רותם: בסדר, אבל היא צודקת.

דוד רותם: כי היא לא יכולה להעביר תיק אם אין לה את הפרטים.

יצחק קדמן: היא צודקת במאה אחוז.

יצחק קדמן: לכן צריך לקבוע מי צריך להעביר תוך שנה.

דוד רותם: כן, אבל אין לי מתי להעביר.

דוד רותם: ביום גזר הדין זה הכי נכון להעביר.

גלעד סממה: אז רק צריך לוודא שהמשטרה והפרקליטות עומדות בזה.

אלעזר כהנא: המשטרה - - - את התקנות.

דוד רותם: אני לא מבין, עולה בדעתך שאם יהיה כתוב בתקנות, המשטרה לא תקיים את התקנות?

גלעד סממה: אבל אני שומע מהנהלת בתי-המשפט - - -

דוד רותם: כי היום אין תקנות.

דוד רותם: זה סתם פיילוט, ויש ביניהם ויכוח.

גלעד סממה: לי, כמובן, אין התנגדות שזה יהיה גזר הדין.

גלעד סממה: זה גם בעיני הכי נכון.

ורד וינדמן: איך יספיקו מיום גזר הדין להביא מיד את הפרטים?

ורד וינדמן: הם לא יספיקו מהיום להיום.

ורד וינדמן: הם הרי לא יודעים מה יהיה גזר הדין, אם יהיו פיצויים או לא.

דוד מדיוני: למה, בתיק הם לא יכולים מראש לדאוג שיהיה להם את - - -

ורד וינדמן: מראש – לכן צריך לקבוע מועד מראש.

אלעזר כהנא: רוב רובם של הפרטים קיימים מראש.

אלעזר כהנא: אם לא, אז צריך יהיה התובע להשלים אותם לפני, כשהוא יודע שיש גזר דין, והוא יודע אם הוא טען בכלל לעונש של פיצוי או לא, ואם זה עלה ונדון ויש סיכוי.

אלעזר כהנא: ואם הוא יודע שיש פיצוי והוא יודע שבגזר הדין צריך לבוא עם כל הפרטים, אז הוא בודק שיש לו את כל הפרטים לפני שהוא מגיע.

אלעזר כהנא: זה מה שהוא צריך לעשות, ואם הוא לא יעשה, אז זה לא בסדר.

ורד וינדמן: זה בדיוק המועד שלפני גזר הדין.

ורד וינדמן: אז מה זה משנה אם זה הכרעת הדין או לפני גזר הדין.

אלעזר כהנא: כי הכרעת הדין זה להעביר לכולם - - -

דוד רותם: לא, זה לא יהיה הכרעת הדין.

דוד רותם: זה יהיה או כתב האישום או גזר הדין.

ורד וינדמן: גזר הדין זה לא הגיוני.

דוד רותם: זה לא הגיוני?

דוד רותם: אז זה יהיה גם בלי היגיון.

דוד רותם: אני נורא מצטער שאני חושב אחרת ממך, ופחות הגיוני מה שאת אומרת.

ורד וינדמן: לא יספיקו מיום מועד גזר הדין - - -

דוד רותם: תאמיני לי שיספיקו.

ורד וינדמן: עובדה שהנהלת בתי-המשפט מספרת שהם לא מספיקים היום.

דוד רותם: הבעיה היא שאם אני מחליט, אני מייתר להם את הפגישה עם רז נזרי.

גלעד סממה: יש לנו עוד הרבה עבודה.

דוד מדיוני: לא בטוח שרז נזרי היה מחליט אחרת.

גלעד סממה: יש לנו עוד הרבה עבודה ממילא.

גלעד סממה: אני לא בטוח שהוא יצטער שהתייתרה לו הישיבה.

גלעד סממה: יש עוד הרבה ישיבות אחרות.

דוד רותם: אבל אני לא רוצה להכריע בין המשטרה להנהלת בתי-המשפט בעניין הזה.

גלעד סממה: הדרך הנכונה זה פשוט להעביר את זה – יסלח לי קדמן כאן – בגזר הדין.

דוד רותם: נכון.

גלעד סממה: התביעה כאן, ובט"פ אומרים, אין בעיה, אנחנו נעמוד בזה.

גלעד סממה: אין שום בעיה, מבחינתי, כמובן, שאחר-כך הנהלת בתי-המשפט תעביר את זה, בתנאי שיש לה את הפרטים, תוך שלושה ימים, כפי שאמרנו.

גלעד סממה: ולכן, אפשר לקבוע את זה, ובט"פ והפרקליטות יצטרכו לעמוד בזה.

גלעד סממה: זה הכול.

דוד רותם: אתה יודע רק מה, אתה מכניס אותי לבעיה.

גלעד סממה: לא.

דוד רותם: שאני אומר שהמשטרה צודקת.

גלעד סממה: אז נספור לך את הפעמים שאמרת שהיא לא צודקת, נעשה מאזן, ואז נראה.

דוד רותם: לא, אתה לא צריך לעשות מאזן.

דוד רותם: אפרת?

אפרת חקאק: אז אתה רוצה להוסיף תקנה - - -

דוד רותם: כן, שביום גזר הדין התובע יעביר להנהלת בתי-המשפט - - -

אפרת חקאק: אי אפשר לכתוב, לדעתי, ביום גזר הדין, כי לפעמים כשהנאשם גם הוא קטין, אז זה לא תמיד נקרא גזר דין.

יפעת לביא: הנהלת בתי-המשפט – טוב, אבל זה לא רלוונטי כאן – הם ירצו פרטים גם לגבי קטין וגם לגבי בגיר, אם אני לא טועה.

דוד רותם: אני בבגירים לא מתעסק, רק בקטינים.

יפעת לביא: בפיילוט שעושים גם עם הפרקליטויות וגם עם המשטרה, יש דוגמה לטופס שבו צריך למלא את כל פרטי הנפגע.

יפעת לביא: אז אפשר בתקנה הזאת לכתוב שביום גזר הדין התובע יעביר טופס פרטי הקטין הנפגע, ולחזור ולהוסיף את הטופס הזה לתקנות.

אפרת חקאק: אז היינו רוצים לראות את הטופס הזה.

אפרת חקאק: יש לכם את הטופס?

יצחק קדמן: אפשר, לפחות, לכתוב שזה יהיה לא יאוחר מיום גזר הדין?

יצחק קדמן: אז אולי זה ידרבן אותם לא לחכות לרגע האחרון?

דוד רותם: לא, זה יהיה ביום גזר הדין.

גלעד סממה: זה לא משנה, יצחק.

גלעד סממה: הם לא יעשו את זה ממילא לפני גזר הדין, אז זה לא משנה.

גלעד סממה: אם כתוב: גזר הדין או לא יאוחר ממנו – הם יעשו את זה רק ביום גזר הדין.

שירי לנג: חשוב שבתקנה 2 יהיה כתוב שהנהלת בית-המשפט תעביר את התיק לא יאוחר משלושה ימים, ובלבד שיתקבלו פרטי המפוצה מהתובע.

דוד רותם: נכון.

אפרת חקאק: אז נוסיף תקנה שהתובע יעביר את פרטי הניזוק ביום – זה לא תמיד גזר דין, אנחנו נמצא את המונח הנכון.

אפרת חקאק: כי שוב, אצל נאשם שהוא קטין, זה לא תמיד גזר דין, והיו לנו בעיות עם המינוח הזה.

אפרת חקאק: אז נמצא את המינוח, אבל ברור לכולם למה אנחנו מתכוונים, ואולי נוסיף: לפי הטופס?

דוד רותם: על-פי הטופס.

דוד רותם: רק תנו לנו את הטופס כדי שנחליט אם לתקן אותו או לא.

דוד רותם: וממילא, מכיוון שאני לבד מצביע, אז אני יכול לתקן את הטופס גם מאוחר יותר.

אפרת חקאק: ובתקנה 2 נכתוב בסוף: בהקדם האפשרי, לא יאוחר מ – כמה ימים אתה רוצה בסוף?

דוד רותם: שלושה ימים.

אפרת חקאק: שלושה ימים מיום ההחלטה?

דוד רותם: מיום גזר הדין, ובלבד שהתובע - -

יפעת לביא: בחוק זה מנוסח: "החלטת בית-המשפט", אז אפשר להשאיר את זה קוהרנטי - - -

דוד רותם: - - מסר את הפרטים על-פי טופס - - -

יפעת לביא: ואז אולי לא צריך לפרט את כל הפרטים, כי אם אנחנו כבר מכניסים בתקנה אחת - - -

דוד רותם: לא, לא.

דוד רותם: צריך: על-פי טופס ולמלא את הפרטים.

דוד רותם: כי אחרת, מה שיקרה זה שהתובע ישכח למלא חלק מהפרטים.

דוד רותם: פה כתוב: "טופס זה מוגש במעמד הגשת כתב האישום".

יפעת לביא: אז אנחנו נצטרך לשנות.

דוד רותם: עד היום כך היה כתוב?

דוד מדיוני: לא, כך רצינו שיהיה.

יפעת לביא: לא, זה היה טיוטה.

דוד מדיוני: עד היום זה טופס שרק אחרי שהתיק הגיע אלינו היינו שולחים למפוצה – היינו מחפשים אותו, שימלא וישלח לנו.

דוד מדיוני: ועכשיו רצינו שזה יהיה בזמן הנכון.

אפרת חקאק: ואתם מצפים מהתובע למלא גם את פרטי המוטב והאפוטרופוס?

אפרת חקאק: אתם עושים את זה?

אפרת חקאק: אלעזר, ראית את הטופס הזה?

אלעזר כהנא: אני יודע.

אלעזר כהנא: לכן זה כל-כך בעיה, הקטע של הכרעת הדין.

אלעזר כהנא: לגבי אפוטרופוס – בדרך-כלל זה הורים, כן?

דוד רותם: גזר הדין.

אלעזר כהנא: בגזר הדין.

אלעזר כהנא: זה רק בגזר הדין, וזה רק באותם תיקים שיהיה פיצוי – הם יצטרכו להגיד מי האפוטרופוס.

אלעזר כהנא: בדרך-כלל זה ההורים, אין פה הרבה אפשרויות.

אלעזר כהנא: יש מקרים חריגים.

אלעזר כהנא: חלק גדול מהתיקים זה בכלל פרקליטות.

אלעזר כהנא: כי כשיש קטין וכשהוא מקבל פיצוי, זה הרבה פעמים פרקליטות.

דוד רותם: טוב, הלאה.

אפרת חקאק: אז אתם תשלחו לנו את הטופס הזה?

אפרת חקאק: כי אין לנו את הנוסח הזה.

יפעת לביא: אנחנו גם צריכים לעשות בו התאמות.

אפרת חקאק: טוב, אז נחזור לתקנה 2.

אפרת חקאק: רציתי לשאול למה בתקנה 2 לא כתוב שגם הפרטים של הנאשם מועברים על-ידי הנהלת בתי-המשפט למרכז.

שירי לנג: ברור שזה עובר.

אפרת חקאק: למה זה ברור?

שירי לנג: העתק גזר הדין מועבר, ושם יש גם את פרטי הנאשם.

דוד מדיוני: מיכל?

מיכל קריספין: כן, אין בעיה.

מיכל קריספין: כך זה עובד גם היום.

מיכל קריספין: הפרטים מועברים, אין בעיה.

אפרת חקאק: היושב-ראש רוצה להוסיף: פרטי הנאשם.

אפרת חקאק: יפעת, את יכולה אולי להסביר את סעיף 2(4) – מה זה הסימון הזה, ולמה צריך לכתוב את זה בתקנות?

יפעת לביא: זה עניין שקשור לממשק המחשב – ואולי שירי תוכל להסביר טוב יותר – בהתחלה, בגלל שלא צירפנו טופס, רצינו כן לפרט מהם הפרטים שצריכים לעבור.

יפעת לביא: יכול להיות שזה מתייתר עכשיו, אם מכניסים את הטופס.

יפעת לביא: ולמרות שכותבים את תאריך הלידה של הניזוק, בכל זאת יש שם רובריקה שבה מסמנים שהוא אכן קטין.

יפעת לביא: ולפי זה, המערכת שעוברת על גזרי הדין של אותו יום, מזהה שזה תיק של קטין – זה סימון כלשהו במחשב שמדובר בתיק פיצוי של קטין.

יפעת לביא: ולפי הסימון הזה הממשק יודע להעביר את התיק למרכז לגביית קנסות.

יפעת לביא: זה הדבר המרכזי שהממשק צריך כדי לדעת להעביר את התיק, ובגלל זה פירטנו את זה בתוך התקנות.

ענת הר-אבן: זה גם טוב לנו, כי אם אנחנו מקבלים מספר אינדיקציות מהנהלת בתי-המשפט, אנחנו יכולים לבודד איזה תיק הוא תיק פיצוי לקטין ולטפל בו מיידית.

אפרת חקאק: עכשיו יש לנו את השאלה מה קורה אם הניזוק רוצה למלא את פרטי חשבון הבנק שלו במקום.

אפרת חקאק: כי אני מניחה שלפעמים הוא נמצא באולם, הוא לא רוצה לחכות עד שהתיק יועבר למרכז ואז המרכז ישלח לו מכתב.

דוד מדיוני: אני בעד.

אפרת חקאק: אני מניחה שפרופסור קדמן יכול להסביר את הבקשה הזאת גם.

יצחק קדמן: אנחנו יכולים לחסוך הרבה מאוד זמן מהתהליך.

יצחק קדמן: אם זה אפשרי, אז את הדברים שאחר-כך המרכז לגביית קנסות דורש מנפגע העבירה אפשר יהיה להעביר כבר בזמן גזר הדין.

יצחק קדמן: זה יחסוך הרבה מאוד זמן וטרחה לשלוח לו מכתב, וכל הדברים האלה.

ענת הר-אבן: אבל הם מעבירים לנו ממשק, ולא מעבירים לנו ניירות.

יצחק קדמן: לכן, אם היו שואלים אותי – ענת, אמרתי לך קודם – הטופס הזה שאתם רוצים להכניס לתקנות יהיה טופס שיהיו בו גם את פרטי נפגע העבירה, גם את מספר חשבון הבנק שלו, ואת הכול.

יצחק קדמן: זה הכי טוב, במכה אחת – ולא פעמיים לעשות עבודה.

אלעזר כהנא: אבל את זה לא התובע יעביר.

דוד מדיוני: למה, מה קרה?

דוד מדיוני: הוא לא יכול לשאול אותו מה מספר חשבון הבנק שלו?

אלעזר כהנא: לא, הוא לא יעשה את זה.

יצחק קדמן: הוא צריך לשאול אותו מה הכתובת, מה הטלפון.

אלעזר כהנא: את מי הוא ישאל, את הילד, מה חשבון הבנק של אבא שלו?

דוד מדיוני: למה לא?

אלעזר כהנא: כי הוא לא יעשה את זה.

דוד רותם: לא הבנתי, מה הבעיה כשהתיק עובר למרכז - - -

דוד מדיוני: אין בעיה.

דוד מדיוני: אני רק אומר שמה שטען יצחק קדמן, יש בו מן ההיגיון.

דוד מדיוני: כי בעצם אחרי שזה נוחת אצלנו, אנחנו צריכים לשלוח אליו, ולפעמים אנחנו לא מאתרים אותו.

דוד מדיוני: לטובתו, אם נקבל הכול מראש, יהיה לנו הרבה יותר קל להעביר לו את התשלום בזמן.

דוד רותם: יש לכם גם טלפון שלו, אתם יכולים להתקשר.

דוד מדיוני: אני יכול לספר לך פה סיפורים, מכאן עד להודעה חדשה, של אלפי תיקים שגבינו בהם כספים ולא היה לנו למי להעביר כי לא קיבלנו את הפרטים של נפגע העבירה.

דוד מדיוני: ואחר-כך חיפשנו את נפגע העבירה, ואז זה מאוד קשה.

דוד מדיוני: עשינו עבודה קשה ואת רוב התיקים חיסלנו, אבל זה היה מאוד מסובך.

דוד מדיוני: אם אפשר היה, כשזה עובר אלינו, עם הפרטים המלאים – זה היה חוסך המון עבודה לטובת הנפגע.

דוד מדיוני: לנו אין בעיה לעשות את זה.

דוד מדיוני: אנחנו עושים את זה.

דוד מדיוני: יש לנו טופס מדף, שולחים לו, הוא ממלא, מחתים את הבנק, הוא שולח את כל הפרטים, ורק אז מזרימים לו במס"ב, מרכז סליקה בנקאי, את הכסף.

דוד מדיוני: לדעתי, עדיף היה לקבל את זה מראש, אם זה היה אפשרי.

דוד רותם: כן, אבל אתה יודע, יש ילד, בא לבית-המשפט, פוסקים לו את הפיצוי – מה, הוא יודע את החשבון של אבא שלו?

מיכל קריספין: אני רוצה בבקשה גם להעיר לעניין הזה.

מיכל קריספין: הטופס הזה הוא טופס פרטי מוטב שהחשב מבקש לקבל אותו כאשר כבר מוזנים הפרטים של חשבון הבנק, ואחת משתי החלופות:

מיכל קריספין: או שמחתימים את הבנק על זה שאלה באמת הפרטים, או, לחילופין, שהוא מצרף המחאה מקורית.

מיכל קריספין: זאת הדרישה של החשב כדי לזהות שהכסף לא מועבר לגורם אחר, וכי היו זיופים בעבר.

מיכל קריספין: אז המטרה היא לקבל את הטופס וגם לזהות אותו בתיק הנכון.

מיכל קריספין: בשעה שאנחנו נותנים את הטופס ומשאירים אותו בבית-המשפט – אל"ף, אין עדיין זיהוי של התיק הספציפי במרכז משום שעוד לא נפתח תיק במרכז, ואנחנו לא נדע לזהות את זה.

מיכל קריספין: והרי אנחנו רוצים לשלם כמה שיותר מהר.

מיכל קריספין: אז דווקא בפרקטיקה, לדעתי – מה גם שההערה שלך היא בהחלט במקום, כבודו – ואני חושבת, מהשטח, שנכון יהיה לעשות שאם התיק מועבר בן-לילה ולא יאוחר משלושה ימים – אנחנו ממש במספר ימים, בצ'יק-צ'ק מוציאים את הפרטים הללו למפוצה.

מיכל קריספין: הטופס יוצא מתוך התיק.

מיכל קריספין: כשהוא חוזר אלינו אנחנו יודעים לזהות שזה לתיק הנכון, משום שמוזן שם מספר התיק הרלוונטי.

מיכל קריספין: ואז זה לא הולך לאיבוד בדרך, ולכן זה חשוב.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: מקובל עלי.

אפרת חקאק: אם הניזוק יושב בבית-המשפט ויש לו את כל המידע, למה לא לאפשר לו באותו מועד - - -

דוד רותם: למי הוא ייתן את זה?

אפרת חקאק: להנהלת בתי-המשפט שתעביר את זה הלאה.

דוד רותם: הנהלת בתי-המשפט – לא מעניין אותם.

דוד מדיוני: מיכל, ואם לא תתפסי אותו אחר-כך, מה תעשי?

מיכל קריספין: ברגע שהם מעבירים אלינו את הפרטים, כפי שסוכם – קודם אנחנו נתפוס אותו, יש לנו כבר את כל הפרטים.

דוד מדיוני: ואם לא?

מיכל קריספין: ואם לא, אז התיק בכלל לא הגיע אלינו.

דוד מדיוני: קיבלת את הטלפון שלו, עכשיו את מנסה ולא תופסת אותו.

מיכל קריספין: לא, יש לנו כתובת שלו - -

דוד מדיוני: הוא לא קיבל, מה תעשי אז?

מיכל קריספין: - - הרי סיכמנו קודם שהתביעה מעבירה במועד גזר הדין את כל הפרטים.

מיכל קריספין: חלק מהפרטים הם אותם פרטים שנדרשים לנו כדי להעביר את טופס 890, ואז אין בעיה.

דוד מדיוני: בכמה מקרים אנשים לא מקבלים דבר דואר בזמן?

דוד מדיוני: מיכל, מה זה קשור?

מיכל קריספין: לא, דבר הדואר קשור למתי אנחנו שולחים אליהם.

מיכל קריספין: אנחנו שולחים אליהם עם הפרטים שהם מזינים, ואז חזקה עלינו שזה נכון.

דוד מדיוני: זה בטוח נכון, והוא לא קיבל – מה תעשי אז?

דוד מדיוני: ברגע שאת אותו נוהל של טופס את כבר מקבלת מראש במקרים שזה מתאפשר, אז למה לא?

דוד מדיוני: זה חוסך עוד המון עבודה.

מיכל קריספין: אני בעד לקבל אותו מראש.

מיכל קריספין: אבל יש חומר שהחשב מחייב אותו לצרף - - -

דוד מדיוני: את אותו חומר נבקש לקבל עכשיו.

דוד מדיוני: מה זה משנה?

דוד מדיוני: חבר'ה, זה לא כמויות אדירות.

אפרת חקאק: וזה רק להוסיף את זה כאפשרות.

אפרת חקאק: לא כחובה.

מיכל קריספין: ואז אני אצטרך לקשר אותו לתיק הספציפי, והזכרתי קודם שעדיין אין לנו תיק מרכז פתוח ולא נדע לייחס את הטופס לתיק הספציפי.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: הרי הם יקבלו את הטופס בממשק תוך שלושה ימים, הם יקבלו את זה לפני שיש להם תיק.

אפרת חקאק: לא, הם לא אמורים את זה לפני שהנהלת בתי-המשפט מעבירה את החומר.

דוד רותם: יחד עם זה.

שירי לנג: אני צריכה לבדוק את זה, כי זו דרישה שאנחנו שומעים עליה בפעם הראשונה היום, והממשק כבר אופיין ופותח.

שירי לנג: ועכשיו, להוסיף את הדבר הזה – אני לא יודעת, יכול להיות שזה יעכב את כל הממשק.

דוד רותם: לא צריך את זה.

דוד רותם: אז זה ייקח עוד יומיים, ואתם תדעו בדיוק, עם שיק, עם כל מה שהחשב דורש.

דוד רותם: זה לא נורא.

יצחק קדמן: בכל התהליך הזה לא נאמר תוך כמה זמן, מהרגע שהמרכז לגביית קנסות קיבל את החומר – והוא צריך לקבל אותו תוך שלושה ימים מיום גזר הדין – תוך כמה זמן הוא פונה לנפגע העבירה עם הטופס שלו, עם המכתב, וכדומה.

דוד רותם: תוך זמן סביר.

אפרת חקאק: זה מופיע בתקנה 5.

אפרת חקאק: וגם פה היושב-ראש הציע להוסיף: בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ-X ימים.

ענת הר-אבן: אין בעיה, נרשום: לא יאוחר משבעה ימים.

אפרת חקאק: כמה ימים היושב-ראש רוצה?

דוד רותם: עשרה ימים.

יצחק קדמן: הם מוכנים לשבעה.

דוד רותם: מה זה מעניין אותי מה שהם מוכנים?

דוד רותם: אני רוצה עשרה ימים.

אפרת חקאק: האם משרד המשפטים יכול להסביר ליושב-ראש גם איך בדיוק הנאשם משלם את הפיצוי?

אפרת חקאק: פיזית, מה עליו לעשות?

יפעת לביא: בעיקרון, הסכמנו שבגלל שהתקנות האלה משנות את ההליך – שעד עכשיו הנאשם היה יכול לרדת למזכירות בית-המשפט ולשלם, ומעכשיו הוא ישלם ישירות למרכז לגביית קנסות – הדבר הזה כתוב בתקנות, והנאשם יידע על זה ברגע שהוא יילך למזכירות בית-המשפט.

יפעת לביא: הוא יקבל שם טופס שכבר יש לו טיוטה, ושהכינו אותה יחד הנהלת בתי-המשפט והמרכז לגביית קנסות, ושמסבירה לו בדיוק איך הוא יכול לשלם.

יפעת לביא: הוא יכול לגשת לכל סניף של בנק הדואר – ואת זה אולי המרכז יידע להסביר טוב יותר – ולשלם בצורה מקוונת.

יפעת לביא: עם הצגה של תעודת זהות יעלו הפרטים של החוב שלו והוא יוכל לשלם ישירות שם, או באתר אינטרנט, וכל הדברים האלה כתובים בדף שיחולק לנאשם.

יפעת לביא: יש לך טיוטה שלו, נכון, אפרת?

אפרת חקאק: לא, אין לי.

יפעת לביא: אין לך?

יפעת לביא: אז אני יכולה גם לתת לכם לראות.

אפרת חקאק: צריכים להוסיף בהנחיה לנאשם, שהוא לא ילך לשלם למחרת.

אפרת חקאק: שיחכה שלושה ימים.

שירי לנג: בעיקרון הוא יוכל לשלם למחרת כי התיק יעבור באותו לילה ברוב המקרים.

מיכל קריספין: אבל ברגע שאומרים לו תוך שלושה ימים, ואנחנו אומרים: לא יאוחר משלושה ימים – אז כדי לא לטרטר את החייב, ואז הוא עלול לגשת תוך יום ולא יהיה לנו את התיק - - -

דוד רותם: לא חשוב, הוא ייגש באותו יום וישלם – עד שאתם תקבלו את הפרטים, כי אתם שולחים את הטופס ואתם לא יודעים לאן להעביר את זה, זה ילך אצלכם לאיבוד.

דוד רותם: לא יקרה כלום אם הוא ישלם אחרי יום-יומיים.

מיכל קריספין: התיק לא יהיה אצלנו, מאחר שאם הם מעבירים אלינו את התיק תוך שלושה ימים בממשק, אז הוא יבוא לשלם ולא יהיה לו איפה לשלם.

יפעת לביא: אפשר להוסיף הערה כזו.

יפעת לביא: אם הפרטים לא מגיעים למרכז, אז בכלל לא נפתח תיק במרכז והנאשם לא יכול לשלם.

יפעת לביא: בטופס הזה, שיש בו את כל הפרטים – איפה הוא יכול לשלם, ומה הטלפון לבירורים – אפשר לציין גם תחילת תשלום אחרי שלושה ימים.

אפרת חקאק: האם היושב-ראש רוצה להוסיף משהו מהנושא הזה לתקנות?

אפרת חקאק: כי כל זה לא מופיע בתקנות.

דוד רותם: טוב, זה יופיע בטופס, לא?

אפרת חקאק: הטופס הזה לא קשור לתקנות.

אפרת חקאק: הטופס הזה הוא לפי נוהל פנימי.

דוד רותם: טוב, אני רק רוצה לראות אותו.

אפרת חקאק: אז יפעת מביאה את הטופס עכשיו.

אפרת חקאק: ואם כן, אז אנחנו צריכים לחשוב על תקנה 4.

אפרת חקאק: בתקנה 4 הצעתם שהנאשם לא יחויב בפיגורים עד היום השביעי מיום החלטת בית-המשפט, יכול להיות שצריכים להוסיף כמה ימים - - -

דוד רותם: בנק הדואר יודע שהוא יכול לקבל תעודת זהות?

דוד מדיוני: זה עובד בכל סניפי בנק הדואר, לכלל חייבי המרכז ולא רק לקנסות.

אפרת חקאק: זה לא תשלום תוך שלושה ימים מיום החלטת בית-המשפט.

אפרת חקאק: זה אחרי שלושה ימים.

יפעת לביא: "אחרי", כן.

יפעת לביא: אני כתבתי את זה עכשיו.

דוד רותם: אני רק רוצה להבין, איפה הוא?

דוד רותם: מדיוני?

דוד רותם: "במידה ולא ישולם הפיצוי במועדו, יתווספו לחוב פסיקת ריבית.

דוד רותם: כמו כן עשוי המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות, לנקוט נגדך באמצעי גבייה לרבות הטלת עיקולים על נכסיך, הגשת בקשות להטלת הגבלות רישיון הנהיגה שלך, עיכוב יציאתך מן הארץ וכינוס נכסיך.

דוד רותם: " מה זה "רישיון הנהיגה שלך"?

דוד רותם: מה אתם עושים אתו?

דוד רותם: פשוט, כתוב פה ביידיש, לא בעברית.

ענת הר-אבן: אנחנו יכולים לעבוד על הנוסח של הטופס הזה.

דוד רותם: טוב, בסדר.

דוד רותם: רציתי רק לומר שהוא לא בעברית, הטופס הזה.

ענת הר-אבן: אז אנחנו נעבוד הנוסח שלו.

ענת הר-אבן: נבהיר את הפיסקה.

דוד רותם: טוב.

אפרת חקאק: האם היושב-ראש רוצה להוסיף שמישהו ייתן לנאשם את הטופס הזה בבית-משפט?

אפרת חקאק: שנכתוב את זה בתקנות?

קריאה: מי ייתן את זה?

גלעד סממה: המזכירות של בתי-המשפט.

דוד רותם: אז לא צריך לכתוב את זה בתקנות.

אפרת חקאק: בתקנה 4, האם אתם רוצים להשאיר שבעה ימים?

אפרת חקאק: כמה זמן אתם רוצים לתת לנאשם?

דוד רותם: "החל ביום השביעי", כן.

יפעת לביא: אפשר להשאיר את זה, עכשיו, כשהתחייבנו שהפרטים יעברו במועד החלטת בית-המשפט.

אפרת חקאק: אז אפשר להשאיר את זה ביום השביעי?

דוד רותם: כן.

יפעת לביא: כן.

שירי לנג: אבל זו לא החלטה.

שירי לנג: יכול להיות שתהיה החלטה, אבל כתבנו בתקנה 2 שהתיק יועבר בתנאי שיש אצלנו את כל פרטי המפוצה - - -

יפעת לביא: וכתבנו בתקנה קודם שהמשטרה מעבירה את הפרטים ביום החלטת בית-המשפט.

שירי לנג: ואם זה לא יקרה?

שירי לנג: ויכול להיות שלמרות שכתוב בתקנות, לא נקבל את הפרטים במועד גזר הדין.

שירי לנג: אז הנאשם יצטרך לספוג את הפיגורים.

דוד רותם: אני כבר קובע דיון נוסף בעוד שישה חודשים, כדי לראות אם התביעה מעבירה לכם.

קריאה: למה לא?

קריאה: אנחנו נשמח.

קריאה: מקובל עלינו.

דוד רותם: לא שאני אהיה.

דוד רותם: אבל מישהו אחר ינהל את זה.

גלעד סממה: אתה ממלא למישהו אחר את לוח הזמנים, אני מבין.

אפרת חקאק: אז נשאיר את זה: "ביום השביעי מיום מתן החלטת בית-המשפט".

אפרת חקאק: ושוב, זה בהנחה שהתביעה מעבירה את הפרטים באותו יום.

אפרת חקאק: תקנה 5 – נגיד שכשה

אפרת חקאק: מרכז מקבל את פרטי התיק הוא ישלח מכתב בהקדם האפשרי ולא יאוחר מעשרה ימים.

אפרת חקאק: ואת מה שבסוגריים נוריד, כי זה כבר לא רלוונטי.

אפרת חקאק: ופה רציתי לשאול, האם תמיד אתם יודעים מיהו המוטב ביום גזר הדין?

אפרת חקאק: זה תמיד ברור מהחלטת בית-המשפט?

ענת הר-אבן: עכשיו צירפנו את הטופס, ושם התביעה ממלאה מי האפוטרופוס.

אפרת חקאק: לא, אבל מהחלטת בית-המשפט – האם יש לכם בעיות בפרקטיקה בדבר הזה?

גלעד סממה: לגבי מה?

גלעד סממה: לגבי מיהו הניזוק?

אפרת חקאק: לא, מי המוטב.

מיכל קריספין: מי המוטב לתשלום, באיזה מועד?

מיכל קריספין: סליחה, לא הבנתי את השאלה.

אפרת חקאק: אחרי גזר הדין.

אפרת חקאק: האם יש לכם מקרים שאתם לא יודעים?

מיכל קריספין: בדרך-כלל אין בעיות.

מיכל קריספין: אבל הטופס הזה בדיוק מסדיר את העניין הזה, שיגידו לנו למי צריך לשלם – או לאפוטרופוס, או לקטין, או למישהו אחר שבית-המשפט קבע.

מיכל קריספין: ולכן הסדרנו את זה באופן מפורט כזה בטופס.

גלעד סממה: זה המסמך שהמרכז לגביית קנסות מעביר לנפגע העבירה, לא?

קריאה: כן.

אפרת חקאק: תקנה 6 – המרכז ישלם את הסכום לא יאוחר מ-60 מיום קבלת מלוא הנתונים.

אפרת חקאק: זה אומר עד שהנפגע מחזיר להם את הטופס – ואתה תראה את הטופס בעוד שנייה – ורק אז הם מתחייבים לשלם תוך 60 יום.

אפרת חקאק: האם המועד הזה מקובל עליך?

דוד רותם: כן.

יצחק קדמן: אפשר לקצר את ה-60 יום?

יצחק קדמן: מפני שאנחנו הוספנו עכשיו כמעט שבועיים לתהליך – שלושה ימים אחרי גזר הדין, ואחר כך עוד עשרה ימים עד שהם שולחים.

דוד רותם: אסון נוראי שזה יהיה חודשיים וחצי ולא חודשיים?

דוד רותם: מה האסון בנושא הזה?

יצחק קדמן: האסון הוא שהרבה פעמים הקורבן שאנחנו רוצים לעזור לו בפיצוי ובשיקום, כבר מושך את העניין הזה הרבה מאוד זמן.

יצחק קדמן: כל מה שאנחנו יכולים לעשות כדי להקל על הקורבן - - -

דוד רותם: זה אפילו לא מתחיל להקל על הקורבן.

דוד רותם: אנחנו מדברים על ניהול משפט שנמשך בדרך-כלל – כמה זמן לוקח משפט במדינת ישראל?

אלעזר כהנא: תלוי איזה משפט.

אלעזר כהנא: הוא יכול להיות בין חצי שנה, לא יודע, אפילו פחות - - -

דוד רותם: וכמה זמן עד שמגישים כתב אישום?

אלעזר כהנא: מה, סטטיסטיקה?

דוד רותם: כן, בערך.

אלעזר כהנא: זה תלוי.

אלעזר כהנא: אם יש עצור, אז זה 30 יום.

אלעזר כהנא: תלוי מה, תלוי מאוד, זה יכול להיות מהר, זה יכול היות לאט.

דוד רותם: אנחנו מדברים פה על שישה-שבעה חודשים עד שיש החלטה של בית-משפט, בכל מקרה.

יצחק קדמן: לפעמים זה הרבה יותר.

דוד רותם: אני מדבר על המקרה הטוב.

יצחק קדמן: יש כבר את כל הנתונים, למה לא - - -

דוד רותם: כי המרכז גם צריך לארגן את עצמו.

גלעד סממה: לא רק זה.

גלעד סממה: אנחנו גם עושים ניסיונות גבייה מהנאשם.

קריאות: לא, זה לא קשור.

דוד רותם: לא, אתם צריכים לשלם בלי לגבות.

דוד רותם: אדוני, לא קרה כלום.

דוד רותם: יש כאן כמה דברים שחייבנו את המרכז לגביית קנסות לעשות מעשים טובים.

גלעד סממה: בהסכמה מלאה שלהם.

דוד מדיוני: תמיד אנחנו עושים מעשים טובים.

דוד רותם: גם אם הם לא מסכימים, זה היה מתקבל.

דוד רותם: זה היה חוק של אורלי לוי.

גלעד סממה: בהסכמה מלאה שלהם וביוזמתם - -

דוד רותם: זה היה חוק של אורלי לוי.

דוד רותם: לא ביוזמתם.

דוד מדיוני: אבל מה היא רשמה שם?

דוד מדיוני: ביטוח לאומי.

דוד מדיוני: לא המרכז לגביית קנסות.

דוד רותם: כן, נכון.

גלעד סממה: - - כשמשרד המשפטים ודוד מדיוני החליטו לקדם ולמחוק את הביטוח הלאומי, ולעשות את זה בעצמם.

דוד רותם: קדמן, בספר השנה תכתוב איזה עמוד הוקרה לדוד מדיוני ומשרד המשפטים.

יצחק קדמן: אני ברצון אעשה את זה לכל השותפים בחוק הזה כי הוא מאוד חשוב.

יצחק קדמן: אני אומר שוב, אני מבקש שלא תורידו את זה כלאחר יד - - -

דוד רותם: אני מוריד את זה כלאחר יד כי הם לא יעמדו בזה.

דוד רותם: אתה יודע, גם להם יש פרוצדורות.

יצחק קדמן: לא, אני נותן להם קרדיט גדול יותר.

דוד רותם: אתה נותן להם קרדיט כי אתה לא מכיר אותם.

יצחק קדמן: אתה רואה, עכשיו קלקלת את כל מה שעשית קודם.

דוד מדיוני: דע לך שהוא אוהב אותנו מאוד.

דוד מדיוני: רק מתעלל בנו, זה לא משהו רציני.

יצחק קדמן: דוד, אתם לא יכולים לעשות את זה תוך 30 יום, להוציא לו את השיק?

גלעד סממה: לא, היו לנו כבר המון ויכוחים.

דוד מדיוני: אבל בהצעת החוק סגרנו 60.

דוד מדיוני: אז למה פתאום לשנות את זה עכשיו?

יצחק קדמן: מפני שנוספו פה עוד כל מיני מרכיבים בדרך.

דוד מדיוני: אבל גם הזוכה, המפוצה, צריך להיות אחראי קצת לגורלו.

דוד מדיוני: שלחו לך – תשלח מהר את המכתב בחזרה.

יצחק קדמן: הוא שולח מהר, אבל אתה רוצה אחר-כך 60 יום.

דוד מדיוני: זה עד 60 יום.

דוד מדיוני: יכול להיות שנשלח עוד לפני.

דוד רותם: כתוב: לא יאוחר מ-60 יום.

דוד מדיוני: בדיוק.

דוד רותם: אם מדיוני הוא טוב-לב באותו בוקר, הוא יכול לשלוח את זה באותו יום.

דוד רותם: אבל החשש הזה לא מתקיים.

יצחק קדמן: יש לי עוד שאלה.

יצחק קדמן: בכל המהלך הזה של ההעברות לא צוינה דרך ההעברה.

יצחק קדמן: למשל, האם צריך לשלוח את זה לנפגע בדואר רשום, או לא?

יצחק קדמן: אני לא יודע מה הפרוצדורה הנוהגת כיום.

יצחק קדמן: יש חוקים, למשל, ועדות ערר במשרד החינוך, שכתוב גם איך שולחים הודעה למי שמבקש לערער על ועדת השמה.

יצחק קדמן: כתוב שם: אישור מסירה או דואר רשום, או כל מיני דברים.

יצחק קדמן: פה אין שום התייחסות.

יצחק קדמן: האם זה במקרה או שלא במקרה שאין התייחסות?

דוד רותם: אני לא רוצה לסבך את החיים.

דוד רותם: אחר-כך עוד יגידו לי: צריך מסירה מלאה, וצריך מסירה חלקית, בדואר רשום, עם אישור מסירה.

דוד רותם: ועד שהם ישלחו את זה וזה יגיע אליו, יעברו עוד חודשיים.

דוד מדיוני: מה מפריע לך?

דוד מדיוני: מה הסצנריו שאתה חושב שהוא בעייתי פה?

יצחק קדמן: אם הפרוצדורה היא שממילא אתם שולחים את זה בדואר רשום, ואנחנו לא נדרוש את זה - - -

דוד מדיוני: את מה אנחנו שולחים בדואר רשום?

דוד מדיוני: את הטופס?

יצחק קדמן: אתם מודיעים לנפגע: דע לך שאנחנו רוצים להעביר לך כסף, תעביר לנו את פרטיך, צילום של תעודת זהות שלך, צילום של שיק "לא לתשלום", כל הדברים האלה – איך אתם מעבירים את זה לנפגע?

דוד רותם: הם שולחים לו את זה בדואר.

דוד רותם: מה הבעיה?

דוד מדיוני: מיכל, איך אנחנו שולחים לו את זה היום?

מיכל קריספין: שולחים את זה היום בדואר רגיל.

דוד מדיוני: רגיל?

דוד רותם: כן, אני רוצה להגיד לך משהו.

דוד רותם: זה הרבה יותר טוב בדואר רגיל.

מיכל קריספין: כן, בדואר רשום הם בדרך-כלל לא באים לקחת.

דוד רותם: יש אנשים שיש להם כללים – דואר רשום הוא לא דבר שלוקחים, כי אף אחד לא שולח לך כסף בדואר רשום.

דוד רותם: זה רק קנסות.

דוד מדיוני: הם יחשבו שזה קנס תנועה.

יצחק קדמן: זה תקדים ששולחים לך משהו.

דוד רותם: הם לא שולחים לך בדואר רשום.

דוד רותם: הם שולחים לך את זה לחשבון.

דוד רותם: בדואר אף אחד לא לוקח סיכונים.

יצחק קדמן: עוד שאלה: יש אפשרות לעשות את כל ההודעות האלה בדואר מקוון?

גלעד סממה: אולי הם יעשו.

גלעד סממה: יצחק, השאלה היא למה לקבוע את זה.

גלעד סממה: הרי מה, עכשיו תכתוב מקוון, בסוף יגיעו למסקנה שזה לא טוב, יצטרכו לבוא לכאן ולתקן את התקנות.

גלעד סממה: לְמה?

יצחק קדמן: אתה כתבת את זה באיזשהו מקום ממילא.

גלעד סממה: אני?

קריאה: זה מופיע בטופס, אבל לא בתקנה 2.

יצחק קדמן: במכתב, כן.

יצחק קדמן: "פרטי חשבון בנק לצורך העברת כספי פיצוי לניזוק – מוצע לאפשר לניזוק לשלוח את הטופס ועותק של השיק המבוטל גם בפקס או דואר אלקטרוני.

יצחק קדמן: "

אפרת חקאק: זו ההערה שלי, וזה ההיפך.

גלעד סממה: מוצע גם, בנוסף.

אפרת חקאק: זו שאלה אחרת.

אפרת חקאק: זה אם לאפשר לניזוק לשלוח בחזרה את הטופס בפקס ולא בדואר.

גלעד סממה: צריך לאפשר כמה שיותר דרכים.

דוד מדיוני: לנו אין בעיה לשלוח לו במייל, אם יהיה לנו את המייל.

דוד רותם: כן, אבל יש לכם בעיה לקבל ממנו את החומר בחזרה בפקס.

דוד מדיוני: נכון.

דוד מדיוני: את זה הוא יהיה חייב לשלוח במעטפה.

דוד מדיוני: כי יש דוגמת שיק, לדוגמה.

דוד רותם: דוגמת שיק?

דוד רותם: אתה רוצה לראות שאני מעביר לך בפקס דוגמת שיק?

מיכל קריספין: לא, לא, אני לא רוצה.

דוד מדיוני: לא.

דוד רותם: אני יודע שאתם לא רוצים, כי זו עבודה הרבה יותר קשה.

דוד רותם: מישהו צריך ללכת לפקס, לקחת את החומר, לספור שבאמת הגיעו כל הדפים.

דוד רותם: זה מסובך.

דוד רותם: הרבה יותר טוב במעטפה.

אפרת חקאק: למה לא לאפשר לניזוק לשלוח בפקס או בדואר?

ענת הר-אבן: כי ההוראות של החשבות הן שצריכים לראות הנייר האלה גם מקוריים.

ענת הר-אבן: כשזה מגיע בפקס, הרבה פעמים זה לא מגיע ברור וקריא.

ענת הר-אבן: אחר-כך צריך להתקשר אליו.

קריאה: גם היו זיופים בעבר.

גלעד סממה: אני לא מבין מה הטרחה הגדולה של נפגע עבירה להעביר את זה במעטפה.

דוד רותם: לא, אני רוצה להבין למה במרכז לגביית קנסות אין מישהו שיושב ליד הפקס.

גלעד סממה: יושבים ליד הפקס.

גלעד סממה: אבל מה שקורה זה שאחר כך זה מגיע חתוך מהצד, או מלמטה, או שלא מבינים את הכתב, ואז יוצרים קשר - - -

דוד רותם: תגיד לי, אני לא מבין, להם יש פקסים חדשים, לא כמו בלשכת הסעד.

גלעד סממה: אתה לא ראית את הלשכות החדשות של ההוצאה לפועל.

דוד רותם: אני לא באתי.

דוד רותם: אני קיבלתי הזמנה, נפגעתי ממנה.

דוד מדיוני: למה?

דוד רותם: למה?

דוד רותם: "ברכות – דוד מדיוני; שר המשפטים.

דוד רותם: " אדוני, שר המשפטים הוא מעליך.

דוד מדיוני: לא, זה לא קשור.

דוד מדיוני: כי אני מנחה הטקס.

דוד מדיוני: ואתה לא צריך להיפגע בשביל יעקב.

דוד מדיוני: אני ויעקב מתואמים פיקס ופוקס.

דוד מדיוני: תהיה רגוע.

דוד רותם: לכן אני נפגע, שאתם מתואמים.

דוד מדיוני: אה, הבנתי.

ענת הר-אבן: לעניין קבלת הטופס בפקס, ההוראות והדרישה של החשב – ובצדק, כי אני מבינה את הצד הביקורתי העניין הזה – יש צורך לקבל את הטופס המקורי יחד עם צירוף של המחאה מקורית עם סימן "קרוס" שיהיה רק כדוגמה, ולא לפירעון, מהסיבה שהיו לנו הרה מאוד סיופים בעבר.

ענת הר-אבן: ובצדק רוצים לזהות שהכסף מגיע לגורם המתאים.

ענת הר-אבן: ברגע שפותחים את האפשרות לשלוח אותו בפקס, הסיכוי שמישהו אחר יקבל את זה, הולך ועולה.

דוד רותם: אבל אני תמיד מצלם את השיק ושולח צילום שלו.

דוד רותם: אני לא שולח שיק מקורי.

ענת הר-אבן: אני לא יודעת מה כבודו עושה, אבל אלו הדרישות של החשב במקרה שלנו, ובצדק, בעיני.

ענת הר-אבן: המטרה שלנו היא שהכסף יגיע לידיים הנכונות ולמנוע מצבים של זיופים.

קריאה: יש לזה גם הצדקות נוספות, מעבר לזיופים.

דוד רותם: אין שום הצדקות.

דוד רותם: עצלנות בעיקר.

יצחק קדמן: היום עושים עסקאות של מיליונים, בדואר אלקטרוני, לוקחים חתימה אלקטרונית, עם כל המסמכים - - -

דוד רותם: לא, לא, קדמן, תעשה לי טובה, אל תתחיל לעשות לי פה עם חתימה אלקטרונית, עם כל השטויות האלה.

דוד רותם: מספיק היה לי פה את זה בתקנות הביומטריה.

דוד רותם: עזוב את זה - -

גלעד סממה: מדובר באנשים פשוטים.

דוד רותם: - - לא תקנות אלקטרוניות ולא כלום.

אפרת חקאק: כשהניזוק לא שולח שיק, אלא מקבל את אישור הבנק – גם את זה אתם חייבים כמקורי?

מיכל קריספין: אלה הדרישות של החשב, ובצדק, משום שיש זיופים.

מיכל קריספין: כשאתה מקבל את זה בפקס, קשה לך לראות את החתימה המקורית, אתה לא יכול לראות חתימה מקורית.

מיכל קריספין: רוצים לראות חתימה וחותמת של הבנק, ובצדק.

מיכל קריספין: שימו לב מהי המטרה.

מיכל קריספין: המטרה היא שהכסף יגיע לידיים הנכונות.

מיכל קריספין: אין כאן שום עניין בעיכוב.

מיכל קריספין: עדיף עיכוב של עוד יום-יומיים במשלוח דואר, על פני אפשרות שמישהו אחר יקבל את הכסף בגלל זיופים בדרך.

אפרת חקאק: יש לי עוד שאלה טכנית.

אפרת חקאק: אם הניזוק לא מקבל את המכתב הזה והוא רוצה להתקשר למרכז, לדעת מה קורה, ואין לו את מספר התיק - - -

דוד מדיוני: יש לנו מוקד שפועל כל יום.

מיכל קריספין: נכון.

מיכל קריספין: יש מוקד מידע, ובמוקד המידע פתחנו אפשרות בטלפון מסוים שמיועד רק לנפגעי עבירה, כדי שיוכלו להתקשר ולהגיע מהר יותר למוקדן ולקבל את הפרטים.

דוד רותם: והמוקדן יכול לזהות לפי תעודת זהות?

מיכל קריספין: או שהוא נותן את תעודת הזהות של החייב, או את מספר תיק בית-המשפט.

דוד רותם: לא של החייב.

מיכל קריספין: לא.

מיכל קריספין: כדי שאפשר יהיה לזהות את התיק הספציפי, כשקורבן העבירה מגיע לאותו טלפון ייעודי, אז או שהוא נותן את השם שלו ואפשר להעלות את התיק – יש לו כמה אפשרויות – או לחילופין, הוא נותן את מספר תיק בית-המשפט.

מיכל קריספין: ככל שיש יותר אפשרויות, קל יותר להגיע לתיק.

דוד רותם: הטלפון זה 35592*?

מיכל קריספין: 35592* זה המוקד שלנו.

מיכל קריספין: ובתוכו, כדי להקל על נפגעי עבירה, נתנו מספר ייעודי נוסף רק להם, והם יוכלו להגיע למספר הזה.

מיכל קריספין: אפס שלוש שש מאות ומשהו – פרסמנו אותו שם בטופס.

גלעד סממה: כל הכבוד למרכז.

ענת הר-אבן: המספר הזה יופיע על הטופס שנשלח לאנשים.

ענת הר-אבן: לשים אותו בתקנות זה בעיה, כי אז זה חושף את הטלפון לכלל הציבור.

אפרת חקאק: את יכולה למתוח קו כדי שנראה שאמור להיות שם מספר, אבל זה לא יופיע בתקנות.

דוד רותם: אבל זה מעניין מה שכתבתם פה:

דוד רותם: בהזדהות על-ידי מספר תיק בית-משפט או מספר הליך של המרכז.

מיכל קריספין: או באמצעות תעודת זהות – אם יש לו את הפרטים של החייב.

דוד רותם: של הקורבן.

יצחק קדמן: על מה את מדברת?

מיכל קריספין: סליחה, תנו לי להסביר איך זה מתנהל היום.

מיכל קריספין: במרכז לגביית קנסות תיקים מתנהלים על שמות של חייבים.

מיכל קריספין: הנושא של פיצוי בהליך פלילי – כמובן שהוא חשוב, הוא בראש מעייננו, ויש אפשרות לזהות על-פי שמו של החייב, יש תוכנית מסוימת שאנחנו מריצים ואפשר לזהות ככל שיש לנו את כל הפרטים האלו.

מיכל קריספין: אבל אנחנו פותחים בפניו כמה אפשרויות: או מספר תיק בית-משפט, או מרכז תיק מרכז אם יש בידו את תיק המרכז, או שהוא נותן את השם שלו ואת פרטי הזיהוי שלו - -

יצחק קדמן: של מי?

מיכל קריספין: של המפוצה.

דוד מדיוני: רגע, אנחנו כן מאפשרים תעודת זהות של נפגע עבירה?

מיכל קריספין: אנחנו מאפשרים תעודת זהות שלו.

דוד מדיוני: זאת אומרת, כשהוא מציג את עצמו עם תעודת הזהות שלו.

מיכל קריספין: נכון להיום, למערכת שלנו קשה לאתר על-פי מספר תעודת זהות של מפוצה – זה נכון.

גלעד סממה: כי אתם עובדים לפי חייבים.

מיכל קריספין: נכון.

מיכל קריספין: כי אין לנו את כל הפרטים האלה במערכת, נכון להיום.

דוד רותם: כי המערכת מפגרת.

גלעד סממה: אבל כשנפגע עבירה מתקשר לברר פרטים, הכי פשוט זה לתת את תעודת הזהות שלו.

גלעד סממה: הרי אתם מקבלים את הפרטים האלה מהנהלת בתי-המשפט - -

יצחק קדמן: היום זה לא אפשרי.

גלעד סממה: רק רגע, יצחק, אני בעדך.

גלעד סממה: היום אתם מקבלים מהנהלת בתי-המשפט – קבענו את זה כרגע, שתקבלו את הפרטים של הניזוק.

מיכל קריספין: נכון, בסדר.

מיכל קריספין: לא תהיה בעיה, אמרתי.

דוד מדיוני: כשהוא יתקשר, הוא יגיד את תעודת הזהות של עצמו – זהו, מספיק, נפתח לנו החלון של התיק ואפשר להתחיל.

יצחק קדמן: זה מצוין, רק שתדע שהיום זה לא ככה.

יצחק קדמן: מהניסיון שלנו היום, באמת דורשים ממנו תעודת זהות של זה שפגע בו.

יצחק קדמן: וזה אומר, אתה יודע מה, תחפש - - -

דוד מדיוני: סליחה, בתיקים הרגילים של היום, מה שמעניין אותו זה שכל עוד החייב לא שילם, אז בעצם אין טריגר והוא לא מקבל כסף.

דוד מדיוני: כל הרפורמה המדהימה שישנה פה היום, זה שבמקרה הזה הוא מתקשר עבור עצמו.

דוד מדיוני: החייב לא מעניין אותו, כי מעניין אותו שאנחנו נעביר לו את התשלום.

דוד מדיוני: זה אחרת לגמרי.

גלעד סממה: האינטרס שלו הוא אחר כאן.

מיכל קריספין: אני רק רוצה לציין עוד דבר.

דוד מדיוני: רק אם הוא טוב.

מיכל קריספין: הוא טוב.

מיכל קריספין: אם האפוטרופוס הוא זה שהפרטים שלו נמצאים בידינו כמי שרשאי לקבל את הכספים בעת הגשת התביעה, אז ברגע שהמפוצה עצמו, הקטין יתקשר, לא יהיה לנו את הפרטים כי אין לנו את מספר תעודת הזהות שלו.

מיכל קריספין: ואז לא נוכל לאתר את זה.

יצחק קדמן: למה אין לכם?

יצחק קדמן: יש את זה בטופס.

מיכל קריספין: יהיה לנו את מה שממלאים על-ידי התביעה.

מיכל קריספין: אם על-ידי התביעה, בית-המשפט, למשל, פסק שהכסף מוחזר לטובת גורם מסוים שהוא לא הקטין עצמו או לא אפוטרופוס שלו, אז אותו גורם הוא זה שאפשר.

מיכל קריספין: כי הרי מה שמצוין לנו ומועבר על-ידם זה הפרטים של אותו גורם שאנחנו מעבירים לו את הכסף.

קריאות: לא, לא.

קריאה: גם וגם.

אלעזר כהנא: אנחנו מעבירים את השם - -

יצחק קדמן: אתם מעבירים גם תעודת זהות של הקורבן.

אלעזר כהנא: תעודת זהות של נפגע העבירה והאפוטרופוס – זה בדרך-כלל הורים.

אלעזר כהנא: לא את המוטב, את המוטב אנחנו לא יודעים.

דוד מדיוני: ענת, יש גם וגם, אז אין בעיה.

מיכל קריספין: אם הם ימלאו את כל הפרטים, אז אין בעיה.

דוד רותם: מה זה, אם ימלאו את כל הפרטים?

יצחק קדמן: צריך תקנה, לכתוב שימלאו את כל הפרטים.

דוד רותם: לא הבנתי, מה, יש לך ספק שהמשטרה ממלאת אחר התקנות?

דוד רותם: כתוב שהם צריכים למלא, אז הם ממלאים.

דוד מדיוני: טוב, אחרי חצי שנה נחזור אליך ונראה.

דוד רותם: לא אלי.

דוד מדיוני: איך אתה כבר יודע?

דוד רותם: אני יודע.

דוד מדיוני: שלי אתמול אמרה שהיא תזכה בבחירות.

דוד רותם: שתיקח, מה זה משנה?

דוד רותם: אני לא אהיה יושב-ראש ועדת החוקה.

יצחק קדמן: הוא הולך להיות - - - שלך.

יצחק קדמן: לא הבנת?

אפרת חקאק: את התנגדת להצעה לאפשר לניזוק להעביר את הפרטים שלו באותו מועד של גזר הדין בגלל שאת לא יכולה לקשר בין תעודת הזהות שלו לתיק אחר-כך.

אפרת חקאק: עכשיו את אומרת לי שתהיה אפשרות לקשר.

מיכל קריספין: כן, עכשיו אני אומרת שתהיה אפשרות לקשר.

אפרת חקאק: אז למה לא לאפשר לניזוק ביום גזר הדין להעביר את הפרטים האלה?

מיכל קריספין: כי כשביום גזר הדין התיק עוד לא הועבר אלינו, אז אין זיהוי.

מיכל קריספין: הרי מה שאתם מציעים זה שהטופס יהיה בבתי-המשפט, ואז הוא ימלא אותו.

מיכל קריספין: לנו עדיין לא נפתח, עוד לא הגיע התיק למרכז.

קריאה: הנהלת בית-המשפט תעביר לכם – זה מה שהיא התכוונה.

מיכל קריספין: אבל הנהלת בתי-המשפט תעביר אלינו את הפרטים האלה - -

דוד מדיוני: מיכל, בואי שבי לידי.

יצחק קדמן: יחד עם גזר הדין.

יצחק קדמן: הוא ייתן את זה לבית-המשפט, ושם יעבירו לכם את הכול ביחד.

דוד רותם: ואז מה שיקרה זה – או שכן יעבירו, או לא יעבירו, ישכחו להעביר.

דוד רותם: ומכיוון שיהיה מסומן אצלם שכבר נתנו טופס, אז לא ישלחו לו גם תוך 30 יום.

יצחק קדמן: אתה שאלת קודם – עולה על דעתך שהמשטרה לא תשלח?

דוד רותם: לא.

דוד רותם: אתה אומר, הנהלת בתי-המשפט, שם זה איפשהו ייתקע במחשב.

דוד רותם: זה לא נשלח בפקס.

אפרת חקאק: האם יש ליושב-ראש הערות לגבי המכתב שיישלח לניזוק?

דוד רותם: לא.

אפרת חקאק: יש כמה שינויים מהנוסח שנשלח בהתחלה.

אפרת חקאק: כפי שאתם רואים יש תוספת שהמרכז ישלם תוך 60 יום.

אפרת חקאק: לעניין הטופס שהנפגע צריך למלא, אני הצעתי - -

דוד רותם: לא, את הטופס הזה צריך לתקן.

אפרת חקאק: לטופס שהתובע צריך למלא תצטרכו לשלוח לנו נוסח מעודכן ומתוקן.

אלעזר כהנא: כן, אנחנו גם נרצה לראות אותו, ומה אנחנו צריכים למלא.

אלעזר כהנא: זה כתוב בתקנה עצמה, אנחנו רוצים לוודא שיש התאמה בין הטופס לבין התקנה.

אלעזר כהנא: מה שכתוב בתקנה מקובל עלינו.

אפרת חקאק: לא, היושב-ראש קבע שהוא רוצה לכתוב בתקנה החדשה שלו שזה יהיה לפי הטופס - - -

אלעזר כהנא: אין בעיה, אבל הפרטים כתובים בתקנה 2(2).

אפרת חקאק: לא, אבל היושב-ראש רוצה להוסיף את זה.

אלעזר כהנא: בסדר, אין בעיה.

אלעזר כהנא: אני רק רוצה לוודא שהטופס משקף את מה שכתוב בתקנה.

דוד רותם: אבל מכיוון שאני מוסיף את הטופס לתקנות - -

אלעזר כהנא: אז זה ירד מהתקנה?

דוד רותם: לא, מה פתאום?

אלעזר כהנא: אז גם וגם?

דוד רותם: בוודאי.

דוד רותם: זה גם רישיון נהיגה, גם ביטוח וגם רישיון רכב.

דוד רותם: מתי אני אקבל טופס 803 מעודכן?

ענת הר-אבן: עד יום ראשון.

דוד רותם: מה עד יום ראשון?

דוד מדיוני: מה הבעיה שזה יעבור היום?

דוד מדיוני: אני לא מבין.

דוד רותם: היום אי אפשר להעביר את זה?

דוד רותם: אני רוצה לאשר את התקנות האלה עוד היום.

ענת הר-אבן: הטופס של תקנה 5?

קריאה: לא, הטופס של פרטי נפגע העבירה.

ענת הר-אבן: אין בעיה.

ענת הר-אבן: עכשיו ניתן לך הטופס.

קריאה: תקבלו אישור היום.

יפעת לביא: אוקיי, אז היום עד סוף היום.

יפעת לביא: הטופס לא נמצא כרגע בתקנות כי הן ירדו.

יפעת לביא: זה טופס של פרטי נפגע עבירה שהתובע מתחייב להעביר ביום גזר הדין.

יפעת לביא: זה טופס שהיה בטיוטה הראשונית, שאנחנו עכשיו מחזירים אותו.

יפעת לביא: נעבור עליו ונעביר אותו עוד היום.

דוד רותם: יופי.

אפרת חקאק: בטופס שיש לכולם אני מציעה כמה שינויים, והיושב-ראש יכול להחליט.

דוד רותם: כן, החלטתי.

דוד רותם: כל שינוי שאת מציעה – מקובל.

אפרת חקאק: תודה, אבל תסתכל על השינויים כי יש מחלוקות.

דוד רותם: אני לא מבין, מה המחלוקות?

דוד רותם: את היועצת המשפטית, ממתי אפשר לחלוק בכלל?

אפרת חקאק: התקנות הן שלהם.

דוד רותם: התקנות הן שלהם?

דוד רותם: נדמה לך.

דוד מדיוני: מה הנושא?

אפרת חקאק: הטופס נראה לי קצת מסורבל והצעתי כמה שינויים קטנים כדי לפשט את הטופס.

אפרת חקאק: תגידו לי אם אתם חושבים שזה מפשט אותו.

אפרת חקאק: קודם כל, בחלק הראשון, שהנפגע יידע אם הוא מצרף שיק או לא מצרף שיק, ואז זה צריך את אישור הבנק, והוא עושה V על אחד מהם: מצורף או לא מצורף שיק.

אפרת חקאק: נראה לכם בסדר?

דוד רותם: כן.

מיכל קריספין: אני הערתי, כשפניתם אלי, עוד לפני הישיבה הזאת – שימו לב שבפנייה למפוצה אנחנו בדיוק כותבים שעליו למלא את 1, 2, 3, 4.

מיכל קריספין: זה סתם מסורבל מדי.

מיכל קריספין: אם הוא לא מילא ברובריקה שאחר-כך, סתם מסרבלים את הטופס שאתם הצעתם.

יפעת לביא: הכול מפורט ב-1, 2, 3, 4 ו-5, מהתחלה.

יפעת לביא: זה עוד פירוט.

מיכל קריספין: הרי פירטנו את זה.

מיכל קריספין: אז למה לסרבל?

אפרת חקאק: כשאני מקבלת מכתב וטופס, אני כן מפרידה ביניהם.

דוד רותם: ישר למגרסה.

אפרת חקאק: לא, אני ממלאה את הטופס, ואני כן רוצה לדעת מה - - -

דוד מדיוני: אבל זה עובד יפה גם היום, וחבל.

דוד רותם: אתה יודע מהי אחת הבעיות הקשות?

דוד רותם: אתה מקבל מהמרכז לגביית קנסות מכתב, אתה לא מאמין שהם ישלמו לך.

יצחק קדמן: אתה לא פותח את המכתב.

דוד מדיוני: תאמינו לי, אנחנו משלמים להמון אנשים גם היום.

אפרת חקאק: הנזק לא גדול, בין כך ובין כך.

דוד רותם: בטח, בוודאי, חברת "פלאפון" עושה עליכם מיליונים.

דוד מדיוני: "פלאפון" לא קשורה למרכז לגביית קנסות.

דוד רותם: לא "פלאפון", איך זה נקרא?

דוד מדיוני: "פרטנר", לא משנה, הם לא קשורים למרכז.

דוד מדיוני: זה ההוצאה לפועל.

דוד מדיוני: זה חוק אחר, זה בעולם תוכן אחר.

יצחק קדמן: מדיוני, על המעטפה צריך גם לכתוב שזה לא דרישה לקבל ממך, אלא משהו לתת לך.

דוד מדיוני: קודם כל, למיטב ידיעתי, אנחנו שינינו את המעטפיות כך שלא מזהים, נכון?

קריאות: נכון.

דוד מדיוני: המעטפיות שלנו מזמן לא נושאות את הכיתוב של המרכז בכלל, בגלל איזשהו תקדים - - -

דוד רותם: כדי שכשיגיע אליך בדואר רשום, לא תדע ממי זה, ותיקח את זה.

מיכל קריספין: כדי לעמוד בלוחות הזמנים, רצנו קדימה.

מיכל קריספין: עבדנו על הטופס, וכבר עבדנו מול דפוס "בארי" והכנו את הטופס כפי שהוא, כדי שנעמוד בזמנים.

מיכל קריספין: ונראה לי שזה גם מיותר, משום שלא צריך לסרבל.

מיכל קריספין: כתבנו באופן מפורש שאנחנו רוצים את הדברים, זה מפורט.

מיכל קריספין: אז בשביל מה אחר-כך לחזור ולהגיד: אוקיי, אלה הדברים, סמן V ליד מה שצירפת?

דוד רותם: למרות שאפרת צודקת ואתם לא צודקים, אתם עכשיו מסבירים לי מה שהשבוע הסבירו לוועידת הליכוד – הרכבת כבר יצאה לדרך, מה אתה פתאום עוצר אותה?

מיכל קריספין: אנחנו רוצים לעמוד בזמנים וגם נראה לנו שזה מסורבל ומיותר, אבל מה שתחליט.

דוד רותם: הבנו אותך, בסדר.

דוד רותם: הבעיה היא שהם כבר הזמינו טפסים.

אפרת חקאק: הזמנתם כבר את הטפסים?

אפרת חקאק: לפני שהתקנות עברו?

מיכל קריספין: תראו, אפשר לשנות.

דוד מדיוני: הרי אנחנו עושים את זה גם היום.

דוד מדיוני: עולם התוכן היחיד שהשתנה הוא שמעכשיו אנחנו יוזמים לתת לו עוד לפני שהחייב שילם.

דוד מדיוני: אבל עכשיו, רק בשביל הדבר הזה, שאני לא בטוח שהוא מוצדק, היא צריכה עכשיו לשנות את כל גלילי הנייר בקיבוץ בארי עכשיו, מחדש.

דוד רותם: לא, לא.

דוד רותם: זה שהוא מוצדק, זה נכון.

דוד רותם: אז זו הבעיה שלכם – תגיד שכבר הדפסתם.

דוד מדיוני: אנחנו עושים את זה גם היום, דוד.

מיכל קריספין: אני מנסה לשכנע – כמובן שכבודו יחליט מה שיחליט, ואנחנו נבצע.

דוד רותם: אני כבר החלטתי שאפרת צודקת.

דוד רותם: אבל אתם כבר הזמנתם, אז מה אתם רוצים?

דוד רותם: תגידו: הזמנו.

דוד רותם: די, מה?

מיכל קריספין: אני חולקת עליכם, אבל אתם כמובן מחליטים.

דוד מדיוני: אבל הוא אמר שהוא אתך למרות שאת טועה.

אפרת חקאק: רגע, בכל מקרה תצטרכו להוסיף את הטלפון לבירורים.

מיכל קריספין: בסדר, זה פרט קטן לשנות.

מיכל קריספין: זה פחות מסורבל.

אפרת חקאק: מה זאת אומרת, זה פחות מסורבל להוסיף את זה?

אפרת חקאק: יש לכם את זה פיזית או אין לכם את זה פיזית?

מיכל קריספין: יש לנו את זה פיזית.

מיכל קריספין: הטלפון הזה עובד כבר היום לנפגעי עבירה בכלל.

אפרת חקאק: אבל זה מופיע בטופס?

ענת הר-אבן: זה עניין טכני.

ענת הר-אבן: יש גם ככה שינויים שצריכים לעשות בטופס.

יפעת לביא: יש פרה-פרינט ויש פרינט.

יפעת לביא: הפרה-פרינט זה דברים שהם מקובעים, והפרינט זה לפי הטופס ולפי הפרטים של הקטין.

יפעת לביא: הדברים האלה מוטבעים ולכן יש דברים שאפשר להוסיף, במגבלות מסוימות.

יפעת לביא: זה מה שמיכל מנסה להגיד – שדברים מסוימים אפשר להוסיף בפרינט, על הפרה-פרינט.

יפעת לביא: זה הכול.

אפרת חקאק: לטופס הבא, אם אתם עושים את הטופס שוב – בעניין החלק השני, לדעתי, זה באמת קצת מסובך.

אפרת חקאק: אם אני הייתי מקבלת את הטופס הזה, לא הייתי יודעת אם אני כניזוק עבירה - - -

קריאות: איזה טופס?

אפרת חקאק: עדיין אותו טופס, בחלק השני.

אפרת חקאק: אני, כניזוק עבירה, לא יודעת אם אני אמורה למלא את פרטי חשבון הבנק, ואת האישור הבנק נותן לי, או אם הבנק ממלא את כל החלק השני.

יפעת לביא: למה?

יפעת לביא: זה כתוב במפורש.

אפרת חקאק: זה כתוב פעמיים, ואז אני לא יודעת מה.

דוד רותם: אני ניזוק עבירה, אני דביל מושלם, אני הולך עם זה לבנק ושהבנק ימלא את זה.

אפרת חקאק: שוב, אין נזק פה.

דוד מדיוני: אני חייב לציין, את שוב מדברת על משהו שעובד היום.

דוד רותם: היא צודקת, היא רוצה פשוט ללמד אתכם איך לעבוד טוב יותר.

אפרת חקאק: אני מקבלת טפסים, וזה קשה מאוד למלא טפסים של מדינת ישראל.

מיכל קריספין: אני רוצה להסביר – דווקא בשביל להקל, נתנו פה פירוט יתר.

מיכל קריספין: היו מפוצים שפנו ואמרו: רגע, אתם רוצים גם את ההמחאה וגם את פרטי הבנק?

מיכל קריספין: אז כתבנו פה במפורש: פרטי חשבון בנק ואישור בנק, וכתבנו במפורש: ימולא על-ידי הבנק רק אם לא מצורף שיק מבוטל לטופס.

מיכל קריספין: אז מה יותר מזה?

יפעת לביא: אפרת, זה לא מונע מההורה של הקטין למלא את מספר החשבון והכול, להגיע לבנק והבנק יחתום.

מיכל קריספין: אבל חבר'ה, אני יכולה להגיד לכם משהו?

מיכל קריספין: אנחנו בפרקטיקה, זה עובד וזה עובד טוב.

מיכל קריספין: אז למה לשנות משהו שעובד טוב?

דוד רותם: אנחנו רוצים שתעבדו יותר טוב.

דוד רותם: את לא מבינה?

יצחק קדמן: אנחנו רוצים שיהיה טופס ידידותי.

מיכל קריספין: דווקא זה עובד טוב.

דוד רותם: אנחנו נעשה לכם את זה עוד יותר טוב.

מיכל קריספין: במקרה הזה אני לא יודעת אם אפשר לעשות יותר טוב.

מיכל קריספין: נראה לי שלשנות זה יהיה פחות טוב, אבל מה שתחליטו.

ענת הר-אבן: מיכל, כשזה היה ככה, זה מפריע לכם להוסיף את הדברים האלה?

דוד מדיוני: את זה עברנו כבר.

ענת הר-אבן: אבל פה זה מבהיר, כשכותבים בסוגריים שזה יצורף.

מיכל קריספין: אבל גם פה זה מבהיר, תסתכלי: ימולא על-ידי הבנק רק אם לא מצורף שיק.

ענת הר-אבן: אני יודעת שזה כתוב.

ענת הר-אבן: השאלה היא אם זה לדעתכם מסרבל ומאריך?

מיכל קריספין: לדעתי, מהפרקטיקה, אנחנו אנשי שטח, אם תיקחו את מה שאנחנו אומרים לתשומת לבכם, איפה שזה לא עובד טוב – נשנה, ואיפה שעובד טוב – חבל.

אפרת חקאק: אתם אנשי שטח מהכיוון של המרכז.

אפרת חקאק: ברור שאתם מקבלים את כל הפרטים.

אפרת חקאק: אני מדגישה שלא ייגרם נזק לכאן או לכאן.

אפרת חקאק: אבל כשניזוק מקבל את הטופס, הוא צריך להיות הכי ידידותי שאפשר.

אפרת חקאק: יכול להיות שכבר הדפסתם את הטפסים ואין מה לעשות.

קריאות: לא, לא.

דוד מדיוני: כי זה אותם טפסים, וזה תמיד הטפסים שעובדים.

דוד מדיוני: גם היום אנחנו משלמים לנפגעי עבירה כל יום וכל חודש.

דוד מדיוני: זה קורה גם היום.

קריאה: הם דומים לטפסים שכל חברות הביטוח שולחות.

מיכל קריספין: כשרוצים לקבל כסף, אני יודעת שקוראים היטב את כל הפרטים וגם את השורות הקטנות.

מיכל קריספין: לא כשהולכים לשלם.

דוד מדיוני: זה לא עיקול.

דוד מדיוני: זה לתת.

מיכל קריספין: כאן הולכים לקבל, ולא לשלם.

דוד מדיוני: מכל מקום, בעוד חצי שנה נדווח כאן לדוד איך זה עובד.

דוד רותם: לא, לא.

דוד רותם: לא לדווח לדוד שום דבר.

דוד רותם: תראה את אלעזר, הוא יושב מבסוט כי הוא יודע שתיקון 33 לא ייפול אצלי הלאה.

דוד מדיוני: מה זה 33?

קריאה: אצלנו זה מספר מזל.

קריאה: אני לא יודעת.

אלעזר כהנא: לא בטוח שאני צריך להיות מרוצה, אבל מי יודע?

דוד רותם: המשטרה תהיה מרוצה.

אלעזר כהנא: אולי, מי יודע?

דוד מדיוני: ואהרונוביץ' לא עזר קצת לגשר בין - - -

דוד רותם: זה חלוקת תיקים בין משטרה לפרקליטות.

דוד מדיוני: הבנתי.

דוד מדיוני: האמת היא שיש עוד משהו שתקוע עד היום, זה הנושא של האגרה של ההוצאה לפועל של המשטרה.

דוד מדיוני: מה עם זה?

אלעזר כהנא: אני יודע חלק מהדברים במשטרה, את הרוב לא.

אלעזר כהנא: אבל יש עוד כמה דברים תקועים.

דוד רותם: מי היועץ המשפטי של המשטרה כיום?

אלעזר כהנא: שאול גורדון.

דוד רותם: הוא כבר ניצב?

אלעזר כהנא: לא.

דוד מדיוני: אם זה משהו שלא חייב להיות רשום, אז אנחנו יכולים לבדוק.

דוד מדיוני: אם זה יעשה לך טוב, כי אני רואה שזה ממש בוער, נעשה בדיקה מול קיבוץ בארי, אם הם יספיקו עד אז.

דוד רותם: אני בכלל מציע לכם שכאשר אתם מכינים טפסים, להתייעץ עם אפרת.

דוד רותם: יהיה לכם את זה הרבה יותר טוב.

אפרת חקאק: כי מאוד קשה לי למלא טפסים.

דוד מדיוני: לא ידעתי שהיא מומחית לשירות לקוחות, אבל אנחנו נשמח להתייעץ אתה.

דוד רותם: היא לא מומחית לשירות לקוחות, אבל גם אתם לא.

דוד מדיוני: תאמין לי שאנחנו מומחים, בחיי, ממש מומחים.

דוד מדיוני: הרי בסוף, אם משהו לא ברור, ומישהו מתקשר שוב ושוב, זה רק מעמיס עלינו עוד.

דוד מדיוני: אז למה אנחנו צריכים את זה?

דוד מדיוני: אבל אומרת מנהלת המרכז שזה עובד יפה מאוד.

מיכל קריספין: זה עובד יפה.

מיכל קריספין: אנחנו עובדים עם מפוצים, לא רק קטינים, כבר שנים.

מיכל קריספין: זה מאוד ברור.

מיכל קריספין: אני בגישה שכאשר בן-אדם בא לקבל כסף, כפי שאמרתי קודם, הוא קורא את השורות הכי קטנות.

מיכל קריספין: כשהוא הולך לשלם יש לו בעיה.

יצחק קדמן: אני יכול לספר לך דברים מהצד השני של התמונה – איך קורבנות רואים את העניין הזה – והיא שונה לגמרי ממה שאת מתארת.

דוד מדיוני: כמו מה?

יצחק קדמן: שיש קושי עצום, יש קושי עצום להשיג אתכם בטלפון, יש קושי עצום לקבל תשובות כמו שצריך, יש קושי עצום לאתר את התיקים.

יצחק קדמן: יש קשיים.

יפעת לביא: השנה העמדנו להם את הטלפון הייעודי.

יפעת לביא: זה משהו חדש מהשנה.

יצחק קדמן: אתם עושים כל הזמן מאמצים להשתפר.

יצחק קדמן: אבל אל תציגו את זה שהכול נפלא, ואי אפשר להעיר לכם הערות - - - לטופס.

יצחק קדמן: למה להיבהל מזה?

דוד מדיוני: יצחק, אנחנו שמחים לשמוע.

דוד מדיוני: אין בעיה גם לשנות.

דוד מדיוני: ואם אפילו הפורום הנוכחי יכול לדאוג לזה שגם בתיקים הרגילים, של הבגירים – שאותך אולי הם לא מעניינים, אבל אותי מאוד – גם שם אני חייב לקבל את הפרטים, וגם שם אני מבקש שהמשטרה תעביר בזמן את הפרטים.

דוד מדיוני: גם זה - - - חשוב בשולחן הזה, ולא רק של הקטינים.

דוד מדיוני: דוד, יש שם בעיה.

דוד רותם: טוב, ומה עם תיקי מזונות?

דוד רותם: אתה מקבל את הפרטים?

דוד רותם: הכול בסדר?

דוד מדיוני: תיקי מזונות – כשתאשר, אנחנו - - -

דוד רותם: אני לא אאשר, אל תדאג.

דוד מדיוני: לא תאשר?

דוד רותם: בקדנציה הבאה.

ורד וינדמן: מה המרכז עושה כשלא מגיע צילום תעודת זהות או לא מגיע פרט מסוים?

ורד וינדמן: אתם פונים באופן יזום לקורבנות לבקש מה שחסר?

מיכל קריספין: ברור.

מיכל קריספין: אם הם החזירו לנו את הטופס לא מלא כמו שצריך, ברור, אנחנו מחזירים.

דוד רותם: מתי את הטופס הזה אתם תעבירו?

דוד רותם: עוד היום?

דוד מדיוני: כן.

אפרת חקאק: עם הנוסח המתוקן של התקנות.

אפרת חקאק: יפעת?

יפעת לביא: כן, מה שתחליטי.

דוד רותם: אז אתם תעבירו את הנוסח המתוקן, ואז אני אאשר את התקנות.

דוד מדיוני: הנוסח המתוקן של הטופס הזה?

אפרת חקאק: של כל התקנות.

אפרת חקאק: יש לנו גם תיקונים לתקנות.

אפרת חקאק: יפעת?

יפעת לביא: דווקא למחוק את הכתוב בסוגריים, אני לא מסכימה אתך.

יפעת לביא: מאוד ברור שאת הבנק צריך רק אם אין שיק.

מיכל קריספין: אחרת הם יבואו בטענה: אתם מסרבלים, אתם שולחים אותנו, גם שיק, גם בנק.

מיכל קריספין: לא, הדגשנו: אם יש שיק, לא צריך למלא את פרטי הבנק.

דוד מדיוני: התחושה שלי, ואין לי בעיה לעשות עוד מאמץ, זה עובד יפה, בוא נשאיר את זה.

דוד מדיוני: כי זה באמת עובד יפה.

יפעת לביא: אז אנחנו לא משנים את הטופס הזה, חוץ מהטלפון.

ענת הר-אבן: אני רוצה לחזור לתקנה הראשונה שהוספנו עכשיו, של החובה של התובע להגיש פרטי נפגע במועד גזר הדין.

ענת הר-אבן: אני רוצה להעלות את האפשרות שנעגן את זה בתקנות סד"פ, סדר דין פלילי, כי זו בכל זאת חובה שמוטלת על התובע.

דוד רותם: יכול להיות.

דוד רותם: אתם תעשו את זה גם בסד"פ, סדר דין פלילי, ופה הכנסתי את זה כבר.

דוד רותם: כי אחרת מה שיקרה זה שאני לא מאשר את התקנות כי אני לא בטוח שאי פעם זה יגיע.

דוד רותם: מה שאני חונק, אני חונק כשאני יכול.

דוד רותם: מתי אתם שולחים לי את הנוסח המתוקן?

דוד מדיוני: עד סוף היום.

דוד רותם: אני, יש לי אישור רק לאשר את זה היום.

דוד רותם: מחר אני כבר צריך אישור חדש.

דוד מדיוני: למה אתם לא עושים את זה עכשיו?

דוד מדיוני: תסגרו את זה עכשיו.

קריאה: זה בדיוק שתי דקות, בוא נגמור את זה.

אלעזר כהנא: אני מאחר כבר לישיבה.

דוד רותם: לישיבה עם מי?

אלעזר כהנא: כמה אנשים חשובים.

דוד רותם: מי החשוב שם?

אלעזר כהנא: אני חייב לומר?

אלעזר כהנא: אחר-כך אני אגיד לך.

דוד רותם: לא, אני ארים פשוט טלפון ואני אגיד להם שאתה מאחר, שאני מחזיק אותך בכוח.

קריאה: בוא נעבור על הטופס עכשיו וננסה לראות פה בדיון.

דוד רותם: אני עושה עשר דקות הפסקה.

דוד רותם: תגמרו את זה ותחזרו.

דוד רותם: אפשר להצביע?

דוד רותם: את רוצה להסביר לנו?

יפעת לביא: יש טופס פרטי ניזוק.

יפעת לביא: אין לכם עותק שלו, נכון?

אפרת חקאק: על השולחן יש לנו עותק.

יפעת לביא: דבר ראשון, במקום לקרוא לו "נפגע עבירה", אנחנו וקוראים לו "ניזוק", כי בשלב גזר הדין כבר אפשר להגדיר שהוא ניזוק.

דוד רותם: כן, כך הוא כתוב: פרטי ניזוק.

יפעת לביא: אז לכם יש גרסה אחרת.

יפעת לביא: אצלנו הגרסה הסופית היתה "נפגע עבירה".

יפעת לביא: ושינינו שהטופס יוגש, במקום במעמד הגשת כתב האישום, הוא מוגש לא יאוחר ממועד מתן גזר הדין.

אפרת חקאק: החלטת בית-המשפט.

דוד רותם: אתם לא קוראים לזה גזר דין.

דוד רותם: זו החלטה, לא?

יפעת לביא: אפשר לשנות: לא יאוחר ממועד החלטת בית-המשפט.

יפעת לביא: שאר השינויים הם מינוריים.

יצחק קדמן: יש דואר אלקטרוני?

יצחק קדמן: אתם מבקשים דואר אלקטרוני?

דוד רותם: אם יש.

יפעת לביא: כן, אם יש, אנחנו מבקשים דואר אלקטרוני.

יצחק קדמן: ופקס?

יפעת לביא: פקס – לא.

יצחק קדמן: תוסיפו גם פקס, כי אני מבין מדוד מדיוני שהם מוכנים, כל מה שיועבר אליהם - - -

דוד מדיוני: אנחנו מוכנים לשלוח לו.

דוד רותם: אני מודיע לך: זה להחליק על ניילון מגובה רב.

יצחק קדמן: למה?

דוד רותם: כי בפקס אתה אף פעם לא יודע שזה הגיע.

יצחק קדמן: ובדואר אתה יודע?

דוד רותם: כן, בטח.

יצחק קדמן: איך?

קריאה: הודעה חוזרת אם הדואר לא נמסר.

דוד רותם: הדואר מחזיר.

דוד רותם: חוץ מזה, יש חזקה שבדואר זה מגיע.

אורי מקלב: מה שאמרת, דוד, זה מאוד נכון.

אורי מקלב: בדואר, אתה אומר יש עדיין באמצע, שהוא ניטרלי, אין שום סיבה שהוא לא יעביר, וזה חזקה שהוא מעביר את זה.

אורי מקלב: בפקס – אני מכיר אנשים ששולחים בפקס נייר חלק.

אורי מקלב: אמרו: שלחתי בפקס, לא קיבלת?

אורי מקלב: יש לי אישור ששלחתי.

אורי מקלב: אבל הוא לא שלח שום דבר.

אורי מקלב: משתמשים בדבר הזה, כשאדם רוצה לנסות להתחכם, הוא אומר: שלחתי בפקס.

אורי מקלב: לך תדע מה הוא שלח.

יצחק קדמן: לא, זה לא האדם.

יצחק קדמן: זה המרכז לגביית קנסות.

יצחק קדמן: הם לא ירצו לרמות מישהו.

אורי מקלב: אבל הוא אומר: לא קיבלתי.

יפעת לביא: אני מבינה שאצלכם יש את הנוסח עם "הניזוק", אבל הנוסח האחרון היה "נפגע עבירה".

יפעת לביא: החזרנו את זה ל"ניזוק".

דוד רותם: טוב.

יפעת לביא: פרטי מוטב או אפוטרופוס שהתובע ימלא.

יפעת לביא: ולמטה יש הערה, בגלל שהטופס הזה היה אמור להיות מוגש במועד כתב אישום שהתובע יעדכן.

יפעת לביא: מכיוון שכרגע הוא לא מוגש במועד כתב אישום, אז שינינו: הפרטים המנויים לעיל נכונים ליום הגשת טופס זה.

יפעת לביא: במידה וייוודע על שינוי כלשהו בפרטי הניזוק - - -

דוד רותם: ותמחקו גם: ובהתאם לתלונה שהוגשה למשטרת ישראל.

יפעת לביא: כן, זה נמחק.

יפעת לביא: "כתב האישום" "ובהתאם לתלונה" נמחק.

יפעת לביא: אז: נכונים ליום הגשת טופס זה.

יפעת לביא: במידה וייוודע לי על שינוי כלשהו בפרטי הניזוק, המוטב או האפוטרופוס עד למועד מתן גזר הדין, אודיע על כך לבית-המשפט.

דוד רותם: לא, זה לא נכון: עד למועד גזר הדין.

דוד רותם: כי הוא מגיש את זה אחרי גזר הדין.

יצחק קדמן: לפעמים יכולים להגיש קודם.

ענת הר-אבן: עשינו את הנוסח ככה שהוא מרווח, שמאפשר להם להגיש אותו בכתב האישום או בגזר הדין, לפי מה שאחר-כך נתאם.

ענת הר-אבן: הנוסח תואם גם את זה וגם את זה.

ענת הר-אבן: אם יגישו את זה בכתב האישום, יוכלו לעדכן במועד מאוחר יותר.

ענת הר-אבן: זו הכוונה.

יפעת לביא: אנחנו רק מבקשים, בגלל שהמשטרה לא היתה פה, עכשיו בשינויים הקטנים, אנחנו בכל זאת רוצים שהם יוכלו גם להביט בטופס ולאשר אותו סופית.

יפעת לביא: אז אם אפשר לחכות כמה ימים שנקבל את האישור שלהם לטופס הזה.

דוד רותם: אין לי כמה ימים.

דוד רותם: אני עכשיו מאשר את התקנות האלה עם הטופס.

אפרת חקאק: היושב-ראש יכול לאשר, ואם יש בעיה - - -

דוד רותם: אם יש בעיה, אז אתם תודיעו לנו מה הבעיה, ואנחנו נדחה את כל הטענות שלהם.

אפרת חקאק: ובכל מקרה לא נשלח את המכתב בימים הקרובים, כדי לתת לכם זמן לעבור על הנוסח המעודכן.

דורית ואג: רק אל תמשכו את זה, כי אסור.

יפעת לביא: מבחינתנו זה מוכן, רק בגלל שאין פה נציגות של המשטרה - - -

דוד מדיוני: אבל גם נציג המשטרה אמר לך שהיום הוא יסיים את זה.

יפעת לביא: בסדר.

יפעת לביא: אז אני רק רוצה לאפשר לו לעשות את זה.

אפרת חקאק: ואני רק אקריא שוב את תקנה 2 החדשה, כי הם ביקשו נוסח טיפה שונה: "התובע יעביר את פרטי הניזוק לא יאוחר מיום החלטת בית-המשפט, לפי טופס שבתוספת" – כנראה שזה יהיה תוספת אחת.

דוד רותם: בסדר גמור, יפה מאוד.

דוד רותם: אפשר לאשר?

יפעת לביא: את יכולה להקריא את הנוסח של התקנה הבאה?

יפעת לביא: של השינוי שנעשה בתקנה 3?

אפרת חקאק: "הורה בית-משפט לנאשם לשלם פיצוי לניזוק, יעביר בית-המשפט למרכז לגביית קנסות באמצעות ממשק מחשב את הפרטים האלה בהקדם האפשרי ולא יאוחר משלושה ימים מיום ההחלטה, ובלבד שהתובע העביר את הפרטים לפי תקנה 2."

דוד רותם: יופי.

דוד מדיוני: יופי, מזל טוב.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: בעד – פה אחד

דוד רותם: פה אחד, כמקובל בוועדה הזאת.

דורית ואג: תודה רבה לכולם, חופשה נעימה.