ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 956, 2012-09-27 13:10

כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר-היום הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מספר 36) (ביטול עסקה לתקופה קצובה), התשע"ב-2012, של חברי הכנסת כבל, זוארץ, רגב, בר-און, אנסטסיה מיכאלי, הורוביץ, חסון ואקוניס.

כרמל שאמה-הכהן: בעצם, התקדמנו מעט בדיונים, אולי בסעיף אחד, אבל כל המלאכה נותרה לפנינו.

כרמל שאמה-הכהן: יש שתי סוגיות עיקריות: אחת, נושא הטיפול בשחרור בעלי יחידות הנופש מאותם הסכמים, כפי שהוצגו כאן בדיון הקודם.

כרמל שאמה-הכהן: שתיים, חדרי הכושר והקנטרי-קלאבים.

כרמל שאמה-הכהן: היו כאן כמה הצעות במהלך הדיון הקודם.

כרמל שאמה-הכהן: היו גם שיחות מעבר לדיון.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פועלים ביחד: חבר הכנסת מילר, חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת כבל ואני – בלנסות ולהגיע למשהו שיהיה מאוזן, גם לטובת הצרכנים ולשחרור מהיותם צרכנים כבולים.

כרמל שאמה-הכהן: וגם משהו שיאפשר לאותם עסקים להמשיך ולפעול בצורה סבירה.

כרמל שאמה-הכהן: זו פעם ראשונה גם שהדיון, אני חושב, משודר.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר על התחייבות של צרכנים לחדרי כושר ולקנטרי-קלאבים, שהיום זה לשנה.

כרמל שאמה-הכהן: ואם אתה רוצה, נניח, לעזוב אחרי חודשיים, אתה או שמשלם קנס או שמפסיד את כל יתרת השנה בחלק מהחוזים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק דיברה על כך בבסיס, שאדם ייתן הודעה מראש של חודש, וכך יהיה משוחרר מההתחייבות.

כרמל שאמה-הכהן: לאחר-מכן, עלו ורסיות שונות והתנגדות של בעלי המכונים ובעלי הקנטרי-קלאבים.

כרמל שאמה-הכהן: זו בעיה אחת.

כרמל שאמה-הכהן: הבעיה השנייה היא בעיה מאד-מאד כואבת ומורכבת, וזו הבעיה של 40,000 בעלי היחידות ברשת "קלאב-הוטל", שרובם חתמו על חוזים לפני שנים רבות, וקשורים בהסכם של לפחות 99 שנים; עם דמי-ניהול שהתחילו ברמה מסוימת, והתנפחו לרמה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: לחלק מהאנשים אין צורך יותר בשירותי נופש.

כרמל שאמה-הכהן: חלק אחר מהאנשים לא יכול לעמוד ברמת דמי-הניהול החדשה.

כרמל שאמה-הכהן: חלק מהאנשים רוצים פשוט, אולי קצת, לגוון.

כרמל שאמה-הכהן: וגם כאן הייתה הצעה של חברת "קלאב-הוטל" שהוועדה דחתה אותה, אבל כבסיס שעליו אנחנו נמשיך, ונדון ונשפר.

כרמל שאמה-הכהן: המטרה היא שהלקוחות יוכלו להשתחרר, בטח הלקוחות החלשים יותר כשמדובר על לקוחות שהם, בין אם במצב בריאותי או כלכלי, ישוחררו באופן מיידי וללא שום עלות.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר בוועדה על עוד מתן אפשרות להשתחררות לכלל בעלי היחידות בתנאים כאלה ואחרים, ועל זה היה ויכוח בתוך הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: ואחרי זה נשארת עוד, כמובן, קבוצה שעוד לא מצאנו לה פתרון, ועל זה צריך לדון.

כרמל שאמה-הכהן: אם יש, נניח, את האוכלוסיות החלשות שמשתחררות מיד, ועוד אוכלוסייה שניתנת לה אפשרות להשתחרר בטווח קרוב ומיידי, יש עדיין לקוחות שמרוצים היום, ורוצים להמשיך להשתמש בזכות שלהם, ויכול להיות שבעוד שלוש-ארבע שנים הם יפסיקו להיות מרוצים או ייקלעו למצב כזה או אחר שלא יהיה להם צורך יותר בשירות הזה – להם עוד לא מצאנו פתרון ראוי.

כרמל שאמה-הכהן: ולכן, קבענו דיון נוסף כדי להתקדם בכל המישורים.

כרמל שאמה-הכהן: חוץ מזה, בהצעת החוק מצויה גם הסוגיה של – אם אינני טועה – שירותי מים מינראליים, אספקת מים מינראליים?

תמר פינקוס: של היורשים של האנשים שחתמו ומתו.

כרמל שאמה-הכהן: של היורשים של המים המינראליים?

תמר פינקוס: לא, של דירות הנופש.

תמר פינקוס: שאת זאת אתה לא הזכרת, שזאת נקודה מאד כואבת של היורשים.

כרמל שאמה-הכהן: בחוזים של יחידות הנופש, מסתבר, הצרכנים כבולים – הם ויורשיהם.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, גם אם זה כתוב בצוואה או לא כתוב בצוואה, מקבלים את זה.

תמר פינקוס: הבעיה היא שזה לא כתוב בצוואה, זה כתוב בחוזה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי.

תמר פינקוס: בחוזה הם אומרים: גם אם אתה תמות - - -

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי: גם אם כתוב או לא כתוב, מקבלים את זה.

תמר פינקוס: נכון.

יואל חסון: אדוני, יש לי הצעה לסדר.

כרמל שאמה-הכהן: כן, בבקשה.

יואל חסון: אני מציע להתמקד בתחילת הדיון בנושא של חדרי הכושר, לנסות לסגור את הפינה הזו.

יואל חסון: ואז להתקדם לפינה - - -

כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו מחברי הכנסת הערות לגבי זה?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מילר?

אלכס מילר: מה שבא לך.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: איפה עצרנו?

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שמיצינו, פחות או יותר, את הדיון.

יואל חסון: מיצינו, אבל צריכים להסכים על מתווה.

לאה ורון: סעיף אחד אושר.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לאיזה כיוון של הכרעה אנחנו הולכים?

יואל חסון: אני יכול להגיד לך את דעתי?

שחר ולר: סליחה, אפשר לומר - - - כמה דברים?

כרמל שאמה-הכהן: כן, כבר.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אתה לא ממכוני הכושר.

שחר ולר: אתה מדבר על מכוני הכושר?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

יואל חסון: עכשיו אנחנו על מכוני הכושר.

שחר ולר: סליחה.

יואל חסון: אני יכול להגיד את עמדתי אחרי ששקלתי?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

יואל חסון: אני חשבתי הרבה על הדיון הקודם.

יואל חסון: ואתה יודע, יש, בדרך-כלל, אדוני היושב-ראש, לפעמים, דינאמיקה שקורית בתוך הוועדה, שלפעמים אתה קצת מפספס את כוונת המשורר, או במקרה הזה את כוונת המחוקק.

יואל חסון: ואני רוצה להזכיר: כשאני העלתי את הצעת החוק של נושא חדרי הכושר, אני דיברתי על זה שלא יוכלו בכלל להציע עסקה לשנה.

יואל חסון: לא יהיה דבר כזה.

יואל חסון: כל העסקאות יהיו חודש בחודשו.

יואל חסון: מאז התקדמנו, ודיברנו והסבירו שצריך לתת לצרכן גם את זה וגם את זה, ושיהיה לו מרחב פעילות, אבל שתהיה לו את היכולת להשתחרר.

יואל חסון: אני באמת שקלתי המון את העניין, וחשבתי על זה הרבה, ובהנחה שאנחנו מאפשרים בכל זאת לעשות הסכם לשנה, אבל אנחנו מאפשרים נקודת יציאה – עמדתי, נכון להיום, היא שנקודת היציאה צריכה להיות התראה לחודש, וזה הכול.

יואל חסון: שום דבר מעבר.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

חנה וינשטוק-טירי: אבל בלי דמי-ביטול.

יואל חסון: בלי שום דמי-ביטול, ושום דבר.

יואל חסון: חודש התראה מראש, וזהו.

כרמל שאמה-הכהן: זו גם הייתה עמדתי לאורך כל הדיונים.

כרמל שאמה-הכהן: השאלה אם יש למישהו מחברי הכנסת עמדה אחרת?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: לא, אין לי.

אלכס מילר: היה לנו דיון על כל הסוגיות של אותם הגופים שנותנים מענה, חוץ מחדר הכושר.

אלכס מילר: מענה נוסף - - -

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו נגיע.

כרמל שאמה-הכהן: נגיע לזה.

כרמל שאמה-הכהן: קודם-כל, גמרנו סוגיה אחת.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו נגיע - - -

יואל חסון: - - - בפנים.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: יש את הדיון - - -

אלכס מילר: רגע, רק שאני אבין: מבחינת הגמישות, זאת אומרת, כשאתה מדבר על עסקאות שהן עסקאות שנתיות, האם אתה גם קובע שהמחיר יהיה שווה – חודש בחודשו, בתוך העסקה השנתית, או שאתה נותן גמישות במחיר, בעסקה השנתית?

תמר פינקוס: החוק לא מדבר על זה.

יואל חסון: מדבר על זה שיהיה - - -

אלכס מילר: אז מה עשיתם בזה?

כרמל שאמה-הכהן: מה זאת אומרת?

כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול לתת גם - - -

קריאה: - - -

אלכס מילר: מה?

אלכס מילר: אם אתה אומר: אתה יכול לעשות עסקה שנתית, ואתה יכול להודיע חודש מראש, אוקיי?

אלכס מילר: ואם אתה לא קובע שהמחיר לא יכול להשתנות, בסופו של דבר חזרת חזרה למה שהיה לך בתחילה.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

קריאה: למה?

קריאה: אני לא מבין.

אלכס מילר: כי ככה.

אלכס מילר: כי אתה יכול לקבוע בשלושה-ארבעה חודשים את רוב העסקה, ואחר-כך, אתה יודע, לעשות את זה בשקל בחודשו, ונגמר הסיפור.

יואל חסון: מי יכול לעשות דבר כזה?

אלכס מילר: מה זה "מי"?

אלכס מילר: כל עוד אין לך - - -

יואל חסון: תסביר את זה במספרים.

כרמל שאמה-הכהן: איך.

כרמל שאמה-הכהן: תסביר איך בדוגמה.

כרמל שאמה-הכהן: אני באתי עכשיו אליך - - -

אלכס מילר: יש לך עכשיו 2,500 שנתי, אוקיי?

כרמל שאמה-הכהן: 2,400.

אלכס מילר: נגיד, או 200 שקל לחודש, אוקיי?

אלכס מילר: אתה מתחיל בקיץ, ואתה קובע שאתה משלם בשלושת החודשים הראשונים - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה מדבר על קנטרי-קלאבים או על מכוני כושר?

אלכס מילר: לא, בכלל.

כרמל שאמה-הכהן: מכון כושר?

תמר פינקוס: במכון כושר?

אלכס מילר: - - 1,800 שקל לשלושת החודשים הראשונים, ועל כל השאר את מה שנשאר – ההפרש.

אלכס מילר: ואז תצא מתי שאתה רוצה, ותשלם כמה שאתה רוצה.

כרמל שאמה-הכהן: איך הוא יכול לעשות דבר כזה?

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: מה?

יואל חסון: מי יעשה כזה הסכם?

יואל חסון: מי יחתום על כזה הסכם?

תמר פינקוס: מי יחתום על זה?

אלכס מילר: למה לא?

יואל חסון: מי יחתום על זה?

תמר פינקוס: כי אנשים לא יחתמו.

יואל חסון: מה, שיגידו לי שאני עושה מנוי לשנה, ואת רוב המחיר - - - שילמתי לשלושה החודשים הראשונים?

יואל חסון: מי יחתום על דבר כזה?

תמר פינקוס: אז הוא ילך - - -

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: אני מוכר לך מנוי, כביכול, לשלושה חודשים.

אלכס מילר: ולכל שאר השנה אני נותן לך - -

אתי בנדלר: מתנה.

אלכס מילר: - - מתנה.

כרמל שאמה-הכהן: בונוס.

אלכס מילר: בונוס.

ביתיה גוטל: למה צריך חקיקה כזאת?

יואל חסון: חבר'ה, באמת.

תמר פינקוס: זה העניין של התחרות, אז אני אלך לחדר כושר אחר - - -

אלכס מילר: ואם יש לך חדר כושר אחד או שניים בעיר?

יואל חסון: אף-אחד לא יעשה דבר כזה.

תמר פינקוס: אז אף-אחד לא יעשה את זה.

אלכס מילר: ואם אנחנו ננסה - - -, אם אנחנו נעשה - - - יש מקומות שאין יותר - - -

יואל חסון: אף-אחד - - - שנייה, חבר הכנסת מילר, כשאני חוקקתי את החוק שקשור לחנייה - - -

אלכס מילר: עוד לא חוקקת.

יואל חסון: לא חוק כזה, חוק אחר.

יואל חסון: חוקקתי 30 חוקים בשנים שאני בכנסת.

יואל חסון: נכנסנו, אתה ואני, באותה כנסת.

יואל חסון: אז כשאני הבאתי את החוק הזה של החניות, ואמרנו ששעה שנייה תהיה רק חלק מהשעה ולא כל השעה, אני זוכר שפה הפחידו אותנו ואיימו עלינו שהשעה הראשונה תעלה יותר ביוקר, על-חשבון השעה השנייה.

יואל חסון: עזוב, כל ההפחדות האלה – אין גבול להפחדות.

יואל חסון: אני מציע פה - - -

אלכס מילר: זה משהו אחר.

אלכס מילר: חבר הכנסת חסון, אל תשווה.

אלכס מילר: אני אגיד לך שבאותם מקומות שאני מדבר עליהם, לא גובים גם על חנייה.

אלכס מילר: איך אני איתך?

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: אתה מדבר על איפה שהייתה בעיה.

יואל חסון: באותם מקומות שאתה מדבר עליהם, לא גובים גם על חנייה.

יואל חסון: איפה שהייתה בעיה, איפה שגבו חנייה יקרה – לא קיים היום.

אלכס מילר: לא, חבר הכנסת חסון.

אלכס מילר: אני אומר לכם, בסופו של דבר, הרציונל זה לתת מענה לכל הארץ, ולא להתמקד רק - - -

יואל חסון: בסדר, נו, אין סוף לזה.

יואל חסון: בסדר, בסדר.

יואל חסון: זו דעתך.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אין סוף לזה, חבר הכנסת מילר, באמת.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אתה אומר שיהיו בהסכם חודשים שהם בונוס.

כרמל שאמה-הכהן: ואז אם אדם עזב לפני-כן, הוא איבד את החודשים האלה.

תמר פינקוס: לא צריך לתת רעיונות - - -

אלכס מילר: אבל השאלה היא האם עושים חוק בשביל - - -?

יואל חסון: לא, זה לא - - -

כרמל שאמה-הכהן: השאלה היא האם יש פתרון לזה, או שרק כוחות השוק.

אבי אלמוג: לא צריך לתת רעיונות - - - לכל הרעיונות האלה.

יואל חסון: זה לא יעבוד.

יואל חסון: אם אתה תציע לבן-אדם מנוי לשנה, ואתה תגיד לו שהוא משלם את ה-2,500 שקל על שלושת החודשים הראשונים, זה באמת.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל אל תקצין.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, תיקח דוגמה אחרת:

כרמל שאמה-הכהן: אני אומר לך – אתה עושה אצלי את המנוי לשנה, כלומר לעשרה חודשים.

כרמל שאמה-הכהן: יש לך עוד חודשיים בונוס, ואז זה שנה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל עשרה חודשים זה מחיר של שנה.

יואל חסון: אתה יכול לצאת.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: יצאת, הפסדת את החודשיים – אתה לא מבין?

איתן כבל: אבל אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת חסון צודק, אני אגיד לך באיזה עניין: אנחנו נכנסים עכשיו, פה, לאין גבול של - - - של רעיונות והצעות עסקיים לכל דבר ועניין.

איתן כבל: כל אחד יחליט איך הוא רוצה לגרום לאנשים להגיע אליו.

איתן כבל: נקודת המוצא – לפחות ממה שאני מבין, כשחבר הכנסת חסון ביקש להעלות את החוק – היא לדבר על העיקרון.

איתן כבל: העיקרון, שבעצם הוא גם העיקרון של החוק שאני הגשתי אותו בתחילת הדרך, הוא במובן הזה: האם אדם יכול לבטל - - -

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: אבל, חבר הכנסת כבל, אנחנו רוצים להיות גם מעשיים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים שאחרי שהחוק יחוקק - - -

איתן כבל: אבל זה לא הכיוון המעשי.

כרמל שאמה-הכהן: העלו פה אפשרות, שהיא לא בלתי סבירה – עסקה שנשמעת גם סבירה – בעל המכון אומר לך: אתה מקבל ממני שנה, מתוכם חודשיים זה בונוס.

כרמל שאמה-הכהן: אתה משלם לו שנתי, ואז אתה כבול, אם שמת-לב או לא שמת-לב.

תמר פינקוס: למה "כבול"?

יואל חסון: למה "כבול"?

כרמל שאמה-הכהן: מה?

יואל חסון: למה "כבול"?

כרמל שאמה-הכהן: בטח שאתה כבול.

יואל חסון: אם אחרי שלושה חודשים קמתי והלכתי.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, זה אפילו יותר גרוע מהמצב היום, אני אסביר לכם למה: כי אם היום נניח – כמו שאמר חבר הכנסת מילר – מחיר השוק היום הוא 2,400 שקל ואנחנו רוצים לשחרר מהכבילה, אחרי החוק אין שום מניעה שנגיע ושוב נראה מחיר של 2,400 שקל.

כרמל שאמה-הכהן: יגידו שבמחיר של 2,400 שקל אתה מקבל כך: עשרה חודשים פלוס שניים חינם.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו, אוקיי, שילמת 2,400 שקל.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מתחיל, ואחרי חמישה חודשים אתה רוצה לעזוב.

כרמל שאמה-הכהן: מה אתה מקבל?

ביתיה גוטל: 1,200 שקל.

כרמל שאמה-הכהן: 1,200 שקל.

אלכס מילר: נו.

כרמל שאמה-הכהן: מה "נו"?

אלכס מילר: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: מה "נו"?

כרמל שאמה-הכהן: שילמת על שישה חודשים.

אלכס מילר: אבל - - - לחודשיים.

כרמל שאמה-הכהן: יש לך קנס מובנה, שהוא יחסי של חודשיים.

כרמל שאמה-הכהן: אם עזבת אחרי יום, הפסדת חודשיים.

יואל חסון: אז תכניס בחוק שהמחיר חייב להיות חודש בחודשו.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: המחיר חייב להתחלק לחודשים.

יואל חסון: לא יכול להיות מחיר גלובאלי.

יואל חסון: נגמר הסיפור.

אבי אלמוג: אי-אפשר להכניס מבחינה עסקית - - -

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: חבר'ה, תראו, מעלים פה כל-מיני – חבר'ה, תראו, אין סוף לכל הקומבינות האלה.

יואל חסון: נו, באמת.

יואל חסון: נו, מספיק.

קריאה: אבל זה נכון.

יואל חסון: זה שזה נכון, זה נכון.

יואל חסון: אין סוף לקומבינות.

איתן כבל: אז או לחילופין, אפשר לייצר שני מצבים: מצב אחד, שבו אתה אומר:

איתן כבל: מי שרוצה לשלם חודש- בחודשו, יעלה לו אולי קצת יותר.

איתן כבל: - - - נשמע?

אבי אלמוג: זה לא נשמע.

איתן כבל: שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: על זה דיברנו.

כרמל שאמה-הכהן: על זה הקנס.

אורי אריאל: זה לא קנס.

קריאה: זה קנס.

אלכס מילר: זה לא קנס.

כרמל שאמה-הכהן: דמי-עזיבה.

אורי אריאל: זה - - - הנחה: אדם שרכש שנה, ואומר: אני מוכן להתחייב לשנה, תן לי הנחה כי אני רוצה לשלם קצת פחות.

קריאה: בלי להתחייב - - -

עמיר פרץ: אם הוא יוצא.

אורי אריאל: אם הוא יוצא, הוא חוזר לשלם את מה שהוא היה אמור לשלם.

אורי אריאל: זה לא קנס.

אורי אריאל: מאיפה באה המילה קנס?

אורי אריאל: שיעשה מנוי חודשי ולא מנוי שנתי.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, קח לדוגמה את סוגיית השכירויות: כשאתה מתחייב לשכור דירה לשנה, אתה משלם מחיר ריאלי.

אלכס מילר: כשאתה בא לאותו אדם ואומר לו: אני רוצה פר יום, כמובן שהמחיר אחר, נכון?

אלכס מילר: או שאתה אומר לאדם:

אלכס מילר: אני רוצה להודיע לך חודש לפני – לא משנה באיזה מצב – שאני עוזב.

אלכס מילר: ואתה בתור בעל הדירה צריך לשבור את הראש אם פתאום, ברגע מסוים, הוא אומר לך, ואתה חודש בלי שוכר.

אלכס מילר: פעם אחת קורה לך מצב כזה, מספיק שפעם אחת לא היה לך בן-אדם, אז פספסת שכירות של חודש.

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: יש הבדל: דירה זו עסקה של מאה אחוז.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, אתה - - -

אלכס מילר: אבל לא.

אלכס מילר: סליחה, אדוני היושב-ראש, יש לך מקומות - - -

יואל חסון: את הדירה הזאת אף-אחד אחר לא יכול לשכור במקביל – לא אתה - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: מעבר לזה, דירת - - -

תמר פינקוס: - - -

כרמל שאמה-הכהן: יש הבדל.

יואל חסון: - - - אותו דבר.

אלכס מילר: חבר הכנסת חסון תקשיב, יש לך מקום, נגיד, שרוב הקליינטים שם זה ועד עובדים.

אלכס מילר: יש ועד עובדים שסגר עסקה.

אלכס מילר: הם היחידים כמעט שמשתמשים בחדר הכושר הזה.

אלכס מילר: הם יכולים להגיד לך: תשמע, אם אתה לא נותן לנו את המחיר, כולם יוצאים מחר בבוקר.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יכול לעשות את זה גם מראש.

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה?

אלכס מילר: בסדר, אבל לפחות אתה יכול לתכנן.

כרמל שאמה-הכהן: אבל יש חודש התראה.

אלכס מילר: אבל לפחות אתה יכול לתכנן.

אלכס מילר: שילמו לך לשנה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל יש לך חודש התראה.

אלכס מילר: חודש התראה למלא את חדר הכושר?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה?

יואל חסון: כן.

יואל חסון: חודש זה המון זמן.

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה?

איתן כבל: - - -

תמר פינקוס: אם הם יהיו אטרקטיביים, יהיה להם תור של אנשים.

כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי, אתה מכיר איזה ועד כזה?

קריאה: חתמת ל"קלאב-הוטל"?

קריאה: על מה אתה מדבר?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

איתן כבל: - - - תראו, בנקודת המוצא כשבאנו, אני, לפחות.

איתן כבל: בדברי ההסבר גם כתבתי של החוק המקורי.

איתן כבל: הרי ממה זה בא?

איתן כבל: – ואולי זה יכול לעזור לנו בעניין הזה – אני סברתי שבנסיבות האלה, כשאתה מבצע עסקה קצובה מכל סוג שהוא, רוב בעלי העסקים לא אוהבים עסקאות כאלה.

איתן כבל: הוא רוצה לקחת לו מה יותר, זה מבטח אותו, ונותן לו ביטחון לכול.

איתן כבל: אם אתה היית מבקש עסקה יותר קצרה – אתה רוצה רק לשלושה חודשים – מה הייתה הבעיה?

איתן כבל: שהוא אומר לך: אין בעיה.

איתן כבל: אין לי ברירה, אני אתן לך לשלושה חודשים.

איתן כבל: אבל המחיר של השלושה חודשים היה ברמות כאלה, שאתה אומר: אתה יודע מה?

איתן כבל: עדיף לי לקחת שנה, גם אם אני לא אשתמש אחר-כך במוצר.

איתן כבל: אני חושב שצריך למצוא כאן את נקודת האיזון.

איתן כבל: והמשמעות - - -

תמר פינקוס: שביל הזהב.

איתן כבל: מה?

תמר פינקוס: שביל הזהב.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: והמשמעות היא כזו בעצם: אנחנו לא רוצים לפגוע בבעלי העסקים.

איתן כבל: אני לא יוצא מנקודת הנחה שרמאים, תחמנים וזה.

איתן כבל: אני יוצא מנקודת הנחה שכל אחד רוצה להרוויח את חלקו, שהאזרח ירגיש שהוא יכול לעשות.

איתן כבל: קורה לכל אחד מאיתנו, מ-1,001 סיבות, שהוא רוצה להפסיק את ההתקשרות, אוקיי?

איתן כבל: קורה.

איתן כבל: עכשיו, אני לא מפחד מהמילה קנס.

איתן כבל: אני לא מפחד מהמילה קנס.

איתן כבל: אני לא חושב שצריך גם לפחד מהאמירה הזו.

איתן כבל: כשאתה עושה מסלולים, יש מסלול אחד שאומר לך: דע לך, אם אתה מבצע את העסקה לשנה, באופן טבעי אתה מקבל את ההנחות האלה, האלה והאלה.

איתן כבל: אם אתה מפסיק את ההתקשרות בינינו בשלב כזה או אחר, אתה צריך להחזיר לי את, קודם-כל, - - -

כרמל שאמה-הכהן: אם זה טוב, בוא נחזיר את זה בסלולר.

כרמל שאמה-הכהן: למה ביטלנו?

כרמל שאמה-הכהן: גם את - - - הזה ביטלנו.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: לא.

יואל חסון: בכל תחום ביטלנו את הקנסות.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

כרמל שאמה-הכהן: זה אותו רציונל.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל: - - -

עמיר פרץ: ממש לא.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל: - - -

עמיר פרץ: כי בקאנטרי-קלאב, למשל, - - -

איתן כבל: חבר'ה, - - -

עמיר פרץ: סליחה, סליחה.

עמיר פרץ: חבר הכנסת איתן כבל מסביר.

איתן כבל: אני שמח שאתם נותנים לי סיוע אגפי.

עמיר פרץ: מצטער, מצטער.

איתן כבל: אני אגיד לך מה קרה בכל המקומות, וזה קורה עד היום בכל הקנסות האלה: ברוב המקומות היו קנסות של חזירים.

איתן כבל: זה לא היה קנסות, אתה מבין, שאתה אומר: אוקיי, קורה, ואני יוצא מהעסק הזה.

איתן כבל: אני חוזר ואומר לך: אני לא כופר בזכות של גוף שמתארגן גם כלכלית, בצורה כזו או אחרת.

איתן כבל: אני כופר בזכות שלו להטיל קנס כזה, שבסופו של עניין הוא מעמיד את הצרכן - - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה אומר שהקנס לא יהיה דרקוני.

איתן כבל: שהקנס לא יהיה דרקוני.

איתן כבל: עכשיו, הקאנטרי-קלאב גם בנוי כל הזמן על תנועה מתמדת.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם בעניין הזה, חד-משמעית – אני לא חושב שעכשיו צריך לבוא, ועכשיו הקאנטרי-קלאב יגיד: סליחה, אני בניתי על השנה; אני תכננתי כבר לעשור הבא; ולבנות לילדים שלי מרפסת נוספת.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני כולה אומר: חברים יקרים, צריך שתהיה אמירה מוסכמת כזו, שאומרת שאם אני "חתכתי" לפני הזמן, אני אפילו לא שואל אותך למה.

איתן כבל: אני לא מנסה.

איתן כבל: אני כולה אומר: דע לך, תן לי את מה שמגיע לי ביתרה הזאת, ותעזוב אותי.

איתן כבל: אני חושש, דרך אגב – רוב האנשים, זה מבחינתי לצאת בלי לשלם כלום.

איתן כבל: זה פשוט להחזיר את מערכת היחסים לאותה נקודת מוצא, כשאתה באת וחתמת על העסקה.

אורי אריאל: להשוות אותה ללקוח שבחר לא להתחייב.

איתן כבל: ואני חוזר ואומר לך: נקודת המוצא הייתה למנוע את החזירות.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: אם לא, אין גבול.

איתן כבל: אם לא, אנשים יבואו, אתה מאבד.

איתן כבל: כל אחד יבוא ויגיד: אני הולך לחודש, נמאס לו מזה, הוא רוצה לעבור לשם.

איתן כבל: אני מבין את זה.

איתן כבל: אי-אפשר גם לייצר איזו אנדרלמוסיה, שבסוף חוזרת חזרה כלפי הצרכנים.

איתן כבל: בסוף-בסוף, מי שנפגע מזה זה גם הצרכן, לא צריך לשכוח את זה.

איתן כבל: ודרך אגב, המשמעות עוד יותר בולטת במקומות שיש רק מקום אחד.

איתן כבל: אין אפילו עם מי להתחרות.

איתן כבל: זאת אומרת, אתה שבוי שלו לגמרי, והוא מרגיש שהוא יכול לעשות לך כראות עיניו, אוקיי?

איתן כבל: גם אם זה סיפור כזה נחמד.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, זה עדיין לא.

איתן כבל: אני מסכים.

כרמל שאמה-הכהן: גם כשיש בישוב מקום אחד, זה חסם.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שיש צרכנים כבולים, בעסק חדש לפתוח.

כרמל שאמה-הכהן: מאיפה הוא יביא את - - -?

כרמל שאמה-הכהן: במיוחד בתחום כזה שיש נישה.

איתן כבל: אני מבין.

איתן כבל: אני מנסה - - -

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: מה שהוא אומר, שבמקום שיש עסק אחד, ההנחה שמגולמת במנוי שנתי – אם היא לא תשתלם, היא לא תהיה.

אורי אריאל: כלומר, דווקא המקומות הקטנים, הפריפריה, - -

עמיר פרץ: כדאי להם.

אורי אריאל: - - יישרו קו למעלה.

עמיר פרץ: נכון.

אורי אריאל: יישרו קו למנוי חודשי.

אורי אריאל: הוא יגיד: כולם יהיו אצלי במנוי חודשי, יקבלו את מה שחבר הכנסת חסון הציע.

אורי אריאל: כולם יהיו במנוי חודשי, שהוא מנוי יקר יותר.

אורי אריאל: ואדם שמתעמל באופן קבוע לא יזכה, כתוצאה מהחוק הזה, להנחה.

אורי אריאל: איפה יש מקומות?

אורי אריאל: איפה יש רק מועדון אחד?

אורי אריאל: לא בירושלים, לא בתל-אביב ולא בחיפה.

אורי אריאל: אתם יודעים בדיוק איפה המקומות שיש מועדון אחד.

אורי אריאל: אלה ייפגעו.

אורי אריאל: אלה ישלמו יותר.

אורי אריאל: אבל הם רגילים לשלם יותר, אז זה בסדר.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, ואני מסיים במשפט הזה, אדוני היושב-ראש: כל הסיפור הוא מידתיות.

אורי אריאל: בדיוק.

איתן כבל: נכון לרגע זה אין מידתיות.

איתן כבל: זאת אומרת, כשאתה מבקש לצאת, מאיימים עליך - - -

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: גם על זה אין ויכוח שאפשר לצאת.

איתן כבל: אבל מר אריאל, סליחה, אני מדבר שוטף.

אורי אריאל: סליחה.

איתן כבל: למרות הרצון שלך לעזור.

קריאה: שוטף פלוס 30.

קריאה: לא סתם שוטף.

כרמל שאמה-הכהן: כן, חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: לכן, אני מנסה לומר לכם שבעניין הזה, בואו לא נצא לגמרי מתוך התחום.

איתן כבל: כי אם לא, לא נצא מזה.

איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה לומר כאן, ואם נצליח לייצר כאן את המידתיות – והיא קיימת.

איתן כבל: היא מונחת לפנינו – אנחנו מצליחים, מה שנקרא, כמו בגמרא: "זה נהנה, וזה לא חסר".

איתן כבל: זאת אומרת, אני חושב שבסופו של עניין, גם הצרכנים, מה שהם רוצים באמת, זה שלא ירגישו שדפקו אותם.

איתן כבל: וברוב המקרים גם אם עושים פעולה שהם "חותכים" באמצע, הם מרגישים שדופקים אותם.

איתן כבל: כי, אתה יודע, לפעמים, אדוני היושב-ראש - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא כל חזירות מתחילה - - -?

איתן כבל: לא, לא, לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל חזירות מתחילה מחזירון קטן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, מה שאני מנסה לומר לך הוא שאחת הבעיות – אולי הבעיה – שרוב האנשים, כמוך, כמוני, שנניח היה להם מנוי, והוא לא הלך לבטל אותו, כי לא שווה לו לבטל אותו.

איתן כבל: כי הקנס היה כזה שאתה אומר: אני כבר אהיה - - -

אלכס מילר: אבל חבר הכנסת כבל, צריך לצאת מנקודת הנחה שאנשים הולכים לשם לא בשביל לבטל.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

איתן כבל: ודאי.

איתן כבל: חד-משמעית.

אלכס מילר: הולכים לשם בשביל להתאמן, נכון?

כרמל שאמה-הכהן: מה, אנחנו לא עוסקים עם אנשים משוגעים.

איתן כבל: בוודאי, נו מה.

איתן כבל: אנחנו מכירים את זה בכל חוק - - -

תמר פינקוס: זה לא בגד שמחזירים אותו - - -

אבי אלמוג: אז לכן תנו להם את ה-incentive ל-12 חודש.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו שמענו, ומודעים לכל הטענות שלכם.

כרמל שאמה-הכהן: מנסים, באמת.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רואה, לא רצים.

כרמל שאמה-הכהן: יכולנו כבר לגמור את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו באמת מתלבטים מה לעשות.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כבל, תדע לך שזה גם חסם – אני אומר לך – המנוי השנתי הזה, שאין לך את האופציה החודשית, לאנשים שאין להם יכולת כלכלית.

כרמל שאמה-הכהן: זה עסק לא זול.

איתן כבל: ההיפך, אמרתי שאני בעד.

איתן כבל: אמרתי שאני בעד.

איתן כבל: אמרתי.

איתן כבל: סליחה אם לא הובנתי נכון.

איתן כבל: אמרתי שאני גם בעד מנוי חודשי.

איתן כבל: ומי שיבחר לו את המסלול החודשי, תהיה תוספת נוספת שהבעלים יגיד: אני לא יודע, אין לי ביטחון עם - - -.

איתן כבל: אז אני לא יכול להיות חזירי, כי לא יכול להיות עכשיו, כדי לגרום לך לעשות את המנוי השנתי, שאתה משלם מראש והוא יודע לגלגל את השנה שלו עם הכסף, ועם כל מה שכרוך בכך.

איתן כבל: אז אתה יודע, הוא יצטרך לקחת את ההחלטה שלו, אם הוא רוצה מנוי חודשי, חצי שנתי ושנתי.

עמיר פרץ: אבל אתה אומר שאתה נותן לו אפשרות להשתחרר.

איתן כבל: נכון.

אבי אלמוג: כן.

עמיר פרץ: אז מה אנחנו - - -

איתן כבל: אבל זה יעלה לו.

איתן כבל: המשמעות היא - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה "יעלה לו"?

כרמל שאמה-הכהן: זו השאלה.

כרמל שאמה-הכהן: זו שאלת הדולר – כמה יעלה לו.

קריאה: ההפרש בין המנוי - - -

עמיר פרץ: אני רוצה להציע הצעה.

איתן כבל: אני לא - - - את זה.

איתן כבל: אני אומר לך שזה לא כזה בשמיים למצוא את הפיתרון.

איתן כבל: זה לא מיליונים.

כרמל שאמה-הכהן: לא, ברור.

איתן כבל: אני אומר:

איתן כבל: זה בסוף - - -

כרמל שאמה-הכהן: מסביב, מסביב – בסוף צריך להגיע לנקודה.

איתן כבל: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, ההצעה, כפי שאני מבין אותה ממך – סליחה, חבר הכנסת פרץ, אתה תדבר אחריו.

כרמל שאמה-הכהן: שנייה – תהיה: תשווקו מנויים שנתיים, אבל תהיה עליכם חובה לשווק גם מנוי חודשי, שסך העלות במסלול החודשי לא יעלה על כך-וכך במנוי השנתי.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי?

כרמל שאמה-הכהן: זה בערך - - -

אתי בנדלר: מה?

אתי בנדלר: "שסך" – איך?

כרמל שאמה-הכהן: שסך העלות במסלול החודשי לא יעלה - - -

אורי אריאל: ההפרשים העגולים - - -

אתי בנדלר: לא תעלה על?

כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אני לא מדבר שוטף כמו חבר הכנסת כבל, אבל אני יודע לדבר.

איתן כבל: זה גם אני מודה.

אבי אלמוג: הוא שוטף פלוס 15.

אתי בנדלר: לא יעלה על?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוד לא קבענו כמה לא יעלה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לא יעלה על הפרש, כזה או אחר, שנקבע אותו באחוזים.

יואל חסון: באחוז מסוים.

איתן כבל: רק התקדמנו.

כרמל שאמה-הכהן: כן, ברור.

יואל חסון: אגב, שגם לא ניתן יהיה לעשות הסכמים מעבר לשנה, שזו גם נקודה חשובה.

כרמל שאמה-הכהן: למה לא?

קריאה: למה לא?

תמר פינקוס: אם אפשר לבטל - - - את העניין הזה של מעבר לשנה – הוא לא רלבנטי.

אתי בנדלר: ברגע שיש לך זכות ביטול זה חסר משמעות.

איתן כבל: אם אתה יכול לבטל כל רגע, אפילו - - -

תמר פינקוס: אין ערך לסעיף - - -

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: כי אז זה יסבך את העניינים שאחרי שנתיים.

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: נו, בסדר.

יואל חסון: לדעתי, זה יסבך את זה.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, והביטול מהשנה מפיל אותך אוטומטית לחודשית.

עמיר פרץ: יש לי הצעה יותר פשוטה.

כרמל שאמה-הכהן: כן, חבר הכנסת פרץ, בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת קודמים.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

עמיר פרץ: יש לי הצעה יותר פשוטה: מכיוון שצריך לעשות אבחנה בין עסקים שבנויים על תשתית של חוזה שנתי, ובוודאי לא דומה ל"קלאב-הוטל", שמדובר על עשרות שנים.

עמיר פרץ: שני דברים שונים לחלוטין.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

עמיר פרץ: פה ברור לחלוטין – אני לא יודע אם בחדרי כושר, אבל ודאי בקנטרי-קלאבים – אם יהיה אפשר רק חודש-בחודשו, אז חודשי החורף יהיו די, מה שנקרא: פנויים.

עמיר פרץ: לכן, הצעתי פשוטה: צריך לקבוע שמותר להשתחרר, בכל עת, בכל זמן.

עמיר פרץ: אבל גם חדר-הכושר וגם - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה היית בדיון הקודם, חבר הכנסת פרץ?

כרמל שאמה-הכהן: היית?

עמיר פרץ: - - הקנטרי-קלאבים, יצטרכו לקבוע בכל שנה מחיר חודשי מקסימאלי.

עמיר פרץ: כלומר, הם רשאים לתת הפחתה.

עמיר פרץ: אבל יידע אדם שאם הוא לוקח רק חודש, יכול להיות שמחיר חודש אחד, לבד, עולה פי-שניים, מאשר אם הוא לוקח עשרה חודשים ומחליטים לתת הפחתה.

עמיר פרץ: ביום שהוא ביטל, החלוקה תהיה לא יותר מאשר המחיר המקסימאלי לחודש מסוים.

אתי בנדלר: חבר הכנסת פרץ, נניח שמנוי שנתי זה 1,200 שקלים.

אתי בנדלר: אז הם ייקחו מחיר לחודש של 1,000 שקלים – אז מה עשית?

אתי בנדלר: אז אף-אחד לא - - -

חנה וינשטוק-טירי: עורכת-הדין בנדלר, אז תגידי מחיר לשנה - - -

עמיר פרץ: לא, לא, לא.

עמיר פרץ: הם ייקחו 300 שקלים, ויהיה כתוב בחוזה שאם אתה צרכת שלושה חודשים, זה יורד ל-250 שקלים.

עמיר פרץ: ואם צרכת שנה, זה ירד ל-200 שקלים.

עמיר פרץ: זה הכול.

עמיר פרץ: זה מה שיקרה בחוזה.

כרמל שאמה-הכהן: פשוט מאד.

כרמל שאמה-הכהן: במחירון תהיה חובה לפרסם: מחיר שנתי.

כרמל שאמה-הכהן: מתחת למחיר השנתי יהיה מחיר לכל חודש בפני עצמו – חודש ינואר והמחיר שלו; חודש פברואר והמחיר שלו; חודש מרץ.

כרמל שאמה-הכהן: כל חודש.

איתן כבל: בחבילה - - -

כרמל שאמה-הכהן: סך כל הסכומים.

כרמל שאמה-הכהן: והם יתמחרו איך שהם רוצים את החודשים.

כרמל שאמה-הכהן: סך-כל הסכומים של כל החודשים לא יעלה על הסכום של המנוי השנתי פלוס x.

כרמל שאמה-הכהן: או כפול.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי?

אתי בנדלר: יפה.

אתי בנדלר: אוקיי.

אתי בנדלר: אז עכשיו, זאת השאלה שצריכים לקבוע בכל זאת - - -

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו, אם את אומרת שיתחכם בעל מכון, וקבע חודשים מסוימים בתמחור חסר, הוא חייב גם לשווק את - - -.

כרמל שאמה-הכהן: זה האיזון.

אתי בנדלר: אוקיי.

אתי בנדלר: זאת ההצעה שלך מהישיבה הקודמת.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

עמיר פרץ: אבל מותר להם לתת הנחה?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: בטח.

יואל חסון: מותר.

יואל חסון: מותר.

איתן כבל: - - - זה בכל - - -

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - המחירים ייתנו לכל - - -

כרמל שאמה-הכהן: הם קובעים את המחירים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הם ייתנו מחירים - - -

יואל חסון: - - - ככה, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

יואל חסון: כל אחד קובע איזה מחיר.

יואל חסון: יש חדר-כושר ב-5,000 שקלים לשנה, ויש חדר-כושר ב-2,000 שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: המחיר של המנוי השנתי – רגע, תנו לי להסביר.

אלכס מילר: אז מה קורה אם אתה בוחר, נגיד, במסלול השנתי?

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך: הבסיס זה המסלול השנתי.

כרמל שאמה-הכהן: נניח שהוא אמר לך - - - חבר הכנסת כבל, אני מדבר שוטף אבל קשה עם הפרעות.

כרמל שאמה-הכהן: זה נושא מורכב.

איתן כבל: אני שם-לב.

כרמל שאמה-הכהן: נחזור לדוגמה של חבר הכנסת מילר, שאמר 2,400 שקלים המנוי השנתי.

כרמל שאמה-הכהן: זה אחרי כל ההוזלות, וההתחשבות שיש לי עם לקוחות נאמנים, הגעתי שהתמחור שלי הוא 2,400 שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו, החוק יחייב אותי לקחת את כל חודשי השנה.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול להגיד 200 שקלים לכל חודש, ולהוסיף את התוספת שאנחנו נאפשר בחוק.

כרמל שאמה-הכהן: נניח, עשרה אחוז – אז המנוי החודשי יהיה יקר בעשרה אחוז.

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול להגיד: בקיץ אני רוצה לגבות יותר.

כרמל שאמה-הכהן: אני אקח 600 שקלים לכל חודש בקיץ, ופחות לחודשי החורף.

כרמל שאמה-הכהן: אבל בלבד שאם בא לקוח ואומר: רגע, אני רוצה להיות מנוי רק בחורף – לקחת את החודשים של ינואר-פברואר – אני נותן לו את זה במחיר הנמוך שקבעתי.

כרמל שאמה-הכהן: ככה זה יוצר לנו את האיזונים - -

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: נכון?

קריאה: כן.

כרמל שאמה-הכהן: - - בין היכולת לבצע מניפולציות בתמחור, לבין כוחות השוק.

עמיר פרץ: אבל אתה נותן לו אפשרות להוסיף 10% בחודשי.

כרמל שאמה-הכהן: בחודשי.

כרמל שאמה-הכהן: לא אמרתי, 10% - - -

עמיר פרץ: נניח, נניח.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: 10% כי זה רק בפרוטוקול, לצורך הדוגמה.

עמיר פרץ: נניח, לשם הדוגמה.

כרמל שאמה-הכהן: הגישה שלי אחרת.

עמיר פרץ: ברור, לשם הדוגמה.

כרמל שאמה-הכהן: לשם הדוגמה, כדי שיהיו מספרים עגולים.

כרמל שאמה-הכהן: הוויכוח בקיצור הוא על האחוז: זה יכול לנוע בין אפס, - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם הוא רוצה לצאת בחורף?

כרמל שאמה-הכהן: הוא יכול לצאת מתי שהוא רוצה.

עמיר פרץ: מתי שהוא רוצה, הוא ישלם - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אם הוא רוצה - - -

כרמל שאמה-הכהן: נניח שאני במנוי השנתי, ואני יוצא מתי שלא יצאתי, זה כאילו עברתי אוטומטית למסלול החודשי.

איתן כבל: עברת למסלול אחר.

כרמל שאמה-הכהן: מחשבים לי כמה הייתי צריך לשלם מיום ההצטרפות שלי לפי המסלול החודשי ועד ליום העזיבה, ומחזירים לי את ההפרש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, אם הייתי ארבעה חודשים, אז - -

כרמל שאמה-הכהן: תלוי גם איזה חודשים.

כרמל שאמה-הכהן: לפי המחירון.

כרמל שאמה-הכהן: כל עסק והמחירון שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - זה אומר, נניח שילמתי - - -

כרמל שאמה-הכהן: נניח שהיית בפברואר עד יוני.

כרמל שאמה-הכהן: הולכים למחירון ורואים כמה זה פברואר עד יוני במסלול החודשי, מסכמים זה ועוד זה ועוד זה ועוד זה – כמה שילמת על המנוי השנתי, מקבלת את ההחזר בחזרה.

יואל חסון: פחות מה - - -

כרמל שאמה-הכהן: כן.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: מאה אחוז.

איתן כבל: פחות.

איתן כבל: יש לך - - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל עכשיו, חברים, הגענו.

כרמל שאמה-הכהן: הכול היה פשוט עד עכשיו, כמה שזה לא היה מורכב.

כרמל שאמה-הכהן: השאלה היא מה הפער.

כרמל שאמה-הכהן: השאלה כמה הדרקון גדול.

איתן כבל: - - - לקח לנו להגיע ללא פשוט הזה.

אלכס מילר: אבל אתה אמרת שבחודשי כל אחד קובע מחיר איך שהוא רוצה.

יואל חסון: כן, אבל מה הפער בין זה לבין שנתי.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: הוא מחלק את העוגה של השנה פלוס התוספת שנתנו לו איך שהוא רוצה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא יכול לקבוע - - -

אלכס מילר: תקשיבו, יש לי עוד בעיה: הבעיה הנוספת זה לאנשים שלא יכולים להרשות לעצמם לשלם הפרשים כל-כך גדולים, חודש-בחודשו.

כרמל שאמה-הכהן: מה זאת אומרת "הפרשים"?

אלכס מילר: אני אגיד לך: קח לדוגמה פנסיונר, שזה אחד מהקהלים הכי גדולים של הקנטרי-קלאב, שלא הולכים למכון אלא דווקא הולכים לבריכה, לספא ולכל הדברים האלה, ולמשהו בנוסף.

אלכס מילר: הוא מקבל את הפנסיה שלו – את ה-1,000 שקל, 1,200 שקל שהוא מקבל.

אלכס מילר: הוא נותן בכל חודש 250 שקל.

אלכס מילר: ברגע שקבעת לו שנגיד בחודשיים-שלושה הראשונים הוא צריך להוציא את ההוצאה, נגיד של 750 שקל או משהו כזה, מבחינתו זה - - -

יואל חסון: למה קבעתי לו את זה?

אלכס מילר: כי זה יצא - - -

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא בא בקיץ.

כרמל שאמה-הכהן: נניח, אם הוא בא בקיץ - - -

אלכס מילר: חבר הכנסת חסון, הרי בסופו של דבר אתה צריך להבין גם את ההיגיון של העסק.

כרמל שאמה-הכהן: שילך למסלול השנתי.

כרמל שאמה-הכהן: שילך למסלול השנתי.

יואל חסון: שילך למסלול השנתי.

אבי אלמוג: ויקבל הנחה - - -

כרמל שאמה-הכהן: שישלם את זה בתשלומים.

אלכס מילר: גם במסלול השנתי, בסופו של דבר, אתה הרי מגן את עצמך.

אלכס מילר: כשאתה גובה - - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל אנחנו משאירים את המסלול השנתי היום, לא נגענו בו.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא נוגע במסלול השנתי.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אגב לנו ברור – אני אומר את זה לנו – אנחנו לא יכולים להיכנס פנימה, אל תוך המחירון.

איתן כבל: אנחנו רוצים - - -

אלכס מילר: תקשיב, יש הבדל בין זה שאתה, נגיד, משכיר מקלט – לדוגמה – ויש לך שני מדריכים, שכל אחד עובד במשמרת.

אלכס מילר: לבין מקום שהוא הרבה יותר גדול, שאתה צריך להתחייב בחוזים לעובדים, לשכירות ולכל הדברים האלה.

יואל חסון: אין מה לעשות.

יואל חסון: נו דיברנו על זה כבר.

איתן כבל: חבר הכנסת מילר, תשמע, אני כל-כך רוצה לעזור.

איתן כבל: אני חושב שכולנו פה באים ממקום נכון לעזור.

איתן כבל: אבל בסוף הבן-אדם צריך להחליט לאיפה הוא רוצה ללכת.

איתן כבל: יכול להיות מצב – כמו באריאל, נניח – שיש לו קנטרי-קלאב, ויש לו רק מקום אחד ללכת אליו.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: יש עוד מקומות.

אלכס מילר: יש עוד מקומות.

כרמל שאמה-הכהן: - - -

אלכס מילר: יש חדרי-כושר.

איתן כבל: חבר הכנסת מילר, אם יש בעלי - - - נוספים, אז תהיה.

איתן כבל: יכול להיות, דרך אגב, שתהיה תחרות כזאת במקומות מסוימים, שהם יוותרו על הקנס בכלל.

איתן כבל: הם יעשו השלמות.

אלכס מילר: תקשיב, אני מסתכל על בעל העסק, כרגע.

אלכס מילר: נגיד שאני עכשיו צריך לתכנן שנה, אוקיי?

אלכס מילר: מבחינתי, יש לי x כסף שאני צריך להכניס: בשביל עובדים, בשביל שכירות, בשביל כל הפעילות שאני עושה.

אלכס מילר: עכשיו, יש לי מקום גדול, של עשרות עובדים.

אלכס מילר: אני יודע שיש לי תכנון שנתי של אנשים שנכנסים, נגיד, בתחילת השנה, נגיד מספטמבר; ויש לי 80% מהמקום שלי, שאני יודע שמשלם לי שנה.

אלכס מילר: אז יש לי לפחות 80% מלא.

אלכס מילר: אם אין לי עכשיו את הדבר הזה, אז אני גם לא מתכנן קדימה.

אלכס מילר: אז אני אומר לכל העובדים שלי: רבותיי, סליחה, אתם יודעים מה?

אלכס מילר: אני לא יכול להתחייב לכם על כל השנה.

אלכס מילר: אני גמיש איתכם.

אלכס מילר: זאת אומרת, אם מחר יש לי ביטולים או יציאות, אז 20% הולכים הביתה.

אלכס מילר: הרי זה לא עסק של בן-אדם אחד.

אלכס מילר: זה לא שיש לך מדריך כושר אחד שבא.

אלכס מילר: אתה מנהל פה גוף מאד גדול.

אלכס מילר: אז אתה לא יכול להיות פרוץ לגמרי.

איתן כבל: אם ננסה למצוא, עד כדי כך, את הרמה האופטימאלית של הדברים, יהיה מצב שנצא - - -

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אני הצעתי - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה ההצעה, חבר הכנסת מילר?

איתן כבל: אבל מה שניסינו פה לעשות בסוף, אנחנו לא משנים שום-דבר.

איתן כבל: הרי מה העניין הזה?

איתן כבל: דע לך, בעסק הזה – והם יעידו – כשאתה מחליט שאתה לא רוצה לבוא, גם אם זה לשנה, אנשים לא באים גם אם הכסף נשאר.

איתן כבל: הוא לא בא.

איתן כבל: הוא פשוט לא מגיע.

איתן כבל: זה לא יעזור.

איתן כבל: כשאני החלטתי בשלב מסוים שלא מתאים לי, ולא יכולתי לשבור את הזה, לא באתי.

איתן כבל: פשוט לא באתי.

איתן כבל: וזה קורה, דרך אגב, לכולם.

איתן כבל: אתה לא יכול להכריח.

איתן כבל: אז הוא מגיע – אמרתי לך, הוא ממשיך להשאיר את המנוי, כי עד היום קנסות היציאה היו בסדר-גודל כזה גבוה שאמרת לעצמך: שיהיה.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא הבנתי מה ההצעה - - -.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להבין.

אורי אריאל: לא אצל כולם, חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: אתה בסדר.

איתן כבל: אתה לא - - -

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: אל תציגו את זה כאילו כולם כאלה.

איתן כבל: אני לא מציג את זה.

איתן כבל: אני אומר לך לפחות איפה שאני הייתי.

איתן כבל: זה כבר היה לפני איזה - - -

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כבל, תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מילר, מה הצעתך?

אלכס מילר: הצעתי היא כך: קודם-כל, אם אנחנו יודעים להבטיח שבסופו של דבר העסק יכול להתנהל בצורה שהוא גם יכול לתכנן; ועסקים שהם לא עסקים יותר קטנים, מול עסקים יותר גדולים – גם מבחינת זה שאנחנו מחויבים - - -.

אלכס מילר: אנחנו פה, במשך יומיים, מדברים על מפעל כזה, על "מעריב", על כל הנושא של העובדים – גם שם יש עובדים.

אלכס מילר: צריך לקחת בחשבון את כל הדברים האלה.

אלכס מילר: אז שוב, מה שאני אומר:

אלכס מילר: אני הצעתי בפעם שעברה שצריך ללכת לפי אפשרות של כמה מסלולים, שאפשר להציע ללקוח.

אלכס מילר: יש לקוח שמציעים לו מסלול שנתי, עם ההנחות, עם מה שיש.

כרמל שאמה-הכהן: - - - יש מחיר של השנתי.

אלכס מילר: שהגוף יכול לתכנן.

אלכס מילר: הלקוח בעצמו צריך להחליט אם הוא הולך לפי המסלול הזה או לא.

אלכס מילר: אחר-כך, אפשר להציע מסלול ששלושה חודשים, חצי שנה, תשעה חודשים – שכל שלושה חודשים - - -

כרמל שאמה-הכהן: בשביל מה?

כרמל שאמה-הכהן: אתה עושה את זה חודש-חודש-חודש, ושכל אחד יבחר.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: תעשה את זה חודש-חודש-חודש.

יואל חסון: מה שהיושב-ראש אמר יותר פשוט וברור.

כרמל שאמה-הכהן: כל אחד יבחר.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: לא משנה.

אלכס מילר: אבל עדיין שתהיה אפשרות לעשות את אותם המסלולים שנותנים - - -

כרמל שאמה-הכהן: ייתן לו.

כרמל שאמה-הכהן: איך שהוא רוצה.

כרמל שאמה-הכהן: ייתן גם שלושה חודשים.

כרמל שאמה-הכהן: מה אכפת - - -?

יואל חסון: אין בעיה, הוא יכול לצאת.

עמיר פרץ: עכשיו אתה רק צריך לקבוע מה גובה ההנחה.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו צריך לקבוע את ההפרש.

קריאה: ההפרש.

עמיר פרץ: גובה ההנחה.

כרמל שאמה-הכהן: אחד יקרא לזה הנחה, ואחד יקרא לזה הפרש.

יואל חסון: את ההפרש בין המחיר החודשי למחיר השנתי.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: גובה ההנחה המקסימאלי.

יואל חסון: גובה ההנחה המקסימאלי.

אבי אלמוג: אני מבקש מחברי הכנסת גם לקחת בחשבון את הסיפור של העונתיות.

אבי אלמוג: בכל - - -

עמיר פרץ: זה אתה לוקח.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לוקח בחשבון.

יואל חסון: אתה לוקח.

יואל חסון: תגדיר את החודש איך שאתה רוצה.

עמיר פרץ: אתה תגדיר שחודשים בחורף יעלו פחות.

יואל חסון: תיתן ליולי - - -

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: - - -

עמיר פרץ: - - -

אלכס מילר: אז אתה לא יכול לתבוע אותו למחיר הזה בקיץ – נכון, אדוני היושב-ראש?

אבי אלמוג: אבל לפי המשוואה הזאת אני חייב - - - חודשי המנוי.

אבי אלמוג: ללכת בסוף לסכום אפס.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: לא, לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: לסכום של המנוי השנתי, פלוס מה שנקבע עכשיו.

אבי אלמוג: פלוס.

אבי אלמוג: לא, לא, - - -

עמיר פרץ: ברור.

עמיר פרץ: תקרא פלוס, תקרא מינוס – זה עניין שלך.

אלכס מילר: אז אנחנו גם לא יכולים - - -

אתי בנדלר: מה?

אלכס מילר: מסלול חודש-בחודשו – יהיה מחיר זהה חודש-בחודשו.

אלכס מילר: לא יכולים - - -

אתי בנדלר: לא, לא, לא.

אתי בנדלר: ודאי שלא.

כרמל שאמה-הכהן: כן, חברים, אנחנו בשלב הסיכומים.

כרמל שאמה-הכהן: נשאר רק להכריע את הפקטור הזה וזהו.

יואל חסון: בוא נראה רגע מה מציע - - -.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, בוא נדבר רגע - - -

איתן כבל: אני רוצה להיות הראשון שמציע את ההצעה.

קריאה: רגע, אנחנו לא מדברים?

כרמל שאמה-הכהן: חברים, אל תפריעו.

כרמל שאמה-הכהן: באמת.

איתן כבל: אני חושב שזה יכול להיות 5% לחודש.

עמיר פרץ: לחודש?

כרמל שאמה-הכהן: מה, 60% הפרש שנתי?

אורי אריאל: זה לא משקף כלום.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: לא, הוא לא נכנס ובאותו יום כבר - - -

כרמל שאמה-הכהן: כמה ההפרש בין המחיר של המנוי השנתי – שתהיה מדויק – לבין סך מחירי החודשים?

עמיר פרץ: זה מה שצריך, בכדי שיהיה לנו תמרון.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שצריך.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו, אם אתה אומר 5% לחודש, אז זה 60%.

אורי אריאל: צריכים להכיר את השוק.

אורי אריאל: זה קיים בשוק.

אורי אריאל: יודעים מה ההפרשים.

כרמל שאמה-הכהן: אז זה מה שאמרנו, שאנחנו לא - - -

חיים פרנקל: אם מנוי שנתי עולה 200 שקלים, כמה אתם רוצים שמנוי חודשי יעלה?

חיים פרנקל: אם מחיר ממוצע עולה 200 שקלים, כמה לדעתכם צריך לעלות מחיר חודשי?

איתן כבל: כמה מנוי ממוצע עולה?

חיים פרנקל: - - -

תמר פינקוס: אנחנו לא עוסקים פה בפיקוח מחירים.

תמר פינקוס: אנחנו עוסקים פה - - - אנחנו יורדים לפיקוח מחירים, ואנחנו לא רוצים - - -

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא מתעסקים בפיקוח על מחירים.

עמיר פרץ: אין לנו ברירה, מה.

אתי בנדלר: זה לא פיקוח מחירים.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: הגברת פינקוס, האחוז הזה זה דמי הביטול למעשה.

אתי בנדלר: לכן, זה לא פיקוח על מחירים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כבל, יש לך תשובה או אין לך?

כרמל שאמה-הכהן: אתה מפזר לי את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת עמיר פרץ, מה הצעתך בעניין הזה?

כרמל שאמה-הכהן: כמה הפקטור?

עמיר פרץ: אני חושב שזה צריך להיות בין 10%, פלוס-מינוס.

עמיר פרץ: אני לא יודע מה ההפרשים היום – 15%?

קריאה: ההפרשים היום הם באזור - - -

תמר פינקוס: 5%.

עמיר פרץ: מה?

יואל חסון: חבר'ה, אני אגיד לכם: - - -

כרמל שאמה-הכהן: רגע, חברים, רק חברי כנסת מדברים עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: אמרתי.

כרמל שאמה-הכהן: כמה?

כרמל שאמה-הכהן: 10%?

עמיר פרץ: 10%

כרמל שאמה-הכהן: 10%.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, את איתנו בדיון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

כרמל שאמה-הכהן: הבנת מה?

כרמל שאמה-הכהן: כי את לא היית בדיון הקודם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת בין 10% ל-20% – זה 15%.

כרמל שאמה-הכהן: 15%.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אלכס מילר.

אלכס מילר: אם אמרנו שבממוצע מנוי שנתי עולה 2,400 שקל, 10% זה יהיה עוד 240 שקל.

אלכס מילר: אז זה כבר מנוי שנתי, עוד פעם אנחנו - - -

עמיר פרץ: אז הוא יחליט אם הוא רוצה מנוי שנתי או רוצה חלוקה לחודשים.

קריאה: אין פה הנחה.

אלכס מילר: תחלק 240 שקלים ל-12 חודשים, כמה אתה - - -

תמר פינקוס: הוא יעשה עם זה מה שהוא רוצה.

אלכס מילר: 20 שקל בחודש, זה מה שתפסיד?

אלכס מילר: 20 שקלים?

חיים פרנקל: כן.

אלכס מילר: אז בסופו של דבר זה לא שווה.

אלכס מילר: עוד פעם אנחנו - - -

חיים פרנקל: העמלה של איש המכירות עולה יותר.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, שנייה.

אלכס מילר: אם, בסופו של דבר, אתה רוצה ללכת בכיוון הזה, לדעתי זה צריך להיות בין 20% ל-25%.

אלכס מילר: זה - - -

כרמל שאמה-הכהן: כמה?

כרמל שאמה-הכהן: תן לי מספר אחד.

כרמל שאמה-הכהן: 20%?

אלכס מילר: כן, 20%.

כרמל שאמה-הכהן: 20%.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: תראה, אני יודע מחדר-הכושר האחרון שאני ראיתי את המחירון שלו, זה שאם אתה עושה מנוי חודש-בחודשו, החיוב היה בערך 390 שקלים בחודש.

יואל חסון: ואם עשית מנוי שנתי, זה יצא 290 שקלים לחודש.

יואל חסון: זאת אומרת, 100 שקלים פחות.

אלכס מילר: זה כבר קצת יותר - - -

כרמל שאמה-הכהן: 25%.

אלכס מילר: קצת יותר.

אלכס מילר: 33%.

קריאה: לא, מלמטה זה - - -

כרמל שאמה-הכהן: אבל בודקים פה מלמעלה.

יואל חסון: כן.

אלכס מילר: זה 30 ומשהו אחוז - - -

יואל חסון: זו המציאות, מה שאני חושב שזה מוגזם.

כרמל שאמה-הכהן: כבר אני אגיד לך סופית.

כרמל שאמה-הכהן: חכה.

אתי בנדלר: - - - שזה מוגזם.

יואל חסון: אני חושב שזה מוגזם.

כרמל שאמה-הכהן: כמה אתה רוצה?

יואל חסון: אני חושב שבין 15% ל-20%.

כרמל שאמה-הכהן: 17.5%?

יואל חסון: אתה רוצה מספר?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים להתכנס למספר.

יואל חסון: 20%.

כרמל שאמה-הכהן: 20%.

עמיר פרץ: טוב שאין עוד שישה חברי כנסת, זה היה עולה עוד קצת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה חושבים ארגוני הצרכנים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

כרמל שאמה-הכהן: הגברת פינקוס, יש לכם עמדה בעניין?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לכם עמדה?

תמר פינקוס: העמדה שלנו לא כל-כך נדבנית כלפי העוסקים.

תמר פינקוס: אנחנו חושבים שהפערים האלה גבוהים.

תמר פינקוס: ואנחנו חשבנו בין 5% ל-10%, גג.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: אני בדעה של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יואל חסון: בין השנתי לבין הזה.

תמר פינקוס: נכון.

תמר פינקוס: אחרת אנחנו בעצם מקבעים את מה שיש היום: אנשים יפסידו כסף, הכבילה נשארת כבילה.

תמר פינקוס: ואני חושבת - - -

אבי אלמוג: אז מה ההבדל, 12 שקלים?

תמר פינקוס: גם אם זה הבדל של שקל.

תמר פינקוס: לו דעתי הייתה נשמעת הייתי מדברת רק על 5%.

תמר פינקוס: דרך אגב, 5% זה - - -

יואל חסון: של הפרש בין מחיר חודש-בחודשו לבין שנתי.

תמר פינקוס: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: זה הדמי-ביטול.

תמר פינקוס: העניין של ה-5% הוא מוטו בכל הגנת הצרכן.

תמר פינקוס: גם אם אנחנו רוצים לדבר על זה כביטול עסקה, שבכל ביטול עסקה ישולם 5% או 100 שקלים, לפי הנמוך.

תמר פינקוס: אז אנחנו לא נותנים את 100 השקלים, אבל אני לא מוצאת - - -.

תמר פינקוס: יש עסקאות בחוק הגנת הצרכן שהן הרבה יותר רחבות מאשר עסקאות בחדרי נופש; שהן לתקופות ארוכות.

תמר פינקוס: ובכל זאת, אנחנו, כולנו, התיישרנו ל-5%.

תמר פינקוס: ולכן, לו דעתי תישמע, אני לא חושבת שזה צריך לעלות על 5%.

תמר פינקוס: אני שומעת את המצוקות, אתם מדברים על 10%, אנחנו לא נריב.

אתי בנדלר: לא רק זה.

אתי בנדלר: דמי-הביטול שבהם מדובר, בדרך-כלל, הם דמי-ביטול עסקה שהביטול נעשה בסמוך לכריתת החוזה.

איתן כבל: זה גם חד-פעמי.

אתי בנדלר: זה נכון.

אתי בנדלר: זה תוך - - -.

אתי בנדלר: לרוב.

תמר פינקוס: לא רק.

תמר פינקוס: לא רק.

תמר פינקוס: לא נכון.

תמר פינקוס: לא רק.

אתי בנדלר: מה?

יואל חסון: תוך 14 יום, למה?

יואל חסון: למה לא?

תמר פינקוס: גם בעסקה מתמשכת.

תמר פינקוס: בעסקה מתמשכת לזמן בלתי קצוב, יש את אותו הדבר.

תמר פינקוס: ולעסקה מתמשכת לזמן קצוב יש בדיוק את אותו הדבר.

כרמל שאמה-הכהן: ההבדל המשמעותי ביותר זה מי שקנה פמוטים בערב ראש השנה, ומחזיר אותם אחרי החגים.

תמר פינקוס: זה לא חל על זה.

כרמל שאמה-הכהן: בדיוק.

תמר פינקוס: זה לא חל על זה.

תמר פינקוס: אבל ה-5% חל – כמו שאמר גם היושב-ראש שאמה – גם על עסקאות בלתי קצובות.

תמר פינקוס: על הכול.

תמר פינקוס: ואני באמת לא מוצאת את הלוגיקה למה צריך פה לחרוג מעבר לסכומים הקבועים בחוק הגנת הצרכן.

יואל חסון: כי את מתייחסת לזה כביטול, ואנחנו לא רוצים להתייחס לזה כאל ביטול, אלא ההבדל בין החודש שאתה עושה, חודש-בחודשו, לבין התשלום השנתי.

תמר פינקוס: זה לא משנה.

תמר פינקוס: אבל זה מה שהוא צריך לשלם.

תמר פינקוס: אז זה לא משנה באיזו סמנטיקה נקרא לזה.

יואל חסון: ויש גם את העניין של ההתמדה ושל ההתייחסות.

יואל חסון: וחייב להיות, בסופו של דבר, הבדל בין אם אתה עושה כל חודש או אם אתה עושה - - -

תמר פינקוס: ככה זה בכל העסקאות לזמן בלתי קצוב, שמופיע בחוק הגנת הצרכן.

יואל חסון: מה זה?

יואל חסון: תני לי דוגמה לעסקה כזאת.

יואל חסון: באיזה תחום?

תמר פינקוס: עיתונים.

יואל חסון: שמה שם קובע החוק?

יואל חסון: תגידי לי.

תמר פינקוס: שאני יכולה להודיע על ביטול בכל רגע נתון.

תמר פינקוס: ויש לי את אותה הזכות לביטול של 5% - - -, בלי שום קשר.

אלכס מילר: את זה תספרי לעיתון "מעריב", שהיה פה לפני כמה דקות.

אבי אלמוג: - - -

תמר פינקוס: וזה לא רק עיתונים, כל דבר אחר.

תמר פינקוס: כל דבר - - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה, הגברת פינקוס.

אלכס מילר: סליחה, גברתי, אתם הצלחתם למופת עם עיתון "מעריב".

אלכס מילר: הצלחתם למופת עם עיתון "מעריב".

תמר פינקוס: אנחנו מוטטנו את העיתונות.

תמר פינקוס: אנחנו מוטטנו.

תמר פינקוס: זה נכון.

אלכס מילר: אומרים כמה מהעובדים שהם מורידים את הכובע בפני הממשלה על הצלחתכם, לפי המדיניות, כלפי העיתונות בישראל.

יואל חסון: אני אמרתי שהממשלה הזאת הפילה את - - -

אלכס מילר: לא, - -

יואל חסון: לא הסכמת איתי קודם.

אלכס מילר: - - עם כל הכבוד, זה לא היה נותן - - - עיתונים.

אלכס מילר: תאמיני לי.

תמר פינקוס: גם מוטטנו - - -

כרמל שאמה-הכהן: טוב, חברים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

תמר פינקוס: אני לוקחת עליי את האשמה בזה שהעיתונות התמוטטה.

ביתיה גוטל: גם ערוץ 10, אגב.

תמר פינקוס: גם ערוץ 10.

יואל חסון: מזל שלערוץ 10 אין מנויים.

גיא בלנקשטיין: אפשר?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

גיא בלנקשטיין: ראשית, אני מוחה שברוח הדברים, בתחילת השיחה, יצא שיש בעלי עסקים שהם מראש בונים את העסקים בחשיבה עבריינית, איך לדפוק את הלקוחות שלהם.

גיא בלנקשטיין: חדרי-הכושר - - -

תמר פינקוס: להיפך.

תמר פינקוס: אמרו שלא - - - את זה.

תמר פינקוס: להיפך.

גיא בלנקשטיין: אבל זאת החשיבה שאת מייצגת, גברתי, שאת מראש דואגת וחוששת, ומסתכלת על צד אחד.

גיא בלנקשטיין: אני חושב שבעצם הדיון פה אתם ניצחתם כבר, והבאתם למהלך מאד מהותי.

גיא בלנקשטיין: בסופו של דיון אני מכבד מאד את מה שנאמר - - -

יואל חסון: החוק, אגב, הוא של חברי הכנסת ולא של הממשלה.

יואל חסון: זו לא יוזמה של הממשלה, זו יוזמה של חברי הכנסת.

גיא בלנקשטיין: לכן, אני פונה ואומר לחברי הכנסת – גם אמרתם וציינתם – אנחנו רוצים להגיע למצב שנצליח לאחוז את המקל משני קצותיו.

גיא בלנקשטיין: יהיו גם צרכנים, ויהיו גם מועדוני כושר.

גיא בלנקשטיין: ולא נגיע לפה בעוד שנה או שנתיים ונשאל לאיפה הלכו 50 אלף עובדי חדרי-הכושר, ומי ייתן להם תעסוקה.

גיא בלנקשטיין: אני חושב שאנחנו נמצאים היום באיזשהו מתווה שאנחנו - - -

כרמל שאמה-הכהן: יש 50 אלף עובדים בחדרי-הכושר?

גיא בלנקשטיין: יכול להיות שיותר.

גיא בלנקשטיין: אני לא רוצה – בקנטרי-קלאבים - - -

קריאה: יש 850 - - -

תמר פינקוס: איפה המצוקה של העובדים?

כרמל שאמה-הכהן: ענף ענק.

גיא בלנקשטיין: זה ענף ענק.

תמר פינקוס: בכל ענף יש כל-כך הרבה עובדים - - -

גיא בלנקשטיין: גברתי, לא הפרעתי לך.

גיא בלנקשטיין: אם אפשר במילה, אני רק יכול להגיד שדווקא הכנסת בחוקיה קידמה מאד את עובדי חדרי-הכושר, שנהגו להיות עובדי שכר מינימום.

גיא בלנקשטיין: עד חוק הפנסיה, שיצר את התיקון שלו ב-2008, ועשה שינוי מהותי במצב העובדים - - -

כרמל שאמה-הכהן: לעניין.

גיא בלנקשטיין: לעניין.

גיא בלנקשטיין: ההצעה שהיתוותם פה, אני חושב שיש לה הגיון בריא מאד.

גיא בלנקשטיין: היא תצטרך לחייב את כל בעלי חדרי-הכושר לעשות חשיבה חדשה, ולכלכל את צעדיהם.

גיא בלנקשטיין: אבל מנגד, דיברנו בישיבה הקודמת, ארוכות, על נושא הנאמנות.

גיא בלנקשטיין: ולגבי מה שאמר חבר הכנסת מילר בתחילת הדיון: אנחנו הצלחנו, לאחר חמש שנים של משא-ומתן, לשכנע את "מכבי שירותי בריאות", שזו היום הקופה היחידה בישראל שנותנת חודשיים של מנוי למבוטח שמשלים שנה.

גיא בלנקשטיין: אחרי שהשלמת שנה, הקופה – כדי לעודד את זה, שהוא יתמיד – אז היא נותנת לו את חודשים 13 ו-14.

גיא בלנקשטיין: דיברתם אז ואמרתם - - - לכלכלה, שאנחנו נצטרך לחדד בעסקים שלנו את נושא הנאמנות, ולחזק את הנאמנות.

גיא בלנקשטיין: זה ברור שכדי לחזק נאמנות נצטרך לנסות ולשכנע אנשים להחזיק יותר תקופה, כי שם יהיו פרסים.

גיא בלנקשטיין: פרס על נאמנות.

גיא בלנקשטיין: - - - פרסים.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אין עם זה בעיה.

גיא בלנקשטיין: ולכן, ההצעה שנתתם – אני חושב בשם כל היושבים פה מהענף – אנחנו חושבים שהיא נכונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזו מהן?

כרמל שאמה-הכהן: חכה, עוד לא הכרענו.

איתן כבל: - - -

לאה ורון: רק תגיד לנו איך קוראים לך.

גיא בלנקשטיין: קוראים לי גיא בלנקשטיין.

כרמל שאמה-הכהן: גיא, הנקודה ברורה.

כרמל שאמה-הכהן: תן לנו, אנחנו נתקדם.

גיא בלנקשטיין: אז אני אומר: אחת, שבחוק תיכנס חובה, על כל אחד מהעסקים בתחום, להציע ולתת אפשרות לרכוש מנוי ללא התחייבות.

גיא בלנקשטיין: במקביל, לאיזה מנוי עם התחייבות - - -

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו כבר מנסחים את זה.

כרמל שאמה-הכהן: תאמין לי.

גיא בלנקשטיין: הפער נקבע בעולם.

גיא בלנקשטיין: הרי את העסק הזה למדנו ממה שקורה בעולם – אנחנו הולכים אחרי העולם בתחום – בעולם נהוגים פערים של בין 50%-30%.

גיא בלנקשטיין: זה מה שנהוג בעולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדאי שהעולם ילך אחרינו.

גיא בלנקשטיין: העולם, בשנים האחרונות, דווקא בנושא הזה של מה שהצעתם – להשלים את הפער בין מנוי – שבן-אדם עושה מנוי עם התחייבות, אז כדי לצאת הוא ישלים את הפער למנוי ללא התחייבות.

גיא בלנקשטיין: ולא לקרוא לזה דמי-ביטול, ולא קנסות, ולא כלום.

גיא בלנקשטיין: הוא יוצא פשוט - - -

כרמל שאמה-הכהן: תקרא לזה במונח הכי חיובי שיש.

כרמל שאמה-הכהן: זו לא הבעיה.

כרמל שאמה-הכהן: הבעיה זו העלות.

כרמל שאמה-הכהן: המוטיב הכלכלי, זה הכול.

גיא בלנקשטיין: ולכן צריך להיות פער מסוים בין המנוי עם התחייבות למנוי בלי התחייבות, כדי לתת לו את ה-incentive בראש.

גיא בלנקשטיין: אני חוזר למה שדיברתי ארוכות בישיבה הקודמת, על זה שההתחייבות עם הצרכן, כדי לשכנע אותו בראש, שהוא יגיד: אני רוצה להוביל שינוי עם עצמי.

גיא בלנקשטיין: ולכן צריך להיות פער שיהיה לו כלכלי מספיק, להחליט ללכת על מנוי עם התחייבות.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: כן, בבקשה.

זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, אני, קודם-כל, מברך את חברי הכנסת שבכלל הציעו את ההצעה שנועדה לקבוע את העיקרון שכבילה זה דבר פסול.

זאב פרידמן: זה דבר שהכנסת הזו הולכת, ברמת העיקרון, באופן שיטתי, וצריך לברך על כך.

זאב פרידמן: אני רק רוצה להדגיש נקודה אחת בתגובה למה שנאמר כאן:

זאב פרידמן: באותה מידה שעסקים הם עסקים כשרים, רובם ככולם, גם הצרכנים – רובם ככולם – שנרשמים לכל אותם מכוני כושר, לא מתכוונים לבטל את המנוי שלהם; לא מתכוונים להפסיק את המנוי שלהם; והם מתכוונים להשתמש במנוי עד תומו.

זאב פרידמן: ככל שחברי הכנסת הנכבדים יקבעו סכומים גבוהים יותר, כך צריך יותר לקחת בחשבון את אותם מקרים חריגים שבהם צריך להקטין או לבטל בכלל את אותם קנסות יציאה במירכאות.

זאב פרידמן: ואני מתכוון כשבן-אדם מגיע עם אישור רפואי, שהוא סובל מבעיה רפואית, לא צריך לגבות ממנו שום קנס.

זאב פרידמן: כשבן-אדם חולה בסרטן, אי-אפשר להגיד לו: אישור של רופא משפחה לא מספיק.

זאב פרידמן: ואלו המקרים שהציפו את הנושא.

זאב פרידמן: אותם מקרים קיצוניים – אלה מה שיצרו את המצב שבו נאלץ המחוקק להתערב.

זאב פרידמן: כשבן-אדם עובר דירה, עובר לאזור הדרום ליישב את הנגב, אי-אפשר להגיד לו: אדוני, אתה כבול, כאן, אצלנו, במכון הכושר בתל-אביב או באזור המרכז.

תמר פינקוס: הם אומרים: אנחנו נקפיא לך את זה עד שתתחרט מהנגב.

עמיר פרץ: עובר דירה בדיוק בשלושה חודשים.

עמיר פרץ: נו, באמת.

קריאות: - - -

תמר פינקוס: נקפיא לך את זה.

זאב פרידמן: - - -, כך צריך לתת יותר את הדעת.

אבי אלמוג: זה כבר מזמן לא קיים.

אבי אלמוג: והובאו דוגמאות ליושב-ראש הוועדה - - -

זאב פרידמן: אני יכול להראות לך - - -

כרמל שאמה-הכהן: טוב, חברים, אני אתחיל לקרוא אנשים לסדר.

תמר פינקוס: תלונה מלפני שבוע על הקפאה.

כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, מספיק.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

אליאב וגיף: השוני שקיים בין מחיר למנוי חודשי למחיר שנתי, נובע מכך שרוצים לעודד התחייבות.

אליאב וגיף: ברגע שבתחום הסלולר בוטלה ההתחייבות, אין שוני בין מנוי שנתי למנוי חודשי.

אליאב וגיף: ברגע שתהיה פה זכות לבטל את העסקה, אז ייעלם הפער בין מנוי שנתי למנוי חודשי.

אליאב וגיף: יחד עם זאת, נכון שיהיה דמי-ביטול, אבל אני מסכים עם הגברת פינקוס – דמי-הביטול אמורים להיות סבירים, ודומים למה שקיים בהגנת הצרכן.

אליאב וגיף: ברגע שלא תהיה תקופת התחייבות, אז גם לא יהיה שוני בין העסקאות.

אליאב וגיף: תהיה תחרות כמו שיש בסלולר.

אליאב וגיף: היום אף-אחד לא מדבר על התחייבות לשנה, לשנתיים, לשלוש.

אליאב וגיף: יש מנוי חודשי, וכולם מתחרים על אותו מנוי.

אליאב וגיף: ברגע שהדבר יהיה דומה בתחום חדרי-הכושר, ייעלם השוני הזה.

קריאה: אבל אי-אפשר להשוות - - -

קריאה: - - -

אליאב וגיף: השוני הזה מלאכותי, כי הוא נובע מרצון לגרום לך להצטרף - - -

קריאה: אי-אפשר להשוות בין התחומים.

אבי אלמוג: זה תחומים שונים לגמרי.

קריאה: זה תחומים שונים לחלוטין.

אליאב וגיף: ואז מדברים על נאמנות.

אליאב וגיף: מי שרוצה לעודד נאמנות, יגיד: - - -

קריאות: - - -

חיים פרנקל: אבל זה - - - של שלושה שחקנים.

אליאב וגיף: אני אעשה את השיקול.

אליאב וגיף: אם אני ארצה חודשיים מתנה, אני אשאר לקוח שלכם.

אליאב וגיף: וזה העידוד הנכון, ולא עידוד באמצעות - - -

אבי אלמוג: אבל הטענה היא שאתה לא מכיר את השוק.

אבי אלמוג: אתה לא יכול להשוות את זה לשוק הסלולר.

אבי אלמוג: - - -

כרמל שאמה-הכהן: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: תודה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: קודם-כל, כמובן שאנחנו נכניס שהלקוח הנאמן שהתחיל במסלול חודשי והשלים שנה, יחויב על-פי המסלול השנתי.

כרמל שאמה-הכהן: זה כמובן.

קריאה: סליחה?

קריאה: עוד פעם.

כרמל שאמה-הכהן: לקוח שהתחיל במסלול חודשי, התמיד, - -

גיא בלנקשטיין: יקבל את הטבות הנאמנות - - -

איתן כבל: חד-משמעית.

כרמל שאמה-הכהן: - - השלים את השנה, יקבל את הזיכוי על ההפרש.

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה?

אורי אריאל: את זה הודעתם חגיגית, שחבר הכנסת חסון קבע: לא יהיה מנוי שנתי באותו רגע.

כרמל שאמה-הכהן: לא נכון.

כרמל שאמה-הכהן: לא חשבנו.

אורי אריאל: לא יהיה.

אורי אריאל: זה בלתי אפשרי.

כרמל שאמה-הכהן: לא חשבנו.

אורי אריאל: תבדוק את זה כלכלית, זה בלתי אפשרי.

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה?

כרמל שאמה-הכהן: הבן-אדם היה שנה, מה ההבדל?

כרמל שאמה-הכהן: מה אתם רוצים, תגידו לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - שומר על עצמו - - -

קריאות: - - -

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, הוא לא יעשה מנוי שנתי אף-פעם.

אורי אריאל: הוא יקבל מתנה על זה שהוא לא התחייב.

אורי אריאל: זו המצאה חדשה.

קריאות: - - -

עמיר פרץ: מכון הכושר הזה מקבל 10,000 שקל, קונה ציוד.

אלכס מילר: אתה אומר: אני הולך לפי חודש.

אלכס מילר: אם יצא לי, אז אני פשוט מקבל את הזיכוי.

אלכס מילר: אז עוד פעם אין - - -

כרמל שאמה-הכהן: טוב, רשומות בפניי כאלה הצעות.

כרמל שאמה-הכהן: - - - אנחנו מסכמים ונצביע על האחוז.

אורי אריאל: רגע, אפשר לדבר?

כרמל שאמה-הכהן: מה?

יואל חסון: אני מצטרף לעמדתך בענייני האחוז.

יואל חסון: אני משנה את עמדתי לעמדתך.

כרמל שאמה-הכהן: עברת מ-20% ל-5%, זה מעבר חד.

יואל חסון: למה שהייתה עמדתך.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, 5%.

קריאה: אתם עושים טעות מאד גדולה.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, בלי הערות.

כרמל שאמה-הכהן: בלי הערות מהקהל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכו איתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תאמינו לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה היה ממש שביל הזהב.

כרמל שאמה-הכהן: כן, מה.

אורי אריאל: תראו, ראשית, אני מרגיש מאוד נוח לדבר, כי המועדון שאני בא ממנו – אני לא יודע עד כמה האנשים שמקבלים פה את ההחלטות, מכירים את השוק הזה של מועדוני הכושר.

אורי אריאל: כדאי שתדעו: יש 850 מועדוני כושר במדינת ישראל, ו-750 מהם זה מועדונים פרטיים, של אנשים פרטיים.

אורי אריאל: עסקים קטנים.

אורי אריאל: מי שיקרא את דו"ח B.D.I.

אורי אריאל: יראה גם את נתח הרווחים, ואת הקשיים שהעסקים האלה נמצאים בהם.

אורי אריאל: ואני נמצא פה עכשיו, אני אמרתי שנוח לי לדבר כי אני בא ממועדון שהתחיל את דרכו בזה שהוא אמר:

אורי אריאל: אני לא רוצה מנוי שנתי.

אורי אריאל: אני לא רוצה שאף-אחד יתחייב אליי.

אורי אריאל: הדרישה למנוי שנתי באה מהשטח.

אורי אריאל: זה התחיל מלקוחות שאמרו – היינו כמה שנים עד שיישמנו את המנוי השנתי – - -

עמיר פרץ: באים, אין מקום.

אורי אריאל: - - סליחה, אנחנו נמצאים איתכם כמה שנים, למה אתם לא נותנים לי הנחה?

אורי אריאל: אני אדם שעושה ספורט באופן קבוע, תנו לי הנחה.

אורי אריאל: זה המשיך בחברות שונות, כמו: עיריית ירושלים במקרה שלנו, בזק, קרנות השוטרים וכל אלה – שכתנאי לזה שהם יעבדו איתך, הם דורשים שתעשה מנוי שנתי ושתיתן הנחה.

אורי אריאל: זה תנאי לעבוד.

אורי אריאל: ואז יצרנו את המנוי השנתי.

אורי אריאל: אני יכול להגיד לכם שההפרש בין מה שמשלם פר חודש מנוי שנתי אצלי, לבין מי שמשלם פר חודש מנוי חודשי, עומד על 25%.

אורי אריאל: רוב הלקוחות שלי הם עדיין לקוחות שלא רוצים – או בערך 50% מהלקוחות שלי – הם לקוחות שלא רוצים התחייבות.

אורי אריאל: הם לוקחים את המנוי החודשי.

אורי אריאל: כלומר, יש לי מנוי חודשי שמשקף בדיוק את השוק.

אורי אריאל: משהו אמיתי של השוק.

אורי אריאל: מכרז האחוזים שמתבצע כאן - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה זה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול להגיד.

אורי אריאל: 25%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, מה המחיר?

אורי אריאל: מה המחיר?

אורי אריאל: המחיר הוא 2,350 שקלים, 2,400 שקלים, מנוי – זה גם תלוי, בקרנות השוטרים יותר זול.

אורי אריאל: אתה יודע איך זה מנוי שנתי – ו-249 שקלים זה המנוי החודשי.

אורי אריאל: מה שאני עוד מאפשר, מכיוון שיש אצלי סטודיו גדול – אולי הסטודיו הכי גדול בארץ להתעמלות נשים – אז אנחנו מאפשרים לאישה שלא רוצה לבוא לחדר-הכושר, לקחת מנוי, למשל, רק לסטודיו בלי חדר-הכושר.

אורי אריאל: כלומר, עשינו את כל הווריאציות למען הלקוחות.

אורי אריאל: עכשיו, אני שומע פה את מכרז האחוזים, ואני שואל את עצמי: על-סמך מה אחוזים?

אורי אריאל: על-סמך מה 5%?

אורי אריאל: על-סמך מה 30%?

אורי אריאל: על-סמך מה 20%?

אורי אריאל: עוד 5%.

אורי אריאל: על-סמך מה?

אורי אריאל: איזו בדיקה כלכלית נעשתה למכוני-הכושר, כדי לזרוק ככה אחוזים כלאחר-יד?

אורי אריאל: הרי אני עשיתי - - -

עמיר פרץ: הרי לפי המספרים שלך זה פחות מ-5%.

אורי אריאל: תעשה, זה יוצא לך 240 - - -, לעומת - - -

עמיר פרץ: 203 שקלים.

אורי אריאל: 203 שקלים לעומת 250 שקלים.

אורי אריאל: זה ההפרש שהוא הפרש אמיתי.

אורי אריאל: הוא הפרש חי וקיים.

אורי אריאל: אני מודע לזה - - -

כרמל שאמה-הכהן: אני יכול להגיד לך שאני ניהלתי שיחות עם מספיק מנויים בחדרי-כושר, כדי לדעת איפה נקודת-האיזון, לשאול אותם.

כרמל שאמה-הכהן: גם כאלה ותיקים, גם כאלה מתחילים, - -

אורי אריאל: נקודת האיזון של - - -

כרמל שאמה-הכהן: - - ואמרתי לך את זה בשיחה שלפני.

כרמל שאמה-הכהן: ויש לנו גם דוגמאות מחוקים אחרים: היו קנסות בתחומי YES ו-HOT.

כרמל שאמה-הכהן: הם עומדים על 8% מיתרת התקופה.

כרמל שאמה-הכהן: יש סבירות.

כרמל שאמה-הכהן: לא בכל דבר יש איזה מחקר מדעי של NASA שצריך לברר אותו.

כרמל שאמה-הכהן: יש סבירות, היגיון, ניסיון של החיים.

כרמל שאמה-הכהן: לא מדובר פה בדברים יותר מדי מורכבים.

אורי אריאל: אני אגיד לך: זה כן דברים מורכבים, כי אחת הדוגמאות שאתם נותנים כל הזמן זה את HOT ו-YES, והדוגמה שקופצת תמיד זה חברות הסלולר.

אורי אריאל: מי שמשתמש בדוגמאות האלה, זה רק מצביע על חוסר הבנה של השוק.

אורי אריאל: כי חברות הסלולר – כולנו לקוחות של חברות הסלולר.

אורי אריאל: התחרות בחברות הסלולר מתרחשת בין מעבר מחברה אחת לשנייה.

אורי אריאל: כולנו לקוחות.

אורי אריאל: יש 100% לקוחות, פחות או יותר.

אורי אריאל: מעבר בין הלקוחות.

אורי אריאל: התחרות בחדרי-הכושר במדינת ישראל, בערך, פחות מ-10%.

אורי אריאל: 8% מהאוכלוסייה, הם במועדוני-הכושר.

אורי אריאל: התחרות שלנו היא לא אחד עם השני; התחרות שלנו היא להכניס אורח-חיים בריא; התחרות שלנו היא לגרום לאנשים להמשיך לעשות ספורט.

אורי אריאל: כלומר, יש שוני אדיר בין שוק, שכולנו לקוחות שבויים של השוק הזה, כי אף-אחד מאיתנו לא יחיה היום בלי - - -

כרמל שאמה-הכהן: אמרת בדיוק את מה שמטריד אותנו – שהתחרות היא לא ביניכם.

אורי אריאל: רגע, רגע.

כרמל שאמה-הכהן: מפה אנחנו באים.

אורי אריאל: שנייה.

גיא בלנקשטיין: אנחנו נמצאים איתכם - - - יעילות.

אורי אריאל: התחרות בחברות הסלולר וכנ"ל גם חברות הכבלים – בגדול, כולנו לקוחות שבויים.

אורי אריאל: אני אעבור מחברה אחת לשנייה, התחרות היא בסדר.

אורי אריאל: במקום הזה, התחרות היא לא פה.

אורי אריאל: דבר נוסף שמטריד אותי זו ההתמקדות הזאת של לרדת למשהו מאוד קטן.

אורי אריאל: אני שואל את עצמי: למה לא ליסינג?

אורי אריאל: למה לא לעשות את אותו הדבר?

אורי אריאל: אני שוכר היום מקום בעסקה לטווח-ארוך.

אורי אריאל: הרי מחר ירצו ממני הלקוחות, יחליטו שהם עוזבים אותי, ואני אצטרך להפסיק את השכירות – האם אתם, בחוק הזה, גם מגנים עליי בעניין הזה, שאני אוכל לצאת מהשכירות מתי שאני רוצה?

אורי אריאל: הרכב שאני נוסע – אמרתי חברת הליסינג – - - - במקרה נמצאים - - -

יואל חסון: תגיד, למה תיאורטית לא יכול להיות מצב שחברה מסוימת, סלולארית, כולם יעזבו אותה.

יואל חסון: היא תהיה הכי יקרה, יעזבו אותה וילכו.

יואל חסון: מה יקרה לה - - -?

כרמל שאמה-הכהן: בוא נעשה גם התחייבויות לחברת החשמל, שנתי.

גיא בלנקשטיין: התחרות על - - -

יואל חסון: מה יקרה לה?

יואל חסון: זה גם יכול לקרות.

אורי אריאל: זה שוק של 100%.

אורי אריאל: זה בדיוק מה שאני מנסה להגיד לך, חבר הכנסת חסון: השוק של הסלולר הוא שוק שכולנו - - -

יואל חסון: אבל יכולים בסוף, רוב הציבור, להיות בשתי חברות ולא בשלוש.

אורי אריאל: התחרות אמיתית – מעבר מאחד לשני.

אורי אריאל: עכשיו, אם תגיעו למצב שבו ההפרש החודשי בין מנוי חודשי לבין מנוי שנתי יהיה עשרה שקלים, לא יהיה מנוי שנתי.

אורי אריאל: מי ייתן הנחה של עשרה שקלים?

אורי אריאל: מי ייקח הנחה של עשרה שקלים?

כרמל שאמה-הכהן: אדוני, נא לסכם.

כרמל שאמה-הכהן: נא לסכם ולסיים.

אורי אריאל: מה שאני מנסה לסכם ולהגיד זה שאתם יכולים להחליט שאתם לא רוצים שיהיו מנויים שנתיים.

אורי אריאל: אם אתם רוצים למצוא את נקודת האיזון בין עסקים קטנים שקיימים – ואמרתי לכם: רובם זה עסקים קטנים – לבין טובת הלקוח, אני חושב שאין ויכוח שכל לקוח יכול לעזוב.

אורי אריאל: אגב, לא ציינתי מקודם, גם אצלי היום – לפני החוק ולפני החקיקה – כל לקוח שרוצה לעזוב, גם המנוי השנתי שלי שרוצה לעזוב, עוזב מיד.

אורי אריאל: הדבר היחיד שהוא עושה, הוא משתווה למנוי החודשי שהוא מנוי אמיתי.

אורי אריאל: כי אם 50% מהלקוחות שלי שם, אז זה מנוי אמיתי.

אורי אריאל: זה לא מנוי של המצאה.

אורי אריאל: הצעתי לחבר הכנסת חסון בשיחה מוקדמת שזה יהיה המתווה: שמי שרוצה לעזוב – לבטל את ההתחייבות שהוא לקח על עצמו – יוותר על ההנחה ויעבור למנוי החודשי.

אורי אריאל: כדי ליצור מצב - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה האחוזים?

אורי אריאל: שנייה.

אורי אריאל: אז אמרתי: ההפרש הוא 25%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 25% זה נשמע לי - - -

אורי אריאל: כדי ליצור מצב שבו לא יקרה את מה שחבר הכנסת איתן כבל אמר, של קנס חזירי, אז אמרתי שצריך לקבוע – פחות או יותר – שההפרש בין הדברים האלה, שהוא ההפרש האמיתי והנכון – הפרש שוק אמיתי – הוא 25%.

אורי אריאל: כלומר, אם יש איזשהו מועדון שירצה לקבוע 50% הפרש – לא.

אורי אריאל: החוק מגביל אותו כאן.

אורי אריאל: עד, סליחה, עד 25%.

ביתיה גוטל: 25%, זה אומר שאחרי שמונה חודשים כבר אין משמעות לביטול.

קריאה: זה עד.

קריאה: כי הוא ניצל את כל ההתחייבות.

ביתיה גוטל: 25% זה אומר שכבר אין משמעות לביטול אחרי שמונה חודשים.

ביתיה גוטל: זה כמו להגיד שמונה חודשים ועוד ארבעה חינם.

אורי אריאל: אז שלא יתחייב.

אורי אריאל: בן-אדם לא חייב להתחייב.

עמיר פרץ: תחליטו מה אתם רוצים.

כרמל שאמה-הכהן: יש ככה: ההצעות של חבר הכנסת חסון ושלי זהות.

כרמל שאמה-הכהן: יש הצעות של חברי הכנסת עמיר פרץ, - - -

עמיר פרץ: מה, מה שלכם?

עמיר פרץ: מה ההצעה שלכם?

כרמל שאמה-הכהן: 5%.

עמיר פרץ: אז גם אנחנו נצטרף אליכם.

עמיר פרץ: אתם רוצים להיות פופולאריים, אנחנו גם איתכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, לא.

עמיר פרץ: תסיר את ההצעה שלי, אני 5%.

עמיר פרץ: סליחה.

אורי אריאל: כולם רוצים להיות פופולאריים.

עמיר פרץ: על הכיפאק.

עמיר פרץ: גם אנחנו 5%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, אני לא.

כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי מה הבעיה, חבר הכנסת פרץ.

כרמל שאמה-הכהן: מישהו הכריח אותך להציע יותר?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין.

עמיר פרץ: לא, לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: אז מה הבעיה?

עמיר פרץ: שום בעיה.

עמיר פרץ: אני השתכנעתי.

עמיר פרץ: שכנעת אותי.

כרמל שאמה-הכהן: אז מה?

כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי.

עמיר פרץ: השתכנעתי.

עמיר פרץ: שכנעת אותי.

עמיר פרץ: אני עושה את הצעדים.

עמיר פרץ: מה.

גיא בלנקשטיין: - - - מכה לענף.

גיא בלנקשטיין: אתם מקבלים החלטה שרירותית, כי מישהו - - -

עמיר פרץ: היושב-ראש שכנע אותי.

גיא בלנקשטיין: מה הקשר בין הסלולר, עם ה-5% שלהם, להנאה שלנו?

גיא בלנקשטיין: הרשתות היו - - -

כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי, אתה קיבלת רשות דיבור?

גיא בלנקשטיין: סליחה.

עמיר פרץ: אני השתכנעתי, אדוני.

עמיר פרץ: שני חברי כנסת, כל-כך מנוסים ומומחים בתחום, מציעים 5%, קטונתי מלעמוד נגדם.

עמיר פרץ: אני - - -

קריאה: אנחנו נשלח אלפים הביתה - - -

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שבאמת צריך ללכת – כמו שאמרתי קודם – על איזשהו שביל זהב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בדקתי עכשיו, שאלתי אותם גם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה אמנם עשית עשרות פגישות, כמו שאמרת.

כרמל שאמה-הכהן: לא אמרתי עשרות.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי מספיק בדיקות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מספיק פגישות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הבנתי – גם אצלם – הם מדברים על ההפרש בין שנתי לבין חודשי של 25% בערך, 30%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בטוחה שהם קצת מגזימים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולכן, לדעתי, זה צריך לעמוד בין 15% ל-20%.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת שמאלוב-ברקוביץ ומילר, אתם רוצים להתפשר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אנחנו באמת לא יכולים ככה - - -

לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ הציעה 15%, וחבר הכנסת מילר הציע 10%.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: הוא הציע 20%.

לאה ורון: סליחה, 20%.

אלכס מילר: אני הצעתי 20%.

לאה ורון: נכון, נכון.

לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, 15%; ואתה 20%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ובאמת אסור לשכוח שאנחנו מדברים פה על עסקים קטנים, ולא טייקונים כמו הסלולר, ו"סלקום" וכולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת איתן כבל דיבר על חזירות, נכון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, יש פה בעיה, והגיע הזמן שנסדיר את הנושא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל גם לא נשכח את הבן-אדם שמגיע למכון-הכושר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מותרות, עם כל הכבוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא קניית לחם וקוטג'.

יואל חסון: לא, זה דבר חשוב.

יואל חסון: זה לא רק מותרות.

אורי אריאל: זה לא מותרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה דבר מאוד חשוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הכבוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר גם לעשות הליכה בחוץ בלי לשלם.

יואל חסון: לא, זה לא מותרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

יואל חסון: אסור להתייחס לזה כאל מותרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מותרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת, זה מותרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא קוטג' ולא לחם.

כרמל שאמה-הכהן: כן, חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: הכי קל, באמת, גם לי, להגיד 5%.

איתן כבל: זה באמת הכי קל.

איתן כבל: אבל אני חושב שצריך, כשאני דיברתי על אותה מידתיות, שהיא נוגעת לכך שאני יוצא מנקודת הנחה שאף אזרח לא בא למכון-כושר כדי לבטל אחרי חודש.

איתן כבל: כשאני דיברתי על אותו איזון, אני חושב שזה לא יכול להיות 25%.

איתן כבל: זה בוודאות.

איתן כבל: אני חושב שאנחנו יכולים להתמקם סביב ה-15%, שזה סכום שאני חושב שכשקליינט נכנס לתוכו, אזרח אומר: וואלה, אני בא כדי להיות.

איתן כבל: אני יכול לספוג אותו.

איתן כבל: אני יכול להתמודד איתו.

איתן כבל: זאת אומרת, אם 5% במקרה הזה – כי זה לא סכומים של 30,000 שקל, 40,000 שקל, שאתה בא ואז יש לזה משמעות.

איתן כבל: כשאתה לוקח 2,400 שקל, ואז סך-כל ההפרש יוצא לך – אני יודע כמה – איזה 200 שקל - -

עמיר פרץ: בשנה.

איתן כבל: - - בשנה.

איתן כבל: אתה יודע מה?

איתן כבל: לא שאני משתגע על זה, בסופו של עניין, אבל כשאנחנו מדברים על מידתיות, זה מייצר, לדעתי, את המידתיות, ברשותכם.

איתן כבל: זאת אומרת, זה מה שאני חושב.

איתן כבל: הייתי רוצה שזה יהיה 5%.

איתן כבל: ואני גם חושב עדיין, אדוני היושב-ראש, הדוגמאות של הסלולר – הם מנסים להיאבק על כל השוק, והתחרות ביניהם הרבה יותר קשה, כי זה לא בדיוק שאנשים מגיעים בהמוניהם, לצערי.

עמיר פרץ: זה לא דומה בכלל.

איתן כבל: זה לא בדיוק דומה.

איתן כבל: לכן, אני חושב ש-15% זה לא בשמיים.

איתן כבל: ומי שהולך למקומות היקרים מאוד-מאוד-מאוד, אז להערכתי זה ממילא לא משנה לו.

איתן כבל: אנחנו מנסים לקחת את אותו מקום, את אותם מקומות – ואני לא חושב שזה מותרות.

איתן כבל: שאנשים במקומות מסוימים, פריפריאליים, שיש מועדון כושר, והוא רוצה ללכת ולהתאמן שם.

איתן כבל: אני מנסה לחשוב במושגים שלהם ולא במושגים של תל-אביב, של כל אותם מקומות מפוארים, שממילא משלמים גם סכומים גבוהים במיוחד או שאני לא יודע.

איתן כבל: אבל משלמים הרבה יותר מאשר משלמים בפריפריה, בוודאות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, הבעיה בעניין של האחוזים שזה ייתפס בעיני הלקוח כקנס יציאה, וזה גם יקוטלג כאיזה קנס יציאה.

יואל חסון: וצריך להציג את זה בצורה שזה לא ייתפס כקנס, אלא מתוך איזשהו מסלול - - -

כרמל שאמה-הכהן: יש מסלול שנתי ומסלול חודשי.

עמיר פרץ: מה הבעיה?

עמיר פרץ: זה כל-כך פשוט.

יואל חסון: אז זה לא ייתפס כקנס.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אני אגיע אליכם בסוף.

כרמל שאמה-הכהן: תראו, יש כרגע רוב ברור, מאחר שחברי הכנסת פרץ וחסון הצטרפו - - -

איתן כבל: לי אין זכות הצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: לך אין זכות הצבעה.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להעביר את ההחלטה הזו בהסכמה, פה אחד.

עמיר פרץ: בבקשה.

עמיר פרץ: עמדתי היא לא 5%.

עמיר פרץ: אתה תדגיש אותה.

עמיר פרץ: זה חוסר פרופורציות.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך - - -: עמדתי הפכה להיות 5% כשהתחלתי לשמוע פה 15% ו-20%.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא התכוונתי להציע מההתחלה 5%.

כרמל שאמה-הכהן: אבל שמעתי 15% ו-20%, וכבר 25%, אז - - -

עמיר פרץ: אז כדי שאני לא אשמע מזגזג, אני אחזור להצעתי המקורית.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אני ארצה שההחלטה הזאת תעבור פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אם לא, היא לא תעבור פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אני אציע הצעה.

כרמל שאמה-הכהן: אני אתן לכם לדבר לפני ההצבעה.

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: אתן לכם.

כרמל שאמה-הכהן: ראיתי גם אתה, וגם - - -

קריאה: גם אני.

כרמל שאמה-הכהן: כולכם?

כרמל שאמה-הכהן: לא, קחו נציגות.

תמר פינקוס: יש לנו עוד דירות נופש היום.

כרמל שאמה-הכהן: אני מציע ללכת בהסכמה של הוועדה על 8%.

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: שנייה, תקשיבו.

כרמל שאמה-הכהן: ולתת סעיף של גמישות, ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה – כמובן אחרי שנה שייראו איך השוק מתנהג – בלי חקיקה ראשית, יוכל לשנות את האחוז הזה.

אתי בנדלר: אבל באישור הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: באישור הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: ואז זה משאיר לנו גם שסתום ביטחון, למי שיש חששות.

יואל חסון: הצעה טובה.

יואל חסון: לשנה, לנסות את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצעה גרועה מאוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי-אפשר לחשוד בי כמישהי שהולכת כנגד הציבור, כי אני זאת שהגשתי את הצעת החוק לביטול קנסות היציאה מהסלולר, שאחרי זה שר התקשורת, משה כחלון, הגיש והיא עברה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שבמקרה הזה - - -

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק שלי עברה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחרי זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק אחת עברה.

יואל חסון: חבר'ה, תחלקו קרדיט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת קונקרטית שאנחנו פה שופכים את התינוק, כהרגלנו.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: אבל עם הרעיון שתוך שנה יבחנו את הדבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת, עם כל הכבוד לכם, שאזרחי מדינת ישראל זה לא רק הצרכן, זה גם איש העסקים הקטן שמפרנס את המשפחה שלו, ואת העובדים שהוא מעסיק שם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין קשר בין זה לבין HOT ו-YES, שהקנסות שם היו – אני לא יודעת מה – 5,000 שקל, 10,000 שקל.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא משנה מה היה.

כרמל שאמה-הכהן: זה משנה לאן הורדנו את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך להיות איזשהו היגיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יושבים פה אנשי מקצוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא בדיוק נראים בעיניי חזירים, תסלחו לי מאוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, בישראל בשנים האחרונות המידתיות קצת איבדה את האיזון שלה - -

עמיר פרץ: פרופורציות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - ואת הפרופורציות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בואו, אנחנו, באמת, לא נהיה פופוליסטיים, ונחשוב גם על אלה שיושבים כאן, ובאו להגן על השכר שלהם ועל המשפחות שלהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועוד פעם אני חוזרת על זה: פלאפון, לצערי הרב, הפך להיות משהו, שכמו שאמרתי פעם: יותר קל להתגרש היום, מאשר לאבד את מספר הפלאפון שלך, להתנתק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, עם כל הכבוד, עדיין מכוני הכושר זה מותרות - - -

עמיר פרץ: אמרו לי שמספר הטלפון הולך איתך גם אחרי.

יואל חסון: אם התחייבת.

עמיר פרץ: גם אחרי שאתה - - -

יואל חסון: אם התחייבת, חבר הכנסת פרץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, חבר הכנסת חסון, אני עדיין חושבת שמכון כושר – זה נכון שהייתי מתה שבמדינת ישראל כל אזרח יהיה במכון כושר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה עדיין מותרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לעשות הליכה בחוץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש היום הרבה מאוד פארקים ששמו שם כל-מיני של כושר, שבן-אדם יכול בחינם לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם כל הכבוד, זה עדיין מותרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה אנשי עסקים קטנים שהקימו – אני לא מדברת על "הולמס-פלייס" וכולי, שהם נחשבים אולי לגדולים יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני מציעה לך, אדוני היושב-ראש, דווקא במקרה הזה ללכת איתנו, וללכת פה אחד לכיוון של – כמו שאמרתי – משהו כמו 15%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם חבר הכנסת מילר חושב שזה נכון, גם אני, וגם חבר הכנסת פרץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך אגב, הרוב הולך איתנו.

עמיר פרץ: לא, אני חשבתי 10%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 10%, אוקיי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתה חייב עכשיו - - -

עמיר פרץ: אני לא חייב כלום.

עמיר פרץ: אני 10%.

תמר פינקוס: זה כמעט כמו עם סלאח שבתי.

עמיר פרץ: מה?

תמר פינקוס: זה כמעט כמו בסרט של סלאח שבתי, כמה - - -

עמיר פרץ: לא, לא.

עמיר פרץ: חשבתי מההתחלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - לא אמורים לשמור גם על אנשי העסקים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה גם.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: היא ממונה על - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הייתם באים ומדברים איתי על קוטג', הייתי אומרת מילא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה לא קוטג', סליחה.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: לך, חבר הכנסת מילר, גם לא נראית ההצעה שהצעתי, שתעבור פה אחד?

אלכס מילר: תשמע, אני אמרתי לך, אדוני היושב-ראש, אתה צריך להבין: אתה עושה רגולציה בתחום לא של טייקונים שיושבים ועושים פה הון תועפות.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על גופים מאוד קטנים.

אלכס מילר: כמו שאנחנו מדברים על גופים שמעסיקים אנשים, וצריכים גם לתכנן את החודש-בחודשו שלהם.

אלכס מילר: עכשיו, אפשר ללכת על כל ההצעות.

אלכס מילר: אני אומר לך, אם אתם רוצים, בואו נחזור להצעה המקורית.

אלכס מילר: בואו נראה.

קריאה: מה זו ההצעה המקורית?

אלכס מילר: ההצעה המקורית הייתה בלי התחייבות ובלי שום-דבר.

אלכס מילר: נבטל חודש-בחודשו, ואז ניתן לדבר הזה להתגלגל כמו כדור שלג.

אלכס מילר: מה אכפת לכם?

אלכס מילר: הרי אתם לא מוציאים את הצ'קים.

אלכס מילר: מה אכפת לכם?

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: סליחה, זה לא, לא.

אלכס מילר: מה "לא, לא"?

איתן כבל: לא, כי אני - - -

אלכס מילר: אבל מה עשית בזה?

אלכס מילר: זה - - - עשרה שקלים לחודש?

אלכס מילר: מה עשית?

איתן כבל: לא, אתה לא יכול - - -

אלכס מילר: לא, באמת.

אלכס מילר: חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: חבר הכנסת מילר, זה לא צריך להיות או-או.

איתן כבל: כי נקודת המוצא היא שאם אתה מחזיר את זה, שאתה תגרום לכך שחודש-בחודשו יהיה בסכומים כאלה שלא יהיה משתלם, אז מה?

אורי אריאל: ההפרש הוא 30 שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, עד שלא מרגישים שזה מחנק על הבן-אדם, זה לא טוב.

קריאה: מה?

כרמל שאמה-הכהן: עד שלא יגידו סכום, וואו, זה סכום שבאמת – אז מה עשינו?

כרמל שאמה-הכהן: אז למה התכנסנו?

יואל חסון: ולזה רוצים להגיע, וזאת הבעיה.

אלכס מילר: בסדר, רבותי, - - -

יואל חסון: אי-אפשר לעשות את זה.

יואל חסון: אתם כל הזמן רוצים להישאר במקום הזה של: - - - לתת לבן-אדם את זכות הבחירה.

יואל חסון: אין רגע.

יואל חסון: לא לתת את זכות הבחירה.

אלכס מילר: חבר הכנסת חסון, תעשה לי טובה.

אלכס מילר: נו, באמת.

אלכס מילר: אתה כל שנייה מחליף את הזה.

אלכס מילר: אתה פתאום קורא את הכותרת, אתה מחליף לחמש.

אלכס מילר: נו, באמת.

אלכס מילר: תהיה רציני.

אלכס מילר: תהיה רציני.

אלכס מילר: נו, באמת.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: קודם-כל, זה הגיוני לחלוטין.

אלכס מילר: אם כבר מדברים אז תהיה רציני.

יואל חסון: אויש, באמת.

אלכס מילר: עשה לי טובה.

איתן כבל: - - - 10% פלוס הרגולציה של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, אני חושב שאפשר להתכנס סביב זה.

איתן כבל: חבר'ה, בואו, צריכים להתקדם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של כמה?

איתן כבל: מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: של מה?

איתן כבל: של 10% פלוס - - - שאחרי שנה - - -

לאה ורון: 8%.

איתן כבל: אמרתי.

לאה ורון: אתה מציע עכשיו 10% במקום 8%.

אלכס מילר: אז אם אתה מכניס את הרגולציה של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, אז בוא ניתן למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לבדוק את הנושא הזה בצורה מסודרת.

אלכס מילר: נכניס את זה בלי אחוזים.

אלכס מילר: נשאיר את האחוזים לוועדת הכלכלה.

אלכס מילר: מה הבעיה?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: בשום פנים-ואופן.

כרמל שאמה-הכהן: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה אמר 5%, מה אתה רוצה?

אלכס מילר: זה לא המשרד.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, זו לא הייתה עמדת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, סליחה?

ביתיה גוטל: עמדת הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן.

כרמל שאמה-הכהן: עמדת הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן.

אלכס מילר: תעשה לי טובה, נו.

תמר פינקוס: עמדת הרשות.

תמר פינקוס: הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן היא גוף עצמאי.

אלכס מילר: אם אתה רוצה שיבדקו את זה, אל תכניס את האחוזים.

אלכס מילר: תביא את זה בתקנות.

כרמל שאמה-הכהן: למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יש עמדה פה?

תמר פינקוס: אין משרד תעשייה, מסחר ותעסוקה.

תמר פינקוס: הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן היא הרגולטור לעניין, ואנחנו כפופים לשר.

תמר פינקוס: זו עמדת הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן.

אתי בנדלר: מה עמדת הרשות לעסקים קטנים, את יודעת?

חנה וינשטוק-טירי: אנחנו לא מייצגים אותם.

אתי בנדלר: כן, זה שלא מייצגים.

אתי בנדלר: ואין כאן אף-אחד ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שיכול לייצג אותם?

חנה וינשטוק-טירי: לא.

אלכס מילר: תשמע, אדוני היושב-ראש, אני אמרתי לך: אם אתה רוצה להכניס את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אל תתעסק באחוזים.

אלכס מילר: מספיק עשינו את המשאים האלה - - -

קריאות: - - -

יואל חסון: בשום פנים-ואופן.

יואל חסון: בשום פנים ואופן.

יואל חסון: מה פתאום.

תמר פינקוס: אני צריכה להתייעצות.

תמר פינקוס: הם לא הביעו התנגדות.

אלכס מילר: תן את זה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שיביא תקנות לוועדת הכלכלה ותאשר.

אלכס מילר: זהו.

יואל חסון: מה פתאום.

אלכס מילר: ואז משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יבדוק את זה בצורה מקצועית.

אלכס מילר: תשמע, אני מאוד חושש.

אלכס מילר: אני שמעתי פה - - - בעשר דקות מחליף מ-20% ל-5%.

אלכס מילר: סליחה.

יואל חסון: תסלח לי, חבר הכנסת מילר, קודם-כל, פתאום גילית עניין בנושא הזה, זה מאוד מעניין.

יואל חסון: אבל אדוני תקשיב - - -

אלכס מילר: מה אתה רוצה להגיד?

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע - - -

יואל חסון: לא רוצה להגיד כלום.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע מה יש לך להגיד.

אלכס מילר: בוא תגיד.

יואל חסון: לא רוצה להגיד.

אלכס מילר: אתה מאשים אותי במשהו?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: חס-וחלילה.

אלכס מילר: אתה מאשים אותי במשהו?

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת מילר.

אלכס מילר: חבר הכנסת חסון, אני מציע לך - - -

יואל חסון: מה אתה קופץ?

יואל חסון: אני האשמתי אותך במשהו?

יואל חסון: תשאל את עצמך למה אתה קופץ ככה.

יואל חסון: תשאל את עצמך למה אתה קופץ ככה.

אלכס מילר: סליחה, אני לא קפצתי.

אלכס מילר: אני רואה - - -, עם כל הכבוד.

כרמל שאמה-הכהן: חברים, הפסקה בדיון של עשר דקות.

לאה ורון: הדיון יתחדש ב-14:30.

יואל חסון: אני קפצתי עליך?

יואל חסון: אני אמרתי משהו?

אלכס מילר: עשה לי טובה.

אלכס מילר: נו, באמת.

אלכס מילר: עושה מעצמך גיבור, אבל - - -

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מחדשים את הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: מי רצה לדבר מהצד ההוא?

כרמל שאמה-הכהן: כן, בבקשה.

יובל ליבלינג: בתור מי שעוסק בענף הזה כיועץ – שמי יובל – בעיקר - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יכול לשבת מול מיקרופון?

יובל ליבלינג: אפשר כאן?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא.

יובל ליבלינג: אז שמי יובל, ואני עוסק בענף הזה כיועץ.

יובל ליבלינג: ואני בעיקר עובד עם מועדונים בפריפריה.

יובל ליבלינג: עשרות מועדונים.

יובל ליבלינג: ומה שאני רוצה להגיד זה מספר דברים, אבל בשורה התחתונה: אם אנחנו לא נגיע להסכמה שלייצר פערים של עד 25%, ואני מדגיש – עד 25%, בין המסלול החודשי לשנתי, אנחנו הולכים בעצם לגזור דין בעיקר לעוסקים הקטנים, כפי שהייתה כאן השבוע – לפני החג – איילת, שבאה מאבן-יהודה; זו בדיוק הדוגמה של 85% מהאנשים שעוסקים בענף הזה.

יובל ליבלינג: הם מפרנסים את משפחתם, עם עוד חמישה, שישה, עשרה עובדים.

יובל ליבלינג: עכשיו, יש דבר אחד שחשוב להגיד: בענף הזה, התחרות האמיתית – וזאת אמת – היא מול הצרכן, שבעצם זה אומר: האם הוא יתאמן או לא יתאמן.

יובל ליבלינג: מסך הנוטשים את הענף הזה, 69% לא עוברים לאף מועדון.

יובל ליבלינג: הם פשוט לא מתאמנים.

יובל ליבלינג: 69% מהאנשים שנושרים לא עוברים מ-GO ACTIVE לקנטרי-קלאב, או מ-GO ACTIVE למועדון SPACE, או מ-SPACE למועדון אחר – הם פשוט נשארים בבית ולא מתאמנים, או שבמקרה הטוב הם הולכים בפארק.

יובל ליבלינג: זה המצב.

יובל ליבלינג: זאת האמת.

יובל ליבלינג: עכשיו, עוד דבר אחד:

יובל ליבלינג: הענף הזה כל-כך - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתה אומר שאין תחרות, בעצם.

יובל ליבלינג: יש תחרות.

יובל ליבלינג: אבל התחרות הקשה ביותר היא בעצם לגרום לציבור להתאמן.

יובל ליבלינג: ועם זאת, הענף הזה של מועדוני הכושר הוא הספורט העממי הגדול ביותר בארץ, שמאגד בתוכו בערך 600,000 מתאמנים.

יובל ליבלינג: בערך.

יובל ליבלינג: 600,000 מתאמנים.

יובל ליבלינג: הבעיה גם היא שאין כסף בענף הזה.

יובל ליבלינג: אנחנו ניסינו, כחברת ייעוץ, לארגן דרך לשכת המסחר את המועדונים במסגרת של התאגדות.

יובל ליבלינג: ואפילו 2,400 שקל, אנחנו לא הצלחנו לייצר הסכמה, לפחות אצל העסקים הקטנים – אני לא מדבר על מי שנמצא כאן – שיגיעו וישלמו את הדבר הזה.

יובל ליבלינג: הם כורעים תחת נטל של אגרות, ומיסים, ופדרציה, ואקו"ם ופי"ל; וכמובן גם תנאי שכר משופרים, שאנחנו מסכימים עם זה.

יובל ליבלינג: אבל, בסופו של דבר, הענף הזה קורס, והדבר האחרון שעכשיו הוא צריך זה את הירייה הזאת בראש, שיכול להיות שתקרה בוועדה הזאת.

יובל ליבלינג: ואם הפער לא יהיה עד 25%, זה מה שהולך לקרות.

יובל ליבלינג: עכשיו, יש עוד דבר אחד, עוד נתון אחד:

יובל ליבלינג: כיוון שאנחנו עוסקים הרבה מאוד במחקר ובלימוד הענף הזה, בכל פעם שאנחנו בחנו את האפקט של המסלול החודשי מול המסלול השנתי, יש דבר אחד שהוא ברור מאוד.

יובל ליבלינג: דרך אגב, בשני המסלולים יש אפשרות לבטל את המנוי.

יובל ליבלינג: ובשנים האחרונות, כבר משנת 2004, לאט-לאט המועדונים, בעיקר הנאורים, אבל עם הזמן הצטרפו עוד הרבה מועדונים נוספים, אפשרו גם במסלול השנתי לבטל את המנוי.

יובל ליבלינג: לא רק מסיבות רפואיות, מכל סיבה שהיא.

יובל ליבלינג: ודרך-אגב, אנחנו אומרים לשאול למה הוא רוצה לבטל, על-מנת לראות שאולי אפשר לשמר אותו.

יובל ליבלינג: כי אחת המטרות של הענף הזה, ורוב האנשים שעוסקים בענף הזה הם אנשים שמאוהבים בענף הזה.

יובל ליבלינג: הם לא עושים את זה בשביל כסף.

יובל ליבלינג: אף-אחד לא עושה את זה בשביל כסף, בטח לא בשביל הרבה כסף, כי אין הרבה כסף בענף הזה.

יובל ליבלינג: אז מה שאנחנו ראינו זה אנשים שבירור, בצורה מוחלטת, כשהם בוחרים במסלול חודשי, כמות הנשירה מהמסלול הזה – אף על-פי שהם יכולים גם לבטל במסלול השנתי – היא הרבה יותר גדולה, בשיעורים של מעל פי שתיים.

יובל ליבלינג: בשיעורים של מעל פי שתיים.

יובל ליבלינג: דרך אגב, הדבר הזה הוא גם נתון מחקרי שקיים בעולם, ואפשר לראות את זה ולקרוא את זה באתר שנקרא IHRSA.

יובל ליבלינג: IHRSA זה הארגון הגדול ביותר בעולם למועדוני בריאות וכושר.

יובל ליבלינג: ומועדונים מאוד-מאוד גדולים, רשתות מאוד גדולות של אלפי מועדונים, בסופו של דבר גם כאלו שהיו בהתחלה רק במסגרת של מנוי הוראת קבע – מנוי חודשי – החליטו להציג את שני המסלולים – את שתי האפשרויות – מסיבה אחת פשוטה: כי הם ראו שאנשים בחרו בברירה של מנוי חודשי, אף על-פי שהייתה להם גם הברירה של המסלול השנתי עם אפשרות הביטול, הרבה יותר מהם.

יובל ליבלינג: כל קושי שנגרם להם בחיי היומיום: אם זה לימודים, עבודה, דברים אישיים וכדומה, ביטלו את המנוי.

יובל ליבלינג: וכאן בא האספקט של העידוד של הפעילות הגופנית.

יובל ליבלינג: לכן, השורה התחתונה היא שגם אנחנו מהבחינה הזאת, ומתוך ייצוג של עשרות מועדונים בפריפריה, אומרים שמוכרחים לאפשר את ביטול המנוי גם במסלול החודשי וגם במסלול השנתי, והיום אין את זה.

יובל ליבלינג: וזו מהפיכה מאוד-מאוד גדולה, כי היום חלק גדול מהענף לא מאפשר את זה.

יובל ליבלינג: אבל כדי לעודד את האנשים גם לפעילות גופנית, וגם כדי לאפשר בנקודת המכירה את האפשרות לעודד בעיקר את רכישת מסלול הנאמנות, לייצר פער של עד 25%.

יובל ליבלינג: מה שיקרה הוא שתנאי השוק יכתיבו דבר אחד מאוד ברור: במקום כמו תל-אביב, שהשוק מאוד תחרותי, ובלי קשר לחוק שאתם מחוקקים, כבר בשוק הזה רוב המועדונים מאפשרים את המסלול החודשי עם פערים מאוד-מאוד קטנים.

יובל ליבלינג: זאת אומרת, יכול להיות שסניף של GO ACTIVE, או של SPACE, או של - - - בתל-אביב, יאפשר פער של 8% בתל-אביב; ויכול להיות שבפריפריה הוא יאפשר פערים גדולים יותר.

יובל ליבלינג: אבל אתם צריכים לתת איזשהו טווח, שיאפשר בעיקר למועדוני הפריפריה הקטנים לשרוד.

יובל ליבלינג: אחרת, הם פשוט לא ישרדו.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

אבי אלמוג: אבי אלמוג, יושב-ראש ארגון מנהלי בריכות שחייה, מרכזי ספורט ונופש בישראל.

אבי אלמוג: אני שוב מסב את תשומת-לב חברי הוועדה – אני לא קורא לזה נישה, מבחינתי זה התחום העיקרי – זה תחום בריכות השחייה העונתיות שפועלות חמישה חודשים בשנה, בדרך-כלל, או ארבעה חודשים בשנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מתכוון לקנטרי-קלאב, או שזה משהו אחר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תעשה אבחנה.

אבי אלמוג: זה עוד אפילו קצת יותר מצומצם מהקנטרי-קלאב.

אבי אלמוג: אני מדבר על בריכות עונתיות, קיציות: בדרך-כלל, זה במושבים, בקיבוצים.

אבי אלמוג: יש גם בריכות עירוניות כאלה, שפותחות שערים בראשון למאי וסוגרות שערים ב-30 לספטמבר.

אבי אלמוג: כל המספרים שנאמרו כאן, אם במידה וירצו לחבר את זה – אני לא רוצה להגיד את המילה אפילו – אבל זה גזר-דין מוחלט.

אבי אלמוג: לגבי הקנטרי-קלאבים: בכל קומבינציה שלא הייתה – ועשינו כאן כמה סימולציות של מספרים עם חברי הכנסת הנכבדים – אנחנו יכולים לתלות בחורף שלט: להתראות במאי-יוני.

אבי אלמוג: כי הרי ברור שאני מוגבל – אני לא יכול להעלות מחיר בתקופת הקיץ, גם אם יש לי את השפיל הזה, לנסות ולתמחר בצורה שונה.

אבי אלמוג: הרי ברור שאם היום משפחה משלמת, נגיד, 8,000 שקל לארבע נפשות או 6,000 שקל, ואני אציע לו ככל שאני אעלה את המחיר לקיץ, לארבעה חודשים, לחמישה חודשים, כולם יעדיפו את הסכום הקטן יותר.

אבי אלמוג: ובינואר, בפברואר, במרץ, באפריל, אנחנו יכולים רק לתלות שלט: להתראות בקיץ.

אבי אלמוג: המועדונים האלה ייסגרו.

אבי אלמוג: החזקים ביותר, אולי יוכלו באיזושהי צורה – אולי – לשרוד.

אבי אלמוג: אבל אני חושב שלקנטרי-קלאבים ולבריכות השחייה, שהם עסקים מסוג אחר לגמרי, אין מקום כאן בכל ההתדיינות הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: עוד מישהו - - -?

כרמל שאמה-הכהן: טוב, סיימתם.

כרמל שאמה-הכהן: כן, חברי הכנסת.

אלכס מילר: תשמע, אי-אפשר פה לחתוך בלי לתת מענה לסוגיות האלה.

אלכס מילר: אין פה ויכוח על מי ישרוד יותר או מי ירוויח יותר.

אלכס מילר: בסופו של דבר, צריכים לתת כאן מענה לאותן הסוגיות שיש לנו בפריפריה, בישראל.

אלכס מילר: איפה שיש לנו מקומות – אין מה לעשות – שמי שמתחזק אותם לרוב זה השלטון המקומי, ואיזה יזם פרטי שנכנס לתוך העסק הזה באיזה – לא יודע – חלום להרוויח כמה שקלים.

אלכס מילר: עכשיו, אם אנחנו לא מבטיחים את הדבר הזה כאן, אז, בסופו של דבר, עשינו את החוק הזה בשביל 250 אלף איש במרכז הארץ שייהנו מזה.

אלכס מילר: ולכל השאר – נשב כאן כל שני וחמישי, ונחפש איך לתת להם פתרונות, כמו שהיה לנו בקריית-שמונה עם הספרייה, ועם המתנ"ס ועם כל דבר ודבר.

אלכס מילר: ברגע שאין פעילות וברגע שאין אפשרות לתכנון, מה שיעשו אותם הגופים, בסופו של דבר, הם יצמצמו עד למינימום את הפעילות שלהם, כי אף-אחד לא מחפש איך להפסיד.

אלכס מילר: זאת אומרת, זה פיטורים של העובדים; זה צמצום של פעילות הבונוס – אני לא מדבר על חדרי-הכושר והבריכה.

אלכס מילר: אני מדבר על פעילות הבונוס שיש שם חוגים לילדים שהם נותנים, ויש שם פעילות למבוגרים.

אלכס מילר: כל-מיני תוספות שעושים ומשתמשים בקנטרי-קלאב הזה על-ידי השלטון המקומי, כי אין להם מקומות אחרים.

אלכס מילר: ואז, בסופו של דבר, כל זה יצומצם, ויצטרכו לחפש פתרונות איך עושים את זה.

אלכס מילר: שוב אני אומר: אם יש פתרון שאפשר לתת בסוגיות שקשורות לבריכות שחייה, לקנטרי-קלאבים, בוא ניתן את הפתרון גם לסוגיה הזו.

אלכס מילר: וגם, כמובן, צריך להגן על אותם העסקים שהם, בסופו של דבר, מפרנסים משפחות שקשורות לענף הזה: אם זה מדריכים, אם זה עסקים קטנים, וכל מי שחי מהענף הזה.

אלכס מילר: ולזרוק כאן מספרים: 8%, 5%, 20% – אני חושב שזה, קודם-כל, לא מקצועי ולא הוגן כלפי הענף לזרוק בלי שום בדיקה כלכלית, ובלי שום בדיקה.

אלכס מילר: אני לא יודע איפה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בכלל בכל הסוגיה הזאת; איפה כל מי שעוסק בעסקים קטנים.

אלכס מילר: לא שמענו את ה-say הזה.

קריאה: - - -

אלכס מילר: סקירה כללית על כל העניין של העסקים שפותחים וסוגרים אותם.

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: תגיד שאתה רוצה למשוך זמן, ושלא יקרה שום-דבר.

יואל חסון: תגיד את זה, וזהו.

יואל חסון: היו פה דיונים, זה הדיון החמישי או השישי.

יואל חסון: זה הדיון החמישי או השישי בחוק הזה.

יואל חסון: אתם לא הייתם.

יואל חסון: תסלח לי, עם כל הכבוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת חסון, תענה לי רגע - - -

יואל חסון: אז אני הייתי בדיונים האלה, וכל השאלות האלה הועלו, והוצגו על-ידי - - -, ועל-ידי המועצה ועל-ידי כולם.

יואל חסון: אז אנחנו לא נתחיל מההתחלה דיון שהוא כבר שישי או שביעי, עם כל הכבוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא - - - שנה טובה, אז נעשה עוד דיון.

יואל חסון: את חושבת שהיא לא טובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: את חושבת שהיא לא טובה.

יואל חסון: זה לא אומר שהיא לא טובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד איך אתה - - - על בעל עסקים קטן שסגר את העסק, כי אנחנו קיבלנו - - -

יואל חסון: בעל עסקים קטן שאין לו הצדקה כלכלית להתקיים, שלא יתקיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן?

יואל חסון: כן.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: אם הוא על חשבון הצרכן, אם הוא מתקיים על חשבון הצרכן - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היום דיברת אחרת על פערים, דרך-אגב.

יואל חסון: אבל זה לא בא על חשבון הצרכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אותו דבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה אותו - - -

יואל חסון: אם הוא בא על חשבון הצרכן, אז הוא לא יתקיים.

יואל חסון: הוא לא יתקיים.

אבי אלמוג: איפה מצאת מכון-כושר שמתקיים על חשבון הצרכן, שהוא עסק קטן - - -?

יואל חסון: היא טוענת את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה דאגת כל-כך לעובדי "מעריב", ולא דואג לעובדי - - -?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי זה לא תקשורת?

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נהיה פיירים.

יואל חסון: זה לא קשור.

כרמל שאמה-הכהן: תניחי לפופוליסטיים בשקט קצת, ותני לנו מנוחה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

כרמל שאמה-הכהן: לפופוליסטים.

כרמל שאמה-הכהן: לא קראת לנו מקודם פופוליסטים?

כרמל שאמה-הכהן: תניחי לנו בשקט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך-אגב, אני לא התכוונתי אליך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל טוב שאתה אומר שגם אתה.

כרמל שאמה-הכהן: כן, כן, אני הרגשתי גם, כי אני איתו יחד באותה סירה.

כרמל שאמה-הכהן: אני אוהב שטוענים את זה כלפיי.

יואל חסון: אין מקום בסירה לבינתיים.

יואל חסון: אין מקום בסירה, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

יואל חסון: את לא יכולה להצטרף אליי.

יואל חסון: את תישארי עניינית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שיש - - - אני גם לא מתכוונת.

יואל חסון: תישארי עניינית.

כרמל שאמה-הכהן: מה המחירון של מנוי בחולון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מעדיפה - - -

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, די, נו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

יואל חסון: אני לא אתן לך לקבוע.

אבי אלמוג: מנוי בקנטרי-קלאב בחולון ליחיד עולה 4,200 שקלים, 350 שקלים לחודש.

אבי אלמוג: ולמשפחה כ-8,000 שקלים.

חיים פרנקל: מה שהוא אומר לא מייצג את הענף, המחירים האלה.

אבי אלמוג: לקנטרי-קלאב, ברור.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זה באריאל?

יוסי בנימין: 4,200 שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: גם ליחיד?

יוסי בנימין: לכל המשפחה.

כרמל שאמה-הכהן: וליחיד כמה?

יוסי בנימין: 175 שקלים כפול 12 – 2,100 שקלים.

יואל חסון: שווה לגור באריאל.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זה ב-HOLMES PLACE וכאלה?

כרמל שאמה-הכהן: שנתי.

יואל חסון: לא, עזוב HOLMES PLACE.

יואל חסון: בקנטרי-קלאב בראשון-לציון זה 6,000 שקל.

יואל חסון: משהו כזה.

ניצן חרותי: נכון.

ניצן חרותי: גם ברמת-השרון זה 6,000 שקל.

אבי אלמוג: אבל - - - שהציעו לך 290 שקלים לעומת - - -, מתברר שזו עסקה הוגנת.

יואל חסון: 290 שקלים במקום 390 שקלים.

אבי אלמוג: חשבת שזו עסקה הוגנת.

יואל חסון: שזה פער גדול מאוד, ואת זה אנחנו רוצים לבטל.

יואל חסון: הפער גדול.

אבי אלמוג: אבל לאן הלכת?

אבי אלמוג: ל-290 שקלים.

יואל חסון: ברור, מה יש ברירה?

אבי אלמוג: יפה.

יואל חסון: אבל אני לא רוצה את זה, הלכתי באין ברירה.

יואל חסון: מישהו אמר לי פה – אני חושב שאתה, הבחור של SPACE.

יואל חסון: איך אתה נקרא, SPACE?

קריאה: - - -

יואל חסון: אז הוא אמר לי, לדוגמה, שההפרש אצלו בין חודש-בחודשו לבין שנתי זה 15 או 20 שקלים, משהו כזה.

יואל חסון: אם היו מציעים לי הצעה כזאת, הייתי הולך לחודש-בחודשו.

אבי אלמוג: או 40 שקלים.

אורי אריאל: 40 שקלים.

יואל חסון: אז אם היה, נגיד, 15 או 20 שקלים, הייתי הולך לחודש-בחודשו.

יואל חסון: אגב, תזכרו - - -

אבי אלמוג: כולם היו הולכים.

אבי אלמוג: היה נמחק - - -

יואל חסון: סליחה, יקירי.

יואל חסון: שנייה.

יואל חסון: תזכרו שהצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, וצריך לזכור – ואנחנו סטינו ממנה בגלל שהיינו בקשב כלפיכם – הצעת החוק המקורית הייתה לבטל בכלל את המסלול השנתי, ושיהיה רק חודש-בחודשו.

יואל חסון: יכול להיות שלזה צריך לחזור, אדוני, ושהשוק ילך - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה יעלה את המחיר.

יואל חסון: לא יודע.

יואל חסון: אולי כן, ואולי לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

יואל חסון: אם זו תהיה התחרות היחידה - - - חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, תקשיבי.

יואל חסון: אם התחרות היחידה תהיה רק על השוק של חודש-בחודשו וזו העסקה היחידה שיציעו, אז סביב זה תהיה התחרות, וזהו.

יואל חסון: ונראה איך כוח השוק יעבוד.

אורי אריאל: וזה יתאזן בין השנתי לבין הזה.

יואל חסון: ותוך שנה שהשר יבחן את זה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, שתוך שנה שהשר יבחן את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל חבר הכנסת חסון, לפחות בהתחלה, בשנה הראשונה או בחצי השנה הראשונה, המחירים יעלו דראסטית, עד שהתחרות תבוא ותעשה איזשהו - - -

יואל חסון: נבחן את השוק בשנה, והשר יבחן את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בשנה הזאת אתה גם תפגע בהרבה מאוד בעלי עסקים קטנים, - -

יואל חסון: למה נפגע?

יואל חסון: למה נפגע?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - וגם תפגע בציבור גדול שישלם פי שניים יותר על זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך לשקול לדבר על - - - בנפרד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה שהם תחת עיריות זה משהו אחד, ואלה שהם - - -

כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לעשות הבדלה כזאת - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

יואל חסון: לא, לא קשור.

כרמל שאמה-הכהן: איך את יכולה לעשות דבר כזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, משפט אחרון: - -

כרמל שאמה-הכהן: כן, חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - אני אמרתי בין 15% ל-20% - - -, אתה זוכר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני דווקא נוטה ללכת יותר לכיוון ה-20%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שזה יותר הגיוני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ויכול להיות שצריך ללכת ולבדוק את השוק, באמת, כמו שאמר חבר הכנסת איתן כבל לפני שהוא הלך, ולא שמעו אותו בוועדה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לבחון את השוק שנה אחרי, ולבדוק מה בעצם קרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא הולכים, נכון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי אנחנו רוצים להיות חברי כנסת גם בקדנציה הבאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו נבוא ונבחן בעוד שנה מה קורה עם הענף.

חיים פרנקל: חשוב להגיד: זה עד 20%.

חיים פרנקל: אם התחרות תהיה גדולה, אז זה לא יהיה 20% – זה יהיה 10% ו-5%.

כרמל שאמה-הכהן: תגיד לי, כמה עולה המנוי לבן-זוג בחולון?

כרמל שאמה-הכהן: גם 4,200 שקלים?

אבי אלמוג: 40% הנחה.

יובל ליבלינג: בפריפריות זה הרבה פחות.

אבי אלמוג: בקנטרי-קלאבים התמחור דיפרנציאלי.

אבי אלמוג: נרשם שני – היום ילד אצלנו משלם לחודש 55 שקלים.

אבי אלמוג: ילד.

אבי אלמוג: משום שההורים שלו שילמו את המחיר הגבוה.

אבי אלמוג: את המחירים בקנטרי-קלאבים, דיפרנציאליים – זו שיטת רישום אחרת לגמרי.

אלכס מילר: גם הביקורים שלהם שונים.

אבי אלמוג: בוודאי.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך ללכת למסלול של חודש-בחודשו, ותוך שנה שהשר יקבע את הכללים, באישור ועדת הכלכלה.

יואל חסון: אם זה מסתבך ברמה כזו, אז נלך לשוק של חודש-בחודשו.

יואל חסון: שהשוק יעבוד במתכונת הזאת שנה.

יואל חסון: נבחן את זה.

כרמל שאמה-הכהן: זה פתרון יותר קיצוני.

קריאה: מה פתאום.

יואל חסון: מה?

כרמל שאמה-הכהן: כאילו ביחס לגישה שלהם, אתה אומר להוריד את זה לאפס.

כרמל שאמה-הכהן: זה בעצם מה שאתה אומר.

יואל חסון: חודש-בחודשו.

יואל חסון: אין יותר הסכם לשנה.

כרמל שאמה-הכהן: זה אפס.

יואל חסון: בסדר.

אלכס מילר: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: מה "בסדר"?

כרמל שאמה-הכהן: מה זה?

יואל חסון: שהשוק ילך במתכונת הזאת.

אלכס מילר: בואו נסגור.

אלכס מילר: יאללה, בואו נסגור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נסגור את העסקים.

כרמל שאמה-הכהן: חבר'ה, מי שלא רוצה להיות יותר רציני, אז שייגש למזנון.

גיא בלנקשטיין: חבר הכנסת חסון, גם בראשון-לציון יש תחרות ערה היום.

גיא בלנקשטיין: יש שם ארבעה קנטרי-קלאבים, וכל הרשתות הגדולות נמצאות שם.

גיא בלנקשטיין: ואני חושב שאם היית עושה סקר שוק, לפני שקיבלת את ההחלטה בין 390 שקלים ל-290 שקלים בדוגמה האישית שלך, היית מוצא שיש ב-HOLMES PLACE שם – שאני לא מייצג אותם – הם בפחות מ-15% שם.

גיא בלנקשטיין: אנחנו לוקחים 25% הבדל בין מנוי בלי התחייבות למנוי לשנה, ואתה בחרת באופציה היקרה במקרה הזה.

גיא בלנקשטיין: אבל התחרות שם קיימת.

גיא בלנקשטיין: ואם החוק היה עכשיו מגביל, לצורך העניין, ב-20%, אז זה היה מטיב איתך היום במקום שאתה נמצא בו.

גיא בלנקשטיין: אבל, פחות או יותר, משאיר את כל שאר - - -

יואל חסון: אמרנו עד.

יואל חסון: היינו אומרים עד בכל מצב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

גיא בלנקשטיין: אז אמרתי: עד 20%.

גיא בלנקשטיין: אז אני מניח שהם היו ממשיכים במקסימום שהם היו יכולים, כי הם היום הכי גבוהים.

גיא בלנקשטיין: ואחרים היו מתאימים את עצמם עד 20%.

יואל חסון: טוב.

יובל ליבלינג: ודרך-אגב, אם אפשר רק לתת הערה על VIM, על המועדון שאתה מתאמן בו: המועדון הזה כמעט נסגר בגלל שהוא התחיל לעבוד רק על בסיס חודשי.

יואל חסון: אמרנו את זה.

יואל חסון: אמרו את זה בישיבה הקודמת.

יובל ליבלינג: רק על בסיס חודשי.

יובל ליבלינג: זה הכול.

יובל ליבלינג: וזו הסיבה שהוא עבר לבסיס שנתי.

יובל ליבלינג: הם קיבלו כמה עצות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל חבר הכנסת חסון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נסגר בגלל חבר הכנסת חסון.

שחר ולר: אדוני, אתה חייב להתמיד שלא ייסגר המועדון.

יובל ליבלינג: נכון.

יובל ליבלינג: וגם כדי לשמור על הבריאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הפסיק - - -

יואל חסון: הכול על הגב שלי?

קריאה: הכול.

גיא בלנקשטיין: אם אפשר לנצל את ההתמהמהות פה, רק להגיד שאני חושב שהוועדה השיגה הישג אדיר בעצם זה שכל חדרי-הכושר בישראל, כולל בפריפריה, יחויבו לתת מנוי ללא התחייבות.

גיא בלנקשטיין: זה הישג צרכני אדיר.

גיא בלנקשטיין: ואני חושב שהדיון הוא בין ה-8%, 10%, ל-20%.

גיא בלנקשטיין: ואפשר להגיע פה למשהו שגם אנחנו כבעלי עסקים נצא ונוכל לעבוד איתו.

גיא בלנקשטיין: אז אני חושב שאפשר לצאת פה - - - שכולנו מחזיקים את המקל ביחד ויוצאים לדרך, ולא להישבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי, עד שהם מדברים, מישהו יעשה לנו תרגילים?

אבי אלמוג: בבקשה, רק תגידו.

אלכס מילר: אי-אפשר לעשות את זה, נגיד, שחדרי-כושר זה עד 8% - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: לא יהיה הבדל בין חדרי-כושר.

כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לעשות את זה גם משפטית, ואנחנו לא רוצים.

כרמל שאמה-הכהן: גם אין לנו איך להסביר את זה.

אלכס מילר: בריכות שחייה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נצטרך לעשות משהו אחר, לחשוב על משהו לגבי פריפריה ולא פריפריה.

אלכס מילר: מפת העדיפות הלאומית.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא מפת העדיפות הלאומית.

כרמל שאמה-הכהן: לפי העלות.

אלכס מילר: מה זאת אומרת?

כרמל שאמה-הכהן: אם אתם אומרים שבפריפריה המחירים יותר זולים, אוקיי?

אבי אלמוג: הרבה יותר.

אלכס מילר: לא, - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה - - -?

אלכס מילר: אני יודע בערך.

אלכס מילר: הנה, עכשיו שאלת.

אלכס מילר: בערך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סביר להניח שהפוך.

תמר פינקוס: במרכז זה יותר - - -

כרמל שאמה-הכהן: אם הם לא יותר זולים, אז אין להם בעיה.

חנה וינשטוק-טירי: לא תמיד יותר זול.

תמר פינקוס: במרכז זה יותר זול.

כרמל שאמה-הכהן: במרכז יותר זול?

חנה וינשטוק-טירי: כי במרכז יש תחרות.

חנה וינשטוק-טירי: כי יש תחרות.

חנה וינשטוק-טירי: בפריפריה אין תחרות.

קריאה: לא, זה לא נכון.

גיא בלנקשטיין: זה לא נכון.

גיא בלנקשטיין: זה לא נכון.

קריאה: אבל בפריפריה יש יותר אנשים.

גיא בלנקשטיין: זה ממש לא נכון.

תמר פינקוס: בדיוק כמו ברשתות המזון.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: של מזון.

חנה וינשטוק-טירי: הרי יש הצעה כזאת, של חבר הכנסת פרץ.

גיא בלנקשטיין: ממש לא נכון.

גיא בלנקשטיין: מאיפה גברתי בדקה כמה עולה מנוי בשלומי, בכפר ורדים, בעפולה, בנהריה, ברמת-ישי?

גיא בלנקשטיין: המחיר שם נע בין 90 שקלים ל-120 שקלים.

אלכס מילר: זה כמו שבמרכז הארץ השכירות הרבה יותר גבוהה.

גיא בלנקשטיין: רשת HOLMES PLACE גובה בקריית-ביאליק 160 שקלים, כשהיא גובה במרכז 350 שקלים.

גיא בלנקשטיין: עם התחרות.

גיא בלנקשטיין: יש הבדלים.

אלי ניצן: HOLMES PLACE לא גובה 160 שקלים.

אלי ניצן: אני מנוי בקריית-ביאליק.

אלי ניצן: זה לא - - -

גיא בלנקשטיין: וכמה אתה משלם?

אלי ניצן: מעל 200 שקלים.

גיא בלנקשטיין: 200 שקלים?

אלי ניצן: מעל 200 שקלים.

גיא בלנקשטיין: לא 390 שקלים, כמו במרכז.

אלי ניצן: לא.

אלי ניצן: ולא 160 שקלים.

אלי ניצן: אל תיתן - - -

גיא בלנקשטיין: סליחה.

גיא בלנקשטיין: אבל עדיין 200 שקלים מ-390 שקלים?

גיא בלנקשטיין: בפריפריה זה כמעט חצי ממרכז הארץ.

אלי ניצן: - - -

קריאה: אדוני היושב-ראש, מה אתה אומר?

כרמל שאמה-הכהן: מה?

אלכס מילר: תקשיב, אתה צריך למצוא - - -.

אלכס מילר: תעשה את זה - - - וזהו.

כרמל שאמה-הכהן: לא, חבר הכנסת מילר.

אלכס מילר: תהיה לך את התחרות במרכז הארץ, מה אתה דואג?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא.

כרמל שאמה-הכהן: אם יש פה רוב בוועדה ל-20%, תלכו.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא הולך על 20%, ולעשות צחוק.

אלכס מילר: אז תשאיר את זה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן להשאיר את זה שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אלכס מילר: שיבדוק הכול.

כרמל שאמה-הכהן: שיבדוק.

כרמל שאמה-הכהן: אחרי שאנחנו קבענו, הוא יבדוק.

כרמל שאמה-הכהן: ואם הוא ירצה, הוא יבוא לכנסת וישנה.

כרמל שאמה-הכהן: למה מעכשיו?

כרמל שאמה-הכהן: מה ניתן לו עכשיו לבדוק?

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא עשה כלום עד היום, למה שניתן לו?

אלכס מילר: תגביל אותו.

אלכס מילר: תגיד לו: עד, נגיד, הראשון לינואר, שיביא לך את התקנות, עם הנושא של החוק הזה.

יואל חסון: והוא יביא תקנות?

יואל חסון: אתה יודע כמה תקנות מחכות פה?

יואל חסון: לא, יש פה - - -.

יואל חסון: הגברת ורון, תגידי לו כמה תקנות היו עם תאריכים שלא הגיעו לוועדה.

יואל חסון: זה אינספור דוגמאות.

אלכס מילר: תשמע, אתה עכשיו מתקרב לחורף.

אלכס מילר: הרי אתה מבין שיש לך מעכשיו ועד שאתה תעביר את החוק, הכול ביטולים.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

אלכס מילר: הכול ביטולים.

קריאה: חד-וחלק.

אלכס מילר: מעכשיו, כל החורף הכול ביטולים.

כרמל שאמה-הכהן: מה זאת אומרת, "חורף", "ביטולים"?

אלכס מילר: אין חיים.

אלכס מילר: אם אתה נותן את הגמישות.

אלכס מילר: עכשיו, - - -

כרמל שאמה-הכהן: - - - בשקל.

כרמל שאמה-הכהן: נו, לא יבואו - - -

יואל חסון: שוב, אתה מדבר על הקנטרי-קלאבים כל הזמן.

יואל חסון: כל דבר - - -

אלכס מילר: אבל חבר הכנסת חסון, אם אתה מכניס אותם לחוק, אז צריך לדבר עליהם.

יוסי בנימין: מהראשון לדצמבר ועד הראשון למאי יש 10% מהמנויים.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

כרמל שאמה-הכהן: הכול תלוי - - -

יוסי בנימין: - - - קפוא.

יוסי בנימין: מה לעשות?

כרמל שאמה-הכהן: הכול תלוי במחיר.

יוסי בנימין: המחיר.

יוסי בנימין: אני - - -

קריאות: - - -

אלכס מילר: - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה?

יוסי בנימין: - - - משפחה, וגם עם.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אתה לוקח היום מחיר שנתי.

יוסי בנימין: נכון.

יוסי בנימין: 350 שקלים כפול 12.

כרמל שאמה-הכהן: 350 שקלים כפול 12?

יוסי בנימין: נכון.

יוסי בנימין: לכל המשפחה.

כרמל שאמה-הכהן: תחלק את זה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה, לא הבנתי?

יוסי בנימין: אז אני אחלק את זה אחרת, לא יבואו, נו.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

כרמל שאמה-הכהן: מה "לא יבואו"?

קריאה: לא יבואו.

כרמל שאמה-הכהן: תן בחינם את החורף, לא יבואו?

יוסי בנימין: איך?

כרמל שאמה-הכהן: בחינם את החורף, לא יבואו?

כרמל שאמה-הכהן: בשקל, לא יבואו?

יוסי בנימין: אז אני אומר: אתה מתחיל לעקוף את מה שאתה מדבר.

יוסי בנימין: אתה מדבר על 8%, 20%.

יוסי בנימין: אז מה שאתה אומר – תיקח 40% בקיץ.

יוסי בנימין: אין בעיה.

יוסי בנימין: אני, מצדי, את - - - של הקיץ.

יואל חסון: אבל זה לא משנה: החודשי נשאר אותו דבר.

כרמל שאמה-הכהן: נו, תיקח.

יואל חסון: נו, אז מה.

יואל חסון: אז תיקח.

יוסי בנימין: אתה - - - לי את זה?

כרמל שאמה-הכהן: מאשר לך.

כרמל שאמה-הכהן: מאשר לך.

אבי אלמוג: ואז תגיד לו: בחורף תקבל את האנשים בחינם.

כרמל שאמה-הכהן: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה מה שהוא עושה גם היום.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, חברים, אל תחזיקו את המקל - - -

גיא בלנקשטיין: - - -

קריאות: - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז גם בקיץ לא יבוא אליו אף-אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא יעשה את זה עכשיו - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: היום ב-4,200 שקלים הוא נותן את כל השנה.

קריאה: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: הוא נותן את כל השנה.

כרמל שאמה-הכהן: שייתן את זה רק בחלוקה אחרת, מה הבעיה?

כרמל שאמה-הכהן: הוא יודע איפה האיזון.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יודע לעשות את החשבון, תאמין לי.

גיא בלנקשטיין: קנטרי-קלאב חי המון על מנויים שבאים רק לקיץ, ואז הוא לא יוכל לקחת אותם.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

גיא בלנקשטיין: כי באריאל הם - - - לשלם יותר מ-350 שקלים למשפחה.

אבי אלמוג: אם הוא ייקח 700 שקלים - - -

כרמל שאמה-הכהן: אז אם הוא נותן 350 שקלים בקיץ, זה אומר שהקיץ שווה 350 שקלים.

גיא בלנקשטיין: מה שיקרה זה שהוא צריך לגשת לראש-העיר, ולבקש ממנו לפתוח רק בקיץ.

גיא בלנקשטיין: לסגור שבעה חודשים, ולעבוד חמישה חודשים.

גיא בלנקשטיין: זה מה שיקרה לבריכות ולקאנטרי-קלאבים.

אבי אלמוג: זה מה שיהיה.

אבי אלמוג: אדוני, הוא נותן להם 350 שקלים, כי אנשים מסכימים ללכת איתו שנה שלמה.

אבי אלמוג: ולתת לו - - - בדצמבר.

יוסי בנימין: הם מוכנים גם לחיות עם 350 שקל, עם 350 שקל בחודש הם יכולים לחיות.

יוסי בנימין: אבל חמישה חודשים של 700 שקל הם כבר לא יכולים לחיות.

יוסי בנימין: יש פה איזה אלמנט בעייתי באזורים האלו, מה לעשות?

יוסי בנימין: כמו שהוא אומר: אני אלך לראש-העיר, אני אגיד לו – סליחה, המועדון עובד ממאי ועד סוף ספטמבר.

יוסי בנימין: זה הכול.

יוסי בנימין: סגור.

יוסי בנימין: ואני אקח רק 350 שקל, בסדר.

יוסי בנימין: אין בעיה.

יוסי בנימין: אבל המועדון יהיה סגור בחורף, שזה מקום שנמצא כמו צפת, שהחימום שם זה בוכטות - - -.

יוסי בנימין: זה הסיפור.

יוסי בנימין: עדיף לי לסגור.

יוסי בנימין: מתאים לי דווקא לסגור בחודשים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: שייתן לך ראש-העיר, תסגור.

יוסי בנימין: בבקשה.

יוסי בנימין: או שהוא יסבסד את זה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא ייתן לך.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יגיד לך: תפעיל גם בחורף.

גיא בלנקשטיין: ודאי שהוא לא ייתן לו.

יוסי בנימין: ודאי שהוא לא ייתן לי.

כרמל שאמה-הכהן: נו, מה.

יוסי בנימין: נכון.

יוסי בנימין: אז אין לזה - - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה, בסך-הכול מעניינת אותך מה ההכנסה השנתית.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא מעניין אותך מאיפה זה – על כמה - - -

יוסי בנימין: אם לא יהיה לי את החורף, אני מברך אותך.

גיא בלנקשטיין: - - - אבל יזמים קבעו שמגיעים עם רשות מקומית.

גיא בלנקשטיין: הרי כבר מזמן - - -

יוסי בנימין: אני סגרתי b.o.t.

יוסי בנימין: ל-24 שנה, תחזיר לי אותו דבר.

יוסי בנימין: הגנת הצרכן, תגיד לי: זה המצב, אני אחזיר את המפתח, מתאים לי.

יוסי בנימין: השקעתי שם בוכטות של כסף לעסקה של b.o.t., על המקום הזה באריאל, שכל היולי עופר, והלבייב, וכולם באו ואמרו: זה חול וחולירע, איך שאמרו בגשש-החיוור.

יוסי בנימין: באתי ושמתי שם כסף.

יוסי בנימין: אני מוריד ומוריד את המחיר, כי אנשים – סליחה שאני אומר – אין להם.

יוסי בנימין: הם מעדיפים, אתה יודע, קודם-כל, לקנות את הספרים לבית-הספר.

יוסי בנימין: אז אנחנו מורידים ומורידים.

יוסי בנימין: והחשמל עולה, והמים עולים, ואנחנו סותמים, והאחוז עולה.

יוסי בנימין: אין לנו.

יוסי בנימין: אין זכות קיום למקום הזה.

יוסי בנימין: נקודה.

יוסי בנימין: איך שאתה מוציא את החוק הזה - - -

יואל חסון: היום כבר אין לו זכות קיום, אתה אומר.

יוסי בנימין: איך?

יוסי בנימין: מה זה?

יואל חסון: היום אין לו זכות קיום.

יוסי בנימין: היום אנחנו מקמבנים: מורידים את המחירים, עושים עובדי עירייה, עושים עובדים זה.

יוסי בנימין: איך שהוא אנחנו מצליחים.

יוסי בנימין: המכללה, האוניברסיטה, - - -.

יוסי בנימין: מנסים, כל היום יורקים דם, כדי להגיע לאיזון, ו-2%, 3% רווח.

יוסי בנימין: זה הכול.

יוסי בנימין: במקום הזה הושקע 40 מיליון שקל.

יוסי בנימין: אבל אני שורד - - -

אבי אלמוג: אבל הוא שורד באוקטובר, נובמבר, דצמבר, ינואר, כי אנשים משלמים על רצף שנתי שווה.

יוסי בנימין: נכון.

יוסי בנימין: אני לוקח את הכסף מהקיץ.

יוסי בנימין: נכון.

יוסי בנימין: אין מה לעשות.

אבי אלמוג: והכיס שלהם לא כואב ביולי, כשהוא יצטרך לקחת מהם 700 שקלים פתאום.

כרמל שאמה-הכהן: תחלק להם את זה גם לתשלומים.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין מה הבעיה.

יוסי בנימין: עכשיו, הבנקים כבר לא ייתנו לי את האשראי שהם נותנים לי היום, כי הם רואים את ההכנסות השנתיות.

יוסי בנימין: הערבות שאני אצטרך לתת לחברה הכלכלית לאריאל או לעיריית אריאל – אני לא אהיה מסוגל לתת לה.

יוסי בנימין: קחו, תנהלו את זה אתם.

יוסי בנימין: חד-וחלק.

יוסי בנימין: אני אומר לכם: זו עובדה.

יוסי בנימין: אתם סוגרים אותי, ואת ערד, ואת כל המקומות האלו, ואת צפת.

יוסי בנימין: נקודה.

יוסי בנימין: זה הכול.

יוסי בנימין: אני לא יודע.

אבי אלמוג: נצרת-עילית שפשטו את הרגל

יוסי בנימין: נצרת-עילית – כל החברה הכלכלית לנצרת-עילית פשטה את הרגל בגלל הקנטרי-קלאב הזה.

יוסי בנימין: וכרמיאל – הם היו התקשרו אליי, בבוקר: תעשה משהו, תעשה משהו, לראות מה עושים.

יוסי בנימין: זו הנקודה.

יוסי בנימין: זו סגירה.

יוסי בנימין: זה גזר-דין מוות.

יוסי בנימין: נקודה.

יוסי בנימין: חד-וחלק.

יוסי בנימין: כבר ישבתי עם ראש עיריית אריאל, לפני שבאתי לפה – אולי אני אתן לו, אולי נקרא לזה מתנ"ס, נעשה ישראבלוף.

יוסי בנימין: אתה מבין?

יוסי בנימין: הוא כבר רוצה לקרוא לקנטרי מתנ"ס, כדי שלא יהיו הדברים האלה.

קריאה: אני יכול להגיד כמה מילים?

קריאה: שמי - - -, ואני תושב הישוב קציר שבוואדי-ערה.

קריאה: האמת שבאתי בגלל הנושא של "פניציה", אבל שמעתי את הדיון הזה ואני רוצה להגיד לכם שאצלנו, בקציר, קרה בדיוק מה שהאדון הנכבד אומר פה: נסגרה הבריכה; הבריכה פתוחה, והקנטרי-קלאב – זה לא קנטרי-קלאב, זו בריכה עם שני מגרשי כדורסל – נסגרו; לא פתוח בחורף, אלא פתוח במשך ארבעה חודשים בקיץ; לילדים בחורף אין מה לעשות.

קריאה: אני מבקש מכם לקחת את זה לעוד לימוד.

קריאה: ללמוד את זה מחדש.

קריאה: כי אני אומר לכם, למרות שהכוונות פה הן מאוד-מאוד-מאוד טובות, של כולכם, בסופו של דבר, רוצים להקל על הציבור ובלי להתכוון פוגעים בו.

קריאה: אני חושב שכדאי שניקח - - -, ונשקול את הדברים האלה.

יוסי בנימין: אני לא הזמנתי אותו.

יוסי בנימין: אני לא מכיר אותו.

יואל חסון: לא, הוא בכלל מ"פניציה".

קריאה: כל-הכבוד.

יואל חסון: אני הייתי הולך על חודש-בחודשו, ותוך שנה שיבדקו את זה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אורי אריאל: למה לא להיכנס לבדיקה כלכלית של הדברים שנאמרים?

כרמל שאמה-הכהן: בוא, אתם רוצים למשוך זמן.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מכירים את הטריקים האלה.

כרמל שאמה-הכהן: את הבדיקות - - -

גיא בלנקשטיין: אנחנו הצענו הצעה - - -

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: את הבדיקה הכלכלית אני מציע מהדיון הראשון.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: היו בדיקות כלכליות, ויושבים פה אנשים שבודקים את הדברים האלה כל היום.

קריאה: - - -

אורי אריאל: נכון.

אורי אריאל: הם לא עשו שום בדיקה כלכלית.

חיים פרנקל: הם לא עשו שום בדיקה כלכלית.

חיים פרנקל: יש דו"ח B.D.I.

חיים פרנקל: שמראה שהמצב של הענף הזה לא טוב.

חיים פרנקל: התפרסם במרץ האחרון, ואף-אחד לא קרא אותו אפילו.

חיים פרנקל: הגשנו אותו עשרות פעמים.

חיים פרנקל: זה אחד מהענפים שנמצא כל הזמן כמעט בפשיטת רגל.

חיים פרנקל: הגשנו אותו לוועדה כבר פעמיים, את הדו"ח.

חיים פרנקל: אף-אחד לא - - -

אורי אריאל: אגב דו"ח, B.D.I.

אורי אריאל: הוא דו"ח עצמאי.

אורי אריאל: לא הוזמן על-ידי חברה מסוימת.

אורי אריאל: תקראו אותו.

עמיר פרץ: - - -

אורי אריאל: הגשנו.

אורי אריאל: כולם קיבלו אותו.

אורי אריאל: תקראו אותו.

אלכס מילר: מה הבעיה?

אלכס מילר: בריכות השחייה, זה עניין שלא - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא נעבור.

כרמל שאמה-הכהן: צריך להחליט בזה.

עמיר פרץ: איפה אתם?

עמיר פרץ: באיזה סעיף?

כרמל שאמה-הכהן: יש למישהו הצעות אחרות?

כרמל שאמה-הכהן: דנו בנושא הזה של - - -

עמיר פרץ: אותו נושא של ה-8%, 10%?

יואל חסון: אני מציע לבחון את ההצעה של חודש-בחודשו, ותוך שנה שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יביא את התקנות החדשות, או משהו - - -

יואל חסון: בעוד שנה לא יהיה ענף.

יואל חסון: לא יצטרכו לדון.

גיא בלנקשטיין: לא יעשו כלום.

גיא בלנקשטיין: - - - מסתכל על הצרכן.

גיא בלנקשטיין: הוא לא מסתכל על בעלי העסקים.

יואל חסון: הוא גם מסתכל על זה.

גיא בלנקשטיין: הוא לא מסתכל.

גיא בלנקשטיין: הוא לא מסתכל.

גיא בלנקשטיין: אתה ראית שהם באו אחרי שישה דיונים, הם לא ידעו שהפריפריה, בתחום שלנו, כחצי מיליון - - -.

גיא בלנקשטיין: ההיפך מהסופר - - -

אלכס מילר: חבר הכנסת חסון, יש רמת סיכונים שאפשר לקחת, ויש רמת סיכונים.

אלכס מילר: תשמע, אני אומר: אפשר לתת את זה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אלכס מילר: אפשר לקבוע איתם שהם יביאו את הסוגיה של האחוזים לוועדת הכלכלה.

אלכס מילר: קבעתם כבר שזה הולך להיות גם לפי המסלולים, שכל אחד יפתח מסלול – זה חודש-בחודשו.

אלכס מילר: נגיע לזה.

אלכס מילר: ובצורה מסודרת, ביחד עם כל הנתונים, נקבל את הנתונים - - -

יואל חסון: לא.

יואל חסון: אני לא מסכים לזה.

אלכס מילר: אתה רוצה ללכת, קודם-כל, שילכו, וניתן לשוק להתגלגל, שיקרוס - - -

יואל חסון: לקבוע גם עיקרון.

יואל חסון: אנחנו קובעים פה עיקרון.

אלכס מילר: מה, זה סיכון מאוד גבוה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אנחנו קובעים גם עיקרון, עם כל הכבוד.

אלכס מילר: אני לא יכול לתמוך בדבר כזה.

יואל חסון: בסדר.

אלכס מילר: לצערי הרב.

כרמל שאמה-הכהן: למה שהשוק יקרוס?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא הבנתי.

אלכס מילר: תשמע, זה סיכון מאוד גדול.

אלכס מילר: אתה - - -

כרמל שאמה-הכהן: אין פה ענף שלא עשית לו רגולציה, שלא אמרו שהוא הולך לקרוס.

יואל חסון: כולם אמרו שיקרסו.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא משתתף בוועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא מכיר את זה.

אלכס מילר: - - -

כרמל שאמה-הכהן: - - -, אין.

אלכס מילר: - - -

יואל חסון: כולם יקרסו.

יואל חסון: מה שקרה זה שהרווחים ירדו טיפה.

יואל חסון: מה שקרה זה שהרווחים טיפה ירדו.

יואל חסון: זה הכול.

יואל חסון: הרוויחו פחות.

אלכס מילר: אבל איזה רווחים?

אלכס מילר: אין פה רווחים בכלל.

חיים פרנקל: אנחנו לא מרוויחים כמו הסלולר או - - -

גיא בלנקשטיין: ענף הכושר בעולם הוא ענף הפסדי.

יואל חסון: אני לא מדבר רק על - - -.

יואל חסון: אתם הולכים גם לעניין של הכבלים, ושל חברות הסלולר.

יואל חסון: עשינו פה גם מהפיכה שלמה בנושא החניונים, ועשינו מהפיכות בהרבה דברים שבכלל אף-אחד לא מכיר ולא יודע, ושום-דבר לא קרס ולא נפל.

עמיר פרץ: נו, מה יהיה?

יואל חסון: להיפך.

כרמל שאמה-הכהן: יש בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: יש לקוחות מתוסכלים.

כרמל שאמה-הכהן: זו עובדה.

כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לחלוק על זה.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אז נתת כבר חודש-בחודשו.

כרמל שאמה-הכהן: יש לקוחות מתוסכלים.

כרמל שאמה-הכהן: הם לא מבינים למה הם משלמים ולא מקבלים תמורה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, נתת חודש-בחודשו.

יואל חסון: הם לא מבינים, חבר הכנסת מילר, למה הם נכנסים למקום ומביאים להם הסכמים כובלים; - -

עמיר פרץ: אבל לשנה?

יואל חסון: - - ומביאים להם הסכמים שמחייבים אותם לשנה להתחייב, שהוא רוצה אחר-כך לצאת.

יואל חסון: למה?

אלכס מילר: חבר הכנסת חסון, אבל נתת כבר.

אלכס מילר: אבל נתת.

יואל חסון: אתה יודע, היום אדם - - -

אלכס מילר: אין לי זמן.

אלכס מילר: תקשיב.

אלכס מילר: אתה יודע מה?

אלכס מילר: - -

יואל חסון: חבר הכנסת מילר, תן לי משפט, רגע.

יואל חסון: תן לי רגע משפט: - -

אלכס מילר: - - תכניס לחוק גם את הסיבות שבגללן אתה רוצה שהוא ישוחרר באופן מיידי.

אלכס מילר: אין בעיה.

יואל חסון: - - היום אדם משתחרר מהסכם של חדר-כושר – אם הוא לא חולה במחלה חשוכת מרפא, לא נותנים לו לצאת בכלל.

יואל חסון: מה אתה מדבר בכלל.

אבי אלמוג: זה פס מהעולם, - - -

יואל חסון: עשה לי טובה.

יואל חסון: זה לא פס מן העולם.

אבי אלמוג: - - -

יואל חסון: בטח בפריפריה זה לא פס מן העולם.

קריאה: לא, לא, לא.

קריאה: זה לא נכון.

אורי אריאל: זה פס מן העולם.

גיא בלנקשטיין: אם אני אוהד קבוצת כדורגל, ועכשיו בא מישהו ומשקיע סכומים אדירים, קניתי מנוי, ואחרי שני משחקים זה פלופ – לשחקנים האלה אין שום מחויבות.

יואל חסון: אז נגמר הסיפור.

גיא בלנקשטיין: אז אתה יכול - - - שאני אחזיר את המנוי?

יואל חסון: נכשלת, כן.

גיא בלנקשטיין: לא, אני קניתי מנוי.

גיא בלנקשטיין: קניתי מנוי.

גיא בלנקשטיין: לא רוצה לראות אותם יותר.

קריאות: - - -

יואל חסון: אם נפלת בשירות שלך, אם נפלת - - -

גיא בלנקשטיין: לא אני - - -

עמיר פרץ: מה אתה עושה עם - - - בית"ר ירושלים?

יואל חסון: אני לא יכול לעבור ממך היום.

יואל חסון: אני לא יכול לעבור ממך.

גיא בלנקשטיין: אז אתה יכול לצרף לחוק הזה את כל מועדוני הספורט שאפשר להחזיר את המנוי?

יואל חסון: תקשיב לי רגע, סליחה, אין לנו הרבה זכויות פה.

יואל חסון: לדבר, זו הזכות היחידה שיש לנו.

יואל חסון: תקשיב טוב, אם אני בא אליך אחרי חמישה חודשים, ואני אומר: תשמע, השירותים שלך מלוכלכים, המכשירים שלך חלודים, המדריכים שלך אנטיפתים, אני רוצה ללכת – אתה תסתכל עליי ותגיד לי: זו לא סיבה מספקת.

יואל חסון: אתה תשכנע אותי - - -, ולא תיתן לי לצאת.

יואל חסון: אף-אחד לא ייתן לי לצאת.

יואל חסון: כדי לצאת אני צריך או להגיד שעברתי דירה, ולהביא ניירות והוכחות.

יואל חסון: גם אז יהיו לי קנסות, אגב, וזה מניסיון; אני צריך להגיד לך: חס-וחלילה, אני חולה או שברתי רגל או משהו כזה, שלא מאפשר לי להתאמן.

יואל חסון: אז גם זה, אבל גם אחרי אישורים רפואיים וכל זה.

יואל חסון: אבל אם רק מסיבה של שירות: לא נעים לי; אתה לא מפעילים מזגן בטמפרטורה הנכונה; השירותים שלכם לא טובים; - - - – לצאת זה בלתי אפשרי.

יואל חסון: בגלל הסיבה הזאת אני לא יוצא.

עמיר פרץ: אז תבדוק לפני, חבר הכנסת חסון.

עמיר פרץ: מה.

קריאה: אבל על כל זה אין ויכוח.

יואל חסון: אתה יודע שזאת האמת, ברוב המכונים וברוב המקומות, ואת זה אני רוצה לבטל.

יואל חסון: אני רוצה שללקוח תהיה האפשרות, בגלל שירות, גם אם זה רק שירות, לקום וללכת.

יואל חסון: וזאת המהפכה - - -

עמיר פרץ: אתה לא בודק לפני-כן מה אתה - - -?

עמיר פרץ: אני לא מבין.

עמיר פרץ: חבר הכנסת חסון, לא בודקים לפני-כן לאן הולכים?

יואל חסון: שייתן לי אפשרות - - -,

עמיר פרץ: מה?

יואל חסון: אפשרות - - -

עמיר פרץ: לשנה, נגמר העניין.

יואל חסון: לא מחליפים מכשירים; - - - של הכלים; המזגן לא עובד.

יואל חסון: זה קורה.

עמיר פרץ: אבל זה הסכם לשנה, זה לא הסכם ל-20 שנה.

יואל חסון: לשנה.

יואל חסון: אבל זו שנה.

עמיר פרץ: נו, אז מה?

עמיר פרץ: מה זו שנה, בחייך?

כרמל שאמה-הכהן: אם אין לעסקים כאלה זכות קיום בתנאים האלה, שלא יהיו קיימים.

כרמל שאמה-הכהן: או שמישהו יסבסד אותם.

כרמל שאמה-הכהן: לא על תסכול של לקוחות ייבנו עסקים.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מוכן לזה.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתה לא יודע להרוויח בזה שלקוח נותן לך עוד - - -, אתה לא שווה את העסק.

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה?

קריאה: - - -

יואל חסון: היושב-ראש כרמל אמר משפט חשוב - - -

גיא בלנקשטיין: לדמי-יציאה מסוימים הסכמנו.

גיא בלנקשטיין: אני רק אומר שלעולם הזה של שירות, אני חושב ש-KIKA הוכיחה לכולם שבעולם הזה, כשיש בעיית שירות, יש היום FACEBOOK ואינטרנט; שאם אתה לא טוב בשירות, העסק שלך לא ישרוד גם אם אתה תכבול אותו ולא תחזיר לו את הכסף אפילו על הספה, KIKA התרסקה למרות שהיה לה גב של מאות מיליונים מאחוריה.

גיא בלנקשטיין: וזו הוכחה - -

קריאה: לא טובה.

גיא בלנקשטיין: - - שהיום לצרכן יש המון כוח עם המדיה האלקטרונית.

ניצן חרותי: לא ב"קלאב-הוטל".

גיא בלנקשטיין: קודם-כל, הגעתם גם ב"קלאב-הוטל" לדיון פה.

גיא בלנקשטיין: אבל אתם רוצים לדבר.

גיא בלנקשטיין: אנחנו מדברים על התחייבות לשנה.

גיא בלנקשטיין: אצלכם יש התחייבות ל-99 שנה.

גיא בלנקשטיין: אני לא חושב שאנחנו אפילו על אותן אוזניים.

גיא בלנקשטיין: אז אני לא רוצה לדבר על משהו שאני גם לא מכיר אותו.

גיא בלנקשטיין: אבל בתחום שלנו אנחנו בעד שתהיה חובה שיהיה ללא התחייבות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת חסון, אני - - -.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם חבר הכנסת יואל חסון וגם היושב-ראש כרמל שאמה, אני עדיין חושבת – אני הצעתי לך בשקט את זה, ואני חושבת שכדאי באמת לחשוב על זה: לעשות אפשרות יציאה מודולארית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בן-אדם שיצא שלושה חודשים, או תוך שלושה חודשים, אחרי שנרשם לשנה, ישלם 20% פר חודש, תוספת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחרי חצי שנה זה יכול לרדת ל-15%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ככל שהזמן הוא שילם על המנוי, ככה אולי הוא ישלם פחות כסף על היציאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ויכול להיות שזה גם יעזור לקנטרי-קלאבים באיזושהי דרך, כי זה תלוי מתי - - -

אבי אלמוג: 20%, 15%, 10% – כל רבעון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לבוא ולעשות אולי משהו מודולארי, כי הם כבר שילמו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם יש מישהו – כי פה נשאלה שאלה מה יקרה אם בן-אדם יוצא אחרי 11 חודשים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז הוא ישלם הרבה פחות, כי הוא כבר בעצם שילם כמעט את כל - - -

כרמל שאמה-הכהן: אחרי 11 חודשים אין לו טעם.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא משנה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא נשאר או עוזב, זה היינו הך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה ברור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל נשאלה שאלה כזאת אז אני - - -

קריאה: הוא לא יחדש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאולי צריך לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא כזה מסובך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאפשר יהיה לכתוב שבמידה ויצאת – מה הבעיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הנייר סובל הכול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לכתוב בהסכם שבמידה ויצאת כך וכך, אתה משלם 25%; אחרי חצי שנה, 20%; אחרי תשעה חודשים – אני לא יודעת מה – 15%; וזה המינימום, נניח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למרות שזה מה שצריך - - -

עמיר פרץ: אבל 15% – אם הוא מסכים על 15%, אז הכול היה לך בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני לא מדברת על כל השנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שאני - - -

עמיר פרץ: להיפך, את מגדילה את זה.

עמיר פרץ: הממוצע שלך יצא 22.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אנחנו נוריד את הממוצע, שיהיה להם טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו נוריד.

כרמל שאמה-הכהן: אז יש את ההצעה של חבר הכנסת יואל חסון ושלי.

כרמל שאמה-הכהן: אתה איתנו, חבר הכנסת עמיר פרץ?

עמיר פרץ: במה?

כרמל שאמה-הכהן: על - - -

עמיר פרץ: אני ממליץ על 10% כפשרה, שנלך בהסכמה על כולם וזהו.

כרמל שאמה-הכהן: מקובל עליכם 10% ונגמור את זה?

עמיר פרץ: יאללה, בואו נגמור את - - -.

עמיר פרץ: לשנה.

עמיר פרץ: ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה יבחן את זה.

גיא בלנקשטיין: למה שלא - - -?

כרמל שאמה-הכהן: סליחה?

כרמל שאמה-הכהן: אתם לא מצביעים.

כרמל שאמה-הכהן: שמענו אתכם כבר.

גיא בלנקשטיין: אני יודע.

גיא בלנקשטיין: אני יודע.

כרמל שאמה-הכהן: שמענו.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אין טעם לשמוע עוד פעם ועוד פעם.

גיא בלנקשטיין: אני יודע שאנחנו לא מצביעים.

גיא בלנקשטיין: אבל אני חושב שמול ה-25%, 30% - - -

יואל חסון: תקימו את מפלגת חדרי-הכושר.

גיא בלנקשטיין: יכול להיות שצריך.

כרמל שאמה-הכהן: שמענו.

עמיר פרץ: חבר הכנסת מילר, - - -

אלכס מילר: אולי ניתן הכול למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ונעזוב - - -?

עמיר פרץ: כן.

עמיר פרץ: תוך שנה יביאו.

עמיר פרץ: - - - בעוד שנה.

עמיר פרץ: אבל תחולת החוק מהראשון למתי?

עמיר פרץ: מתי - - -?

אלכס מילר: לא יודע.

אלכס מילר: מיידי הוא רוצה.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: לא מיידי.

כרמל שאמה-הכהן: לא מיידי.

עמיר פרץ: שנה.

אלכס מילר: גם בחורף עכשיו, כל הקנטרי-קלאבים - - -

עמיר פרץ: למה?

עמיר פרץ: חצי שנה, מה.

אלכס מילר: כולם מבטלים.

אלכס מילר: מחר כולם מבטלים.

אתי בנדלר: יש עוד הרבה שאלות לשאול, לפני שאתם - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: חכה, עוד לא הגענו לזה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים על העיקרון.

אתי בנדלר: ההגדרה של חדר-כושר לא ברורה.

אתי בנדלר: יש הרבה שאלות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: העיקרון - - - מבטל, נקודה - - -.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נתחיל מזה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, נו.

יואל חסון: לא, אנחנו צריכים להסכים על מספר.

יואל חסון: בואו נסכים על מספר.

עמיר פרץ: תחילת החוק, מתי אתה רוצה?

עמיר פרץ: במרץ?

קריאה: - - -

עמיר פרץ: - - - בראשון במרץ.

אלכס מילר: הם לא מוכנים.

עמיר פרץ: לא, הנה הוא מוכן.

עמיר פרץ: הוא מוכן ל-10% עם תחולת החוק לראשון למרץ.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: מה קורה בראשון למרץ?

עמיר פרץ: כאילו להאריך לשנה.

עמיר פרץ: שנה שכוללת בעיקר את הקיץ, האטרקטיביות.

עמיר פרץ: ולא להתחיל את - - -

אלכס מילר: אחרי החורף - - -

אבי אלמוג: - - - הראשון לאפריל.

כרמל שאמה-הכהן: מתי מתחילה ההרשמה אצלכם?

אבי אלמוג: עונת המנויים היא הראשון לאפריל-ראשון לאפריל, אצלנו.

אבי אלמוג: יש מועדונים אחרים שעושים את זה 12 חודש מיום ההרשמה.

אלכס מילר: בחדרי-כושר אין אורות בכלל.

אלכס מילר: אתה יכול לבוא בכל יום.

כרמל שאמה-הכהן: בראשון לאפריל זו פתיחת השנה?

אבי אלמוג: כן.

אבי אלמוג: רוב המועדונים – שוב, בגלל שאנחנו גם מתעסקים עם הרבה גופים גדולים, כמו ועדי העובדים שנזכרו כאן, שרוצים לעשות את זה פעם בשנה, בראשון לאפריל.

כרמל שאמה-הכהן: כלומר, זה יהיה לפי מועד תחילת המנוי?

אלכס מילר: אחרי החורף.

אלכס מילר: שלא כולם ירוצו לבטל עכשיו, פתאום, רק בשביל להרוויח את החורף.

אלכס מילר: והם, זהו.

כרמל שאמה-הכהן: לא, בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: זו לא בעיה.

אבי אלמוג: ובשנה הזאת ההסכמים כבר נחתמו.

אתי בנדלר: זה שני דברים.

אתי בנדלר: כאשר קובעים, קובעים גם אם זה חל על הסכמים שנחתמו לפני התחילה.

אתי בנדלר: זו שאלה אחרת.

יואל חסון: רגע, אם בן-אדם חתם הוא יכול?

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: לא יחול.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

יואל חסון: לא יחול.

יואל חסון: לא יחול.

כרמל שאמה-הכהן: לא חל אחורה.

יואל חסון: לא חל אחורה.

יואל חסון: יש גם הערה נוספת, אדוני היושב-ראש, שכמובן ה-10%, 8% – מה שנחליט – זה לא כולל על מי שמבטל את המנוי בגלל הוראת רופא או בגלל מעבר דירה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, זה אמרנו.

כרמל שאמה-הכהן: חכה, אל תערבב שמחה בשמחה, חבר הכנסת חסון.

כרמל שאמה-הכהן: חכה רגע.

אתי בנדלר: על פטירה או יש עוד נסיבות שצריכים.

אלכס מילר: את כולם אמרת.

כרמל שאמה-הכהן: תחולה ממרץ?

אלכס מילר: תחולה ממרץ, 10% ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אלכס מילר: אבל תגביל אותם בתאריך, שעד מרץ יביאו.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, ואם אתה עושה תחילה ממרץ?

עמיר פרץ: ממילא רוב ההסכמים זה כמעט הכול - - -

כרמל שאמה-הכהן: כן?

עמיר פרץ: אתה לא עושה כלום.

אלכס מילר: ממילא הכול חתום, מה זה משנה.

אלכס מילר: אתה אפילו יכול לעשות מהראשון לספטמבר.

עמיר פרץ: ממילא רוב ההסכמים - - -

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: מקובל עליי.

כרמל שאמה-הכהן: מקובל עליך, חבר הכנסת יואל חסון?

יואל חסון: מה זה?

יואל חסון: מה?

יואל חסון: תסביר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לי יש קצת בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני עדיין חושבת שצריך - - -

אלכס מילר: אבל תיתן את התאריך למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שיביאו את הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי, אם אתה הולך על משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה צריך ללכת על 15%, שזה גם ככה כואב - - -

עמיר פרץ: לא, לא, לא.

עמיר פרץ: זהו.

עמיר פרץ: גמרנו כבר.

עמיר פרץ: בואו נתקדם.

כרמל שאמה-הכהן: יאללה.

כרמל שאמה-הכהן: טוב.

יואל חסון: רגע, 10% תחולה ב-?

כרמל שאמה-הכהן: תחולה בראשון למרץ.

קריאה: תחילה.

אתי בנדלר: מרץ או אפריל?

כרמל שאמה-הכהן: מרץ, מרץ.

אתי בנדלר: אבל הם אומרים שבאפריל הם מתחילים.

כרמל שאמה-הכהן: מרץ.

עמיר פרץ: מרץ.

עמיר פרץ: הלאה.

עמיר פרץ: מרץ.

עמיר פרץ: יודיעו להם על ביטול.

עמיר פרץ: אם הם באפריל, אז הם ייערכו לאפריל.

עמיר פרץ: החוק נכנס לתוקף במרץ.

כרמל שאמה-הכהן: הראשון למרץ.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: לא יודיעו להם, כי אם אתה מתחיל את החוק בראשון לאפריל, הוא לא חל על התקשרויות שנעשו לפני תחילת החוק.

אתי בנדלר: דהיינו, הביטול הראשון יהיה באפריל, אחרי חודש.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: למה?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: "בכל עת" זה גם באמצע חודש.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: - - - יהיה בכל עת, זה גם.

אתי בנדלר: נכון שזה באמצע חודש.

אתי בנדלר: בכל מועד.

אתי בנדלר: כן, בסדר.

אלכס מילר: אבל אנחנו קובעים שעד לתחילת - - - כל החוזים שנחתמו, הם בעצם לא - - -

לאה ורון: ברור.

לאה ורון: מה פתאום?

אתי בנדלר: שזה לא חל על חוזים שהיו, אלא רק על חוזים חדשים.

לאה ורון: שזה לא חל על חוזים שהיו.

אלכס מילר: נכון.

אלכס מילר: זה לא רטרואקטיבית.

כרמל שאמה-הכהן: לא רטרואקטיבית.

אלכס מילר: אוקיי.

אלכס מילר: ומה עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?

אלכס מילר: מתי הם - - -

כרמל שאמה-הכהן: שנייה, חבר הכנסת מילר.

כרמל שאמה-הכהן: ראשון למרץ, 10%.

אתי בנדלר: כן.

כרמל שאמה-הכהן: את שאר המנגנון הבהרנו נכון?

אתי בנדלר: את שאר המנגנון אני מקווה שאולי - - -

יואל חסון: אדוני, להבהיר לפרוטוקול: לא מדובר בקנס אלא בהפרש.

יואל חסון: צריך להסביר את זה.

יואל חסון: לא קנס ולא - - -

אלכס מילר: ומה אתה קובע למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?

אלכס מילר: מתי הם צריכים?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אוקיי, אז אין הודעה מוקדמת, נכון?

קריאה: יש.

אבי אלמוג: יש הודעה מוקדמת של חודש.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אז - - -

יואל חסון: הודעה מוקדמת של חודש.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה?

כרמל שאמה-הכהן: לא אין כבר הודעה מוקדמת.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שיש לך את זה - - -

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: לא, זה במקום.

חיים פרנקל: אנחנו לא יכולים להיערך לביטול מהיום למחר.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מקבל כסף, מה אתה רוצה?

עמיר פרץ: מגיע להם הודעה מוקדמת בפברואר.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מקבל כסף.

עמיר פרץ: פה אתה מקבל הודעה מוקדמת עד הראשון במרץ.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מקבל פה כסף.

גיא בלנקשטיין: לא, זה להיערכות.

גיא בלנקשטיין: אבל בשוטף, אחרי מרץ, אנחנו כבר חיים את החוק.

כרמל שאמה-הכהן: אבל קיבלת כסף במקום - - -

יואל חסון: אתה מקבל כסף.

יואל חסון: אתה מקבל כסף.

יואל חסון: אתה רוצה הודעה מראש, זה יהיה רק הודעה מראש בלי כסף.

כרמל שאמה-הכהן: או זה, או זה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא - - -

יואל חסון: או זה, או זה.

יואל חסון: אין גם וגם.

אתי בנדלר: כמובן שדמי-הביטול עדיפים מבחינת

אתי בנדלר: כם כי - - -

אבי אלמוג: ההודעה מראש זה משהו פרוצדוראלי: - -

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: הודעה מראש, זאת אומרת - - -

אבי אלמוג: - - זה שאני אוכל להתארגן - - -, לשבת איתו, לשכנע אותו, לדבר איתו.

אבי אלמוג: לא מדובר כאן – הרי אני נותן לו להתאמן בחודש הזה.

אבי אלמוג: לא שאני שולח אותו הביתה.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אז מה?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אבל זה חסר משמעות.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: מה המשמעות אם הוא רוצה לבטל?

אבי אלמוג: כן, יודיע חודש מראש.

אבי אלמוג: - - -

חיים פרנקל: גם ההתארגנות של כוח-האדם, הארכות החוגים – הכול זה חודש.

חנה וינשטוק-טירי: אבל יש דמי-ביטול.

אתי בנדלר: אז מה – גם הודעה מראש של חודש, וגם דמי-ביטול?

גיא בלנקשטיין: - - - חודש ו-15% - -

אבי אלמוג: חודש ו-15%, זה היה ביום ראשון.

גיא בלנקשטיין: - - זה יצא כבר בהסכמה.

גיא בלנקשטיין: אז עכשיו עברנו רק לחודש - - -?

יואל חסון: אבל אי-אפשר גם וגם.

יואל חסון: אי-אפשר גם וגם.

תמר פינקוס: אי-אפשר.

חנה וינשטוק-טירי: נכון.

חנה וינשטוק-טירי: זה או דמי-ביטול או הודעה מוקדמת.

קריאות: - - -

קריאה: אולי שבועיים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תנו להם זמן התראה, מה יש לכם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידו לי אתם, באמת.

יואל חסון: תן שבועיים, אולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תנו להם זמן התראה, באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קרה, כמו בן-אדם - - -

גיא בלנקשטיין: נתנו לנו גם זמן לנסות, לפנות למנוי, - -

יואל חסון: בסדר, בסדר.

גיא בלנקשטיין: - - שהוא מבקש.

גיא בלנקשטיין: לשכנע אותו שכדאי לו להמשיך.

גיא בלנקשטיין: אולי להציע לו פעילות אחרת.

גיא בלנקשטיין: יש הרבה סיבות - - -

כרמל שאמה-הכהן: יש למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה התנגדות לשבועיים הודעה מראש במקרה הזה?

אלכס מילר: אבל למה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?

תמר פינקוס: - - - ידבר רק בשם הרשות.

חנה וינשטוק-טירי: אנחנו חשבנו שזה או-או: או הודעה מוקדמת או דמי-ביטול.

כרמל שאמה-הכהן: גם אני חשבתי.

חנה וינשטוק-טירי: - - - דמי-ביטול, אז אין צורך בהודעה מוקדמת.

תמר פינקוס: אי-אפשר את שני הדברים ביחד.

כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר את שני.

כרמל שאמה-הכהן: ניסינו.

גיא בלנקשטיין: למה אי-אפשר?

גיא בלנקשטיין: כאילו, מה.

קריאה: כי אחרת זה עוד - - -

קריאה: אפשר.

קריאה: היא אומרת שאי-אפשר.

תמר פינקוס: בשלב מסוים - - -

חנה וינשטוק-טירי: זה עוד דמי-ביטול, בעצם.

קריאה: זה עוד דמי-ביטול - - -

קריאות: - - -

תמר פינקוס: אדוני היושב-ראש, אנחנו שעתיים, כל הזמן סביב אותו הנושא.

תמר פינקוס: אנחנו כבר מדברים על זה ישיבה שלישית.

תמר פינקוס: צעד קדימה, עשרה צעדים אחורה.

תמר פינקוס: כבר שמענו את כל הנימוקים, - -

כרמל שאמה-הכהן: זה המקסימום שאנחנו יכולים לעשות, גברת פינקוס.

תמר פינקוס: - - וענינו את כל התשובות.

תמר פינקוס: ועכשיו - - - היא ככה.

אלכס מילר: עמדתי, אם את רוצה לעשות - - -

כרמל שאמה-הכהן: גברת פינקוס, הנה, קמה מפלגת "המכונים".

כרמל שאמה-הכהן: תקום מפלגת "היודעים יותר טוב לעשות".

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו משתדלים, מה לעשות.

כרמל שאמה-הכהן: תאמיני לי, - - -

אלכס מילר: גברתי, אם את רוצה - - - קדימה, בואי תשבי כאן - - -

אבי אלמוג: בשבילנו זה כל החיים, זה לא שלוש ישיבות.

אבי אלמוג: בשבילנו זה כל החיים, ההתעסקות הזאת.

אבי אלמוג: זה לא שלוש ישיבות.

כרמל שאמה-הכהן: בסוף האחריות היא עלינו.

כרמל שאמה-הכהן: אם באמת התחזיות השחורות שלהם יתממשו, אותנו ישימו באמצע הכיכר.

אבי אלמוג: אני לא סופר שלוש ישיבות.

אלכס מילר: שים שבועיים - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חוץ מזה, מדובר על מכוני-כושר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל זה צעד קדימה, צעד אחורה, צעד קדימה.

תמר פינקוס: זה בעיקר כושר הלשון.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני חושב ששבועיים - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, שבועיים - - -

יואל חסון: ורגע, דמי הרשמה – דמי הרשמה יוחזרו, שלא ייראו בדמי ההרשמה עונש.

יואל חסון: צריך לטפל בדמי ההרשמה.

אלכס מילר: מה זה דמי הרשמה?

יואל חסון: כי אחרת, ישתמשו פה בדמי ההרשמה להעניש את - - -

כרמל שאמה-הכהן: יש אצלכם דמי הרשמה?

קריאה: לא.

כרמל שאמה-הכהן: אין דמי הרשמה.

חנה וינשטוק-טירי: מה זה - - -

יואל חסון: ברוב חדרי הכושר יש דמי הרשמה.

גיא בלנקשטיין: יש כאלה שיש ויש כאלה שאין, כמו הרבה דברים שעוד לא נגעתם בהם.

אתי בנדלר: דמי טיפול בשל - - -.

אתי בנדלר: זאת אומרת, לא ניתן יהיה לגבות שום-דבר נוסף: לא דמי-ביטול, ולא סכום אחר - - -.

אתי בנדלר: דמי טיפול - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, ברור.

כרמל שאמה-הכהן: זה גלום - - -

גיא בלנקשטיין: יש הרבה מאוד דברים, כי יש גם מסלולים שאני עם ליווי אישי.

גיא בלנקשטיין: אז אתה גם גובה עליהם תשלום נוסף.

גיא בלנקשטיין: אז גם את זה לא נוכל לעשות?

יואל חסון: לא, זה לא קשור.

יואל חסון: מה אימון אישי?

גיא בלנקשטיין: אז לכן אני אומר: גם בדמי-רישום, יש מקומות שברישום נותנים שירות מסוים שלא קיים אצל אחרים, ועל זה הם לוקחים.

יואל חסון: דמי הרישום יהיו חייבים להיות חלק מהמחיר הסופי של המנוי.

יואל חסון: הם לא יהיו בנוסף.

יואל חסון: כי אם הם יעשו אותם בנוסף, אז זה קנס.

יואל חסון: כי - - - יחזירו לו רק את זה, חוץ מדמי ההרשמה.

יואל חסון: אתה מבין?

תמר פינקוס: והם לא מחזירים - - -

אבי אלמוג: חבר הכנסת חסון, בדמי-הרישום יש פגישה עם דיאטנית, ויש ייעוץ אישי, ויש - - - תכנית אימון.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: תשלב את זה בעלות המנוי, ואז זה יתחלק ל-12 חודשים - - -

תמר פינקוס: זו בדיוק המשמעות של מחיר כולל שנדרש לפי חוק הגנת הצרכן.

כרמל שאמה-הכהן: או קח על זה תשלום בנפרד.

כרמל שאמה-הכהן: מראש.

גיא בלנקשטיין: כשאתם מדברים על הצרכן הממוצע שמגיע להתעניין, הוא לא יודע באמת מה הוא מקבל ואת המונחים האלה, עד שהוא חווה אותם בפעם הראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אבל אם נתת לו איזה שירות אקסטרה של דיאטנית, קח על זה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אתה רוצה על זה תשלום, קח על זה תשלום בנפרד.

גיא בלנקשטיין: אז זה בדמי-הרישום.

כרמל שאמה-הכהן: מה?

גיא בלנקשטיין: זה בדמי-הרישום.

יואל חסון: אני רוצה להסביר לך, אדוני היושב-ראש, זה חשוב.

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא הביא שירות, מגיע לו כסף?

יואל חסון: - - -

תמר פינקוס: אדוני, אני רוצה להגיד משהו: יש סעיף ברור וחד-משמעי בחוק הגנת הצרכן, - -

כרמל שאמה-הכהן: שמה?

תמר פינקוס: - - שמדבר על מחיר כולל.

תמר פינקוס: אז עם הייעוץ עם הדיאטנית, והרישום של הדף, הוא חובה.

תמר פינקוס: חובה.

תמר פינקוס: אז זה צריך להיות חלק מהמחיר הכולל, ואי-אפשר לתת אותו בנפרד.

תמר פינקוס: אם אני רוצה ללכת לחדר-כושר, ואני אחליט אם אני רוצה לקחת דיאטנית או לא רוצה לקחת דיאטנית - - -

כרמל שאמה-הכהן: היועצת המשפטית של הוועדה אמרה שאת צודקת במאה אחוז.

כרמל שאמה-הכהן: בזה תם - - -

לאה ורון: - - - למאסז'.

יואל חסון: גם ככה יש את - - - למאסז' ודיאטנית.

עמיר פרץ: רגע, אבל נניח שמי שהגיע לפגישה כזאת החליט לא להצטרף.

כרמל שאמה-הכהן: נו, מה העניין?

אתי בנדלר: - - -

תמר פינקוס: זה כמו ייעוץ על קניית מטבח.

תמר פינקוס: זה כמו ייעוץ על קניית מטבח.

תמר פינקוס: אני נכנסת לחנות, מקבלת ייעוץ.

תמר פינקוס: לא קניתי, לא שילמתי.

תמר פינקוס: קניתי, שילמתי על המטבח.

אתי בנדלר: ויש כאלה שאומרים מראש: אתה בא לייעוץ בלבד, אני גובה 500 שקלים.

אתי בנדלר: אם תעשה מנוי, אני אוריד לך את 500 השקלים.

עמיר פרץ: נכון.

תמר פינקוס: אבל אז זה יהיה חלק מהמחיר הכולל.

תמר פינקוס: כי עם דיאטנית ורופא - - -

עמיר פרץ: אם הוא יצטרף, זה חלק מהמחיר הכולל.

עמיר פרץ: - - -

תמר פינקוס: כן.

תמר פינקוס: ואם לא, אז הוא לקח ייעוץ.

יואל חסון: דמי ההרשמה עלולים להיות קנס עקיף.

יואל חסון: זה לא - - -

כרמל שאמה-הכהן: שר התעשייה, המסחר והתעסוקה יוכל, באישור ועדת הכלכלה - - -

יואל חסון: רגע, איך טיפלנו בדמי-ההרשמה?

יואל חסון: לא הבנתי.

כרמל שאמה-הכהן: היא אמרה שיש לזה טיפול כבר בחוק.

כרמל שאמה-הכהן: חוק הגנת הצרכן.

יואל חסון: לא, אבל - - -

קריאה: פה יש מחיר כולל.

כרמל שאמה-הכהן: מה שאתה אמרת, נו.

תמר פינקוס: אי-אפשר לפצל.

אתי בנדלר: שזה כל הסכומים ששולמו, יחושבו - - -

קריאה: אי-אפשר לפצל.

תמר פינקוס: מי שמפצל את זה זו בעצם עבירה, ואנחנו בודקים.

תמר פינקוס: אין כזה דבר.

תמר פינקוס: אנחנו לא מרשים את זה אצל סוכני נסיעות, ולא בחברות תעופה, ואנחנו לא מרשים את זה גם במכוני-כושר.

תמר פינקוס: ואם מישהו עושה את זה, הוא מפר את החוק.

תמר פינקוס: וטוב שהאירו את עינינו, כי תיעשה ביקורת.

כרמל שאמה-הכהן: שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, באישור ועדת הכלכלה, יוכל לשנות את אותו רכיב שנמצא – נגדיר אותו איך – לקבוע אותו בין אפס ל-20%.

עמיר פרץ: למה לך להגביל אותו?

אתי בנדלר: למה להגביל?

אתי בנדלר: אפשר לשנות את השיעור, באישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: - - - של 100%, הוועדה לא תאשר לו אותו.

עמיר פרץ: יבוא לוועדה, מה - - -

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

יואל חסון: הוועדה לא תאשר לו.

כרמל שאמה-הכהן: אני סומך על הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: זהו.

כרמל שאמה-הכהן: גמרנו את הפרק.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו מקרים מיוחדים: אמרנו פטירה.

אתי בנדלר: רגע, יש מקרים מיוחדים שבהם לא ניתן יהיה לגבות בכלל דמי-ביטול.

כרמל שאמה-הכהן: פטירה.

אתי בנדלר: פטירת המנוי, או קרוב משפחה ראשון שלו.

כרמל שאמה-הכהן: לא, שהוא מנוי.

אתי בנדלר: לא?

אתי בנדלר: חס-וחלילה יש למישהו מנוי, - - - הוא כבר נפטר, והוא יושב שנת אבל.

אתי בנדלר: מה.

עמיר פרץ: אסון בבית או לא יודע.

עמיר פרץ: היא צודקת.

עמיר פרץ: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

עמיר פרץ: נניח שמישהו חלילה נפטר לו, - - - ילד בבית, אז הוא לא בא.

עמיר פרץ: בסדר.

אתי בנדלר: - - - או בן משפחתו מקרבה ראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: טוב.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: את זה אי-אפשר לתכנן, אתה אומר.

יואל חסון: הוראת רופא.

אתי בנדלר: הוראת רופא.

אתי בנדלר: עכשיו, - -

אלכס מילר: איזה רופא?

חיים פרנקל: מה זה הוראת רופא?

אתי בנדלר: - - זהו, לעניין רופא – יש כאן - - -

אלכס מילר: מומחה אולי, לא?

אתי בנדלר: מה?

אלכס מילר: לא רופא משפחה, מומחה.

אלכס מילר: אולי רופא - - -

גיא בלנקשטיין: אולי שהמדינה תקנה את מועדוני הכושר, ואז - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה הוראת רופא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, לא הבנתי מה זה הוראת רופא.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, מה קורה עם בן-אדם שחולה?

כרמל שאמה-הכהן: איך זה עובד היום?

כרמל שאמה-הכהן: תגיד לנו.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: עורכת-הדין בנדלר, - - -

אתי בנדלר: מה?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: - - - כל העקרונות פה - - -

אתי בנדלר: כל העקרונות, זה הרבה עקרונות.

חנה וינשטוק-טירי: על מה הביטול, בעצם?

כרמל שאמה-הכהן: בן-אדם שקיבל פריצת דיסק, מה הוא עושה עם המנוי?

גיא בלנקשטיין: קודם-כל, גם עם פריצת דיסק יש הרבה דברים שהדרך היחידה לעשות אותם זה במועדוני הבריאות והכושר, כדי לצאת מפריצת הדיסק.

תמר פינקוס: אבל אם הרופא אומר שלא, זה בדיוק העניין, מביאים תעודה רפואית, והם - - -

גיא בלנקשטיין: גברתי, אם אפשר לדבר פעם אחת בלי שתתפרצי.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

גיא בלנקשטיין: יש היום, כתוב בחוק הספורט ובחוק מועדוני הכושר שכדי להתאמן צריך אישור רפואי.

גיא בלנקשטיין: כדי לתת לך להתאמן, מועדוני הכושר דורשים ממך להביא את האישור, על-פי נוסח חוק הספורט.

כרמל שאמה-הכהן: ברור, אחרי חודשיים.

גיא בלנקשטיין: אם נוצרת בעיה – אני יכול להעיד איך קורה אצלנו, ואני מניח שזה קורה ברוב המקומות – - -

כרמל שאמה-הכהן: אז תסביר לנו איך זה קורה.

גיא בלנקשטיין: - - שאם בן-אדם מביא אישור מרופא מומחה, ועל בעיה שאומרת שאסור לו להתאמן בחדר-כושר – עד חצי שנה, אנחנו נותנים לו אפשרות להקפיא.

גיא בלנקשטיין: מעל חצי שנה, אנחנו מחזירים לו את מלוא כספו, ללא דמי-ביטול, ללא דמי-יציאה, וללא שום-דבר.

כרמל שאמה-הכהן: אז עוד פעם:

כרמל שאמה-הכהן: עד חצי שנה - - -

גיא בלנקשטיין: אם יש לו סיבה רפואית שכרגע מגבילה אותו עד חצי שנה, אז אנחנו עוצרים לו את המנוי, ונותנים לו את התקופה כשהוא חוזר ומחלים.

אבי אלמוג: הרופא המליץ על חודש מנוחה.

גיא בלנקשטיין: אם אמר לו חודש מנוחה – כי בפריצת דיסק, למשל, אומרים לו: קודם-כל, בוא ניתן לך זריקה, תנוח שבועיים-שלוש, ואז תחזור לפעילות כמו שאני מבקש.

גיא בלנקשטיין: ואז המקום הנכון הוא, בדרך-כלל, גם אצלנו.

גיא בלנקשטיין: אם זה לתקופה של מעל שישה חודשים, אז הוא מביא אישור מאותו אורטופד, ואנחנו מחזירים לו את מלוא כספו.

יואל חסון: ואם זה שלושה חודשים?

יואל חסון: מה.

גיא בלנקשטיין: אז הוא מקבל הקפאה לשלושה חודשים.

גיא בלנקשטיין: לא עולה לו כלום.

עמיר פרץ: זו הקפאה - - -.

עמיר פרץ: הקפאה - - -

גיא בלנקשטיין: הוא מקבל החזר מלא על התקופה הזאת, כאילו הוא עשה מנוי ל-15 חודשים.

יואל חסון: ואם אדם שבר את הרגל, לשלושה חודשים, ואחרי זה הוא לא מרגיש - - -

גיא בלנקשטיין: יש הרבה מקרים: ואם אדם יצא למילואים, אנחנו נותנים לו; ואם בן-אדם יצא לירח-דבש; ואם בן-אדם יוצא לחודש בקיץ – יש המון מקרים.

גיא בלנקשטיין: אתם לא יכולים להיכנס לכול.

יואל חסון: לא, אני לא מדבר על דברים כאלה.

יואל חסון: את זה אני מבין.

יואל חסון: ההקפאות הקטנות זה בסדר.

יואל חסון: אתה מדבר על רופא מומחה, אבל.

יואל חסון: זו ההגדרה.

אתי בנדלר: אני לא יודעת.

אתי בנדלר: אני צריכה לבדוק אם ההגדרה היא רופא מומחה.

אתי בנדלר: יש תקנות בעניין הזה שהן אינן לפניי.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, מה זה?

כרמל שאמה-הכהן: צריכים תקנון של כולם?

כרמל שאמה-הכהן: איך זה עובד?

גיא בלנקשטיין: לא, לא, לא.

גיא בלנקשטיין: אני מדבר בשמי.

אבי אלמוג: לא.

אבי אלמוג: כל מועדון עם התקנון שלו.

כרמל שאמה-הכהן: איך זה אצלך?

אבי אלמוג: אנחנו נותנים, בתקופות עד חודשיים – זה שונה כאן – - - -

כרמל שאמה-הכהן: הקפאה.

אבי אלמוג: כן.

אבי אלמוג: הקטע הזה של הקפאת מנוי.

אבי אלמוג: אני חושב שהמושג הזה של הקפאה וביטול מנוי - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בתקופה הזו אתה לא לוקח כסף.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: הוא מקפיא, ואחר-כך הוא מחזיר את החודשיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואז אתה מחזיר לו חודשיים, אחרי השנה.

עמיר פרץ: כמו שאת מקפיאה ביטוח.

אבי אלמוג: או מקפיא לו חודשיים או מזכה אותו.

אבי אלמוג: אצלנו, מכיוון שהתאריכים הם לא שנה מיום ההרשמה, אני מזכה אותו בקטע הכספי.

אבי אלמוג: בשנה הבאה הוא ישלם לי על עשרה חודשים במקום על 12 חודשים.

עמיר פרץ: כמו שאת מוכרת אוטו, ומקפיאה ביטוח.

גיא בלנקשטיין: יש גם אלמנטים של תחרות בשוק הזה, צריך לתת להם גם-כן לעבוד.

גיא בלנקשטיין: יש הבדלים, ניואנסים, בדברים האלה.

גיא בלנקשטיין: אנחנו נוהגים, לכל חייל מילואים להחזיר את מלוא תקופת המנוי, גם אם הוא יצא לחד-יומי.

גיא בלנקשטיין: אבל זה אנחנו.

גיא בלנקשטיין: יש מנכ"ל שעושה מילואים.

גיא בלנקשטיין: לא כל חברה תעשה את מה שהיא רואה לנכון.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

זאב פרידמן: בתלונות שאנחנו מקבלים במועצה הישראלית לצרכנות, אנחנו מוצאים לא אחת תלונות של צרכנים שנתקלו בבעיות בדיוק בתחום הזה.

זאב פרידמן: חשוב לציין שראשית דבר הדרישה לאישור של רופא מומחה, זה סיפור שלא תמיד כל-כך קל לקבל אותו.

תמר פינקוס: ועולה - - -

זאב פרידמן: וכשקופת-החולים לא מוכנה להוציא חוות-דעת, והם אומרים: המקסימום שאנחנו מוכנים לתת - - -

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: מה אתה מציע שיהיה?

זאב פרידמן: מה שאני מציע: אם רופא - - -

כרמל שאמה-הכהן: הרי צריך גם איזו אסמכתה רצינית.

זאב פרידמן: אסמכתה רצינית, אני לא חושב.

זאב פרידמן: בדיוק באותו אופן שבו מאשרים לאנשים להיכנס למכון הכושר, וזה אישור של רופא, - -

יעל כהן-שאואט: רופא משפחה.

זאב פרידמן: - - אם רופא המשפחה, שהוא זה שמכיר את הבן-אדם, ומחליט שהוא, מתאים לו או לא מתאים לו, הוא זה שיקבע אם הוא יכול להמשיך להתאמן או לא.

יואל חסון: הערה חשובה.

יואל חסון: הוא זה שאישר, והוא גם זה שיכול להגיד שלא.

יואל חסון: למה אתה מסתמך עליו כשהוא מאשר, ואתה לא מסתמך עליו כשהוא - - -?

תמר פינקוס: זה שהתיר הוא זה שיאסור.

תמר פינקוס: הם מוכנים - - -

גיא בלנקשטיין: אני מסתמך עליו כי זה החוק.

גיא בלנקשטיין: יש כרגע ועדה בכנסת שדנה בביטול הדרישה לאישור רפואי, כי ישראל היא אחת המדינות – אולי הבודדה בעולם – שדורשת אישור רפואי.

גיא בלנקשטיין: כי בכל מקום אחר בעולם אומרים - -

זאב פרידמן: על אחת כמה וכמה שצריך - - - שהוסמך.

גיא בלנקשטיין: - - שאם לבן-אדם יש לחץ דם או שמענו, יש לו בעיה, שילך למקום מנוטר, ושנקבע על-פי חוק שצריך להיות בו דפיברילטור להחייאה; מדריך שעבר קורס עזרה ראשונה, מחובר לשח"ל.

גיא בלנקשטיין: המקום היחיד שאתה רוצה שיתאמנו האנשים הלא בריאים זה במקומות שלנו.

גיא בלנקשטיין: ולא ירוצו בים, ואם קורה משהו אף-אחד לא יכול לטפל בהם.

גיא בלנקשטיין: עכשיו, היום, לצערי, כמו שהילד שלי חולה, לקבל אישור רופא, זה באמת.

גיא בלנקשטיין: אני לא רוצה – אתה נתת המון ערך לחתימת רופא.

גיא בלנקשטיין: אבל היום לקבל חתימת רופא, לא לעשות שום-דבר, זה באמת, אני בטלפון, משיג דרך הטלפון לקופת-החולים, בלי שאף רופא שם יכיר אותי.

תמר פינקוס: זה בגלל הסדר שיש עם משרד החינוך, שהם מוכנים שכשילד חולה, שתאשר את זה אחות, ושלא יתחילו לרוץ לרופאים.

תמר פינקוס: לא כך כשיש למישהו שבר או סרטן או לחץ דם.

תמר פינקוס: ואז כשרופא נותן את זה – הרופא שאישר לעלות על המכונה, הוא זה שיאסור לעלות על המכונה.

תמר פינקוס: באמת.

גיא בלנקשטיין: עם כל המקרים האלה, רופא מומחה - - -

יואל חסון: חבר'ה, באיסור שימוש בחדר-כושר לאדם חולה, הרופא לא כותב – הוא מצונן או הייתה לו שפעת.

יואל חסון: הוא צריך לכתוב דברים שיש בהם משמעות: האיש שבר את הרגל; לאיש יש בעיה בגב; לאיש יש לחץ דם; לאיש, שלא נדע, יש סרטן או מחלה אחרת.

יואל חסון: אני לא מכיר הרבה רופאים – גם לא רופא משפחה, שאתם עשיתם מזה קצת שוק – שיכתוב כזה דבר אם זה לא נכון.

יואל חסון: אתה מבין?

יואל חסון: זה לא כמו צינון ושפעת.

גיא בלנקשטיין: הם לא כותבים את הסיבה, כי, קודם-כל, יש סודיות רפואית.

גיא בלנקשטיין: הם לא יכולים לכתוב למה.

גיא בלנקשטיין: כשכותבת ששבר ברגל זה קל, באמת אין צורך בסודיות רפואית.

תמר פינקוס: תצטרכו לסמוך על החיסיון הרפואי כשהרופא חושב שאי-אפשר.

גיא בלנקשטיין: שכרופא מומחה כותב את זה, אז אנחנו באמת מאמינים כי זה מומחה.

גיא בלנקשטיין: והיום למי שיש בעיה, רופא מומחה – הוא לא משלם על חוות-דעת בשביל זה.

תמר פינקוס: מה אתה אומר?

זאב פרידמן: אז היום יש הרבה מאוד רופאים מומחים כשהם רופאי משפחה, יש לא מעט כאלה.

גיא בלנקשטיין: אין בעיה.

גיא בלנקשטיין: עם החותמת, זה רופא עם מומחיות.

גיא בלנקשטיין: הרי גם קיבלנו שגניקולוג נתן אישור למישהו ששבר את הרגל.

גיא בלנקשטיין: מה הקשר?

קריאה: אוהו.

קריאה: אוהו.

עמיר פרץ: הופה.

עמיר פרץ: זה גניקולוג מעניין.

יואל חסון: השאלה איך הוא שבר את הרגל.

יואל חסון: - - -

תמר פינקוס: לזה תפנו - - -

גיא בלנקשטיין: לגבר ששבר את הרגל, נתן גניקולוג אישור רפואי שהוא לא יכול להתאמן בחדר-כושר.

יואל חסון: אולי זה - - -

גיא בלנקשטיין: עכשיו, אני שואל אותך מה הקשר, וזה בדיוק מה שדיברתי קודם.

גיא בלנקשטיין: כולנו מכירים מספיק - - -

תמר פינקוס: אל תעשו את הרפואה מושחתת עד כדי כך.

תמר פינקוס: נו, באמת.

תמר פינקוס: יש - - -

גיא בלנקשטיין: אל תעשי את בעלי המועדונים למושחתים, גברתי.

חנה וינשטוק-טירי: אבל למה זה קשור להצעת חוק - - - בחוק הגנת הצרכן?

חנה וינשטוק-טירי: לא בהסדרה ספציפית של מכון כושר.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה כבר הופך להיות - - -.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כבר ממש יוצא מהעקרונות - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה, אתם לא רוצים להיכנס - - -?

יואל חסון: מה, חבר הכנסת אחמד טיבי לא מבין ברגל שבורה?

חנה וינשטוק-טירי: על הנושא של האישור הרפואי?

כרמל שאמה-הכהן: אז מה להגיד?

כרמל שאמה-הכהן: מה לכתוב?

קריאה: שהוא רופא.

זאב פרידמן: אישור רופא.

קריאה: שהוא רופא.

זאב פרידמן: אישור רופא.

קריאה: זה הכול.

זאב פרידמן: ועל אחת כמה וכמה אם תבוטל ההוראה, משום שהפרשנות הנכונה שאם רופא הוא זה שיכול לאפשר לבן-אדם להתאמן ואנחנו מסירים את זה, או שקיים חשש שזה יוסר, על אחת כמה וכמה שצריכים לקבוע הוראה מפורשת, פוזיטיבית, - -

חנה וינשטוק-טירי: אבל למה אתה מדבר על זה?

זאב פרידמן: - - שכשרופא מחליט שלא, דווקא בגלל מה - - -

חנה וינשטוק-טירי: אנחנו מדברים על האפשרות לבטל בכל - - -

תמר פינקוס: אם יסבור מכון הכושר שהרופא שנתן הוא גניקולוג, והוא לא יכול לדבר על גב; או שהאישור הזה מזויף – שיתבע את הזה בתביעה.

עמיר פרץ: יש לי הצעה.

עמיר פרץ: אדוני.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אפשר להציע הצעה?

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך, כל אדם שילך - - -

עמיר פרץ: יש לי הצעה שתפתור לך את הבעיות, תאמין לי.

כרמל שאמה-הכהן: רגע, שנייה.

כרמל שאמה-הכהן: אני אתן לך.

עמיר פרץ: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: כל אדם שילך לאורטופד ויגיד לו: תשמע, כואב לי הגב, אני לא יכול לזוז, כואב לי הגב.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יחשוש מלהגיד לו תמשיך להתאמן.

תמר פינקוס: לא.

כרמל שאמה-הכהן: מה "לא"?

תמר פינקוס: אני מכירה כאלה אורטופדים, אבל הוא בודק.

תמר פינקוס: הוא לא אומר - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה יש לו לבדוק?

כרמל שאמה-הכהן: זה גב.

כרמל שאמה-הכהן: כאבי גב.

תמר פינקוס: לפעמים הוא אומר לו: מצוין שאתה עושה את זה.

תמר פינקוס: להיפך, אני ממליץ לך לעשות את זה שלוש פעמים בשבוע.

כרמל שאמה-הכהן: לא נראה לי שהוא ייקח סיכון.

עמיר פרץ: אני הולך לעיקרון של חברי, חבר הכנסת יואל חסון, שהפה שהתיר הוא הפה שיאסור.

עמיר פרץ: בעיקרון.

עמיר פרץ: אם האישור ניתן על-ידי רופא המשפחה, הביטול יינתן גם על-ידי רופא המשפחה.

עמיר פרץ: אבל נוסיף סעיף שאומר: היה והמכון מגיע מסיבותיו למסקנה שהאישור הזה איננו תקף, מסיבה כזו או אחרת, רשאי המכון לבקש חוות-דעת נוספת על חשבון המכון.

עמיר פרץ: אם המכון רוצה, שישלח אותו לאורטופד - -

אבי אלמוג: זה מייתר - - -

עמיר פרץ: רגע, סליחה.

עמיר פרץ: - - אז הם ישקלו פעמיים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה מייתר.

כרמל שאמה-הכהן: זה מייתר את כל - - -

עמיר פרץ: מה "מייתר"?

גיא בלנקשטיין: - - - משהו אחד:

גיא בלנקשטיין: אנחנו הולכים לכל-כך הרבה - - -

עמיר פרץ: אבל חביבי, כמה כאלה יש לך?

עמיר פרץ: אתם מדברים כאילו כל היום.

עמיר פרץ: תגיד לי, עד כדי כך אנשים – אתה יודע מה, אני מתחיל לחשוד בכם.

עמיר פרץ: אני הייתי עד עכשיו אתכם.

עמיר פרץ: מה זה, כולם מחפשים סיבות לברוח?

עמיר פרץ: הולכים - - -?

גיא בלנקשטיין: הגיעו חמישה נציגים - - -

קריאה: לא.

עמיר פרץ: אז עזבו את זה חבר'ה, מה קורה לכם?

עמיר פרץ: כמה כאלה יש לכם שרוצים ללכת?

אבי אלמוג: לשמחתנו מעט מאוד.

אבי אלמוג: לכן, אנחנו - -

עמיר פרץ: אז זה מספיק.

יעל כהן-שאואט: נו, אז על מה אנחנו נלחמים?

אבי אלמוג: - - לא מבינים בשביל מה כל - - -

עמיר פרץ: אז יהיו חמישה איש שינצלו את הרפואי וילכו.

אבי אלמוג: אבל בשביל מה כל דבר, חברי הכנסת, בשביל מה כל דבר לתוך החוק: מה הרופא אמר, מה ההוא אמר, מה זה אמר.

אבי אלמוג: כולנו - - - מבקשים.

יעל כהן-שאואט: אתם רוצים להכניס - - -

תמר פינקוס: הם רוצים - - -

אבי אלמוג: תנו לנו להתנהל מול הלקוחות.

אבי אלמוג: בכל דבר אני ארוץ לו עם החוק, והוא ירוץ לי עם החוק.

אבי אלמוג: כולנו ננפנף כל היום, אחד לשני, עם החוק.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אפשר לקבוע את זה בתקנות.

אבי אלמוג: - - - יהיה כתוב בחוק או לא כתוב?

גיא בלנקשטיין: - - - לשנה.

גיא בלנקשטיין: - - -

אבי אלמוג: תן לי להסתדר עם הלקוח.

אבי אלמוג: אני יודע להסתדר איתו.

עמיר פרץ: הוא בא להתעמל, חבר'ה.

אבי אלמוג: זה נכון.

עמיר פרץ: תנו לו להתעמל.

עמיר פרץ: יאללה, בואו נתקדם.

כרמל שאמה-הכהן: יקירי, אני בנקודה הזו לא שוכנעתי.

כרמל שאמה-הכהן: אתם תהיו בבעיה, לדעתי, עם אישור רופא.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא רגוע.

גיא בלנקשטיין: - - - אם אני לא בסדר, ההוא יתקוף אותי.

גיא בלנקשטיין: אני לא יכול להתמודד עם הפייסבוק.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: זו נקודה רגישה - - -

עמיר פרץ: יאללה, נו, אז תתקדם.

עמיר פרץ: הפה שהתיר הוא הפה שיאסור.

עמיר פרץ: בוא נלך על זה.

גיא בלנקשטיין: - - - בכלל.

גיא בלנקשטיין: הם קיבלו - - -

כרמל שאמה-הכהן: רגע, אז בואו נסכם: היה לנו פטירה.

כרמל שאמה-הכהן: היה לנו מעבר דירה.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: למה שכל זה לא יהיה בתקנות?

כרמל שאמה-הכהן: יהיה בתקנות.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: בתקנות.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה לא מתאים לחקיקה - - -.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: בתקנות ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה יקבע נסיבות - - -

אתי בנדלר: יש דברים שהם ברורים.

כרמל שאמה-הכהן: יש דברים שהם ברורים.

אבי אלמוג: מישהו פעם שמע על תלונה שרופא אישר, ואנחנו?

אבי אלמוג: - - -, יש לך תלונה כזאת של רופא שהמליץ לבטל מנוי, ואני לא נתתי לו.

תמר פינקוס: זה לא אתה ספציפית.

תמר פינקוס: יש לי תלונה של חולת סרטן שהביאה תעודת רופא וביקשה להשתחרר ולבטל, ואמרו לה שהיא צריכה לעבור ועדה שלהם כי הם לא מאמינים לתעודה.

גיא בלנקשטיין: תפרסמו את השם של המועדון הזה בכל מודעה, וגם תחרימו אותו.

תמר פינקוס: אני גם לא רוצה להגיד לכם את השם, כי - - -

כרמל שאמה-הכהן: את יודעת?

עמיר פרץ: אבל זה מקרה חריג.

עמיר פרץ: נו, באמת.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא, אני בכלל לא מתבייש.

אורי אריאל: הם צריכים להתבייש, ואתם צריכים לפרסם שמות של מועדונים כאלה.

אבי אלמוג: ואם יש תלונה אחת כזאת – חס-וחלילה, היא תלונה רעה מאוד – - - - לגזור על כולנו.

תמר פינקוס: הלוואי והייתה אחת.

כרמל שאמה-הכהן: מספיק.

כרמל שאמה-הכהן: אז אמרנו ככה: פטירה.

כרמל שאמה-הכהן: מעבר דירה.

אתי בנדלר: מעבר דירה זה בעייתי, אדוני.

אתי בנדלר: צריכים לומר באיזו - - -

עמיר פרץ: לא צריך מעבר דירה.

עמיר פרץ: בשביל מה מעבר דירה?

כרמל שאמה-הכהן: לא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -, באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תפסיקו, באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה פה?

עמיר פרץ: מה בן-אדם עובר בתוך חודשיים?

עמיר פרץ: בן-אדם מתכנן לעבור דירה תוך שלושה חודשים?

עמיר פרץ: מה הסיפור הזה, מעבר דירה?

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עליית מחירי הדלק, אין לו כסף להגיע.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה פשוט לא מתאים לחקיקה ראשית.

אתי בנדלר: מה?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה לא מתאים לחקיקה ראשית לכתוב פטירה, מעבר דירה.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה מגוחך.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: זה הופך את החוק לכזה - - -

חיים פרנקל: שבן-אדם ישלם את מה שהוא התחייב.

קריאה: - - -

הילה דוידוביץ-בלומנטל: כן.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: - - - זה חוק של - - -

עמיר פרץ: אז מה את רוצה לעשות?

חיים פרנקל: - - - פער.

חיים פרנקל: שישלם את הפער.

כרמל שאמה-הכהן: אתם מתנגדים לזה?

כרמל שאמה-הכהן: אני יורד מזה אם אתם מתנגדים לזה.

חנה וינשטוק-טירי: לא מתנגדים.

חנה וינשטוק-טירי: אבל אפשר לעשות - - -, לקבוע מקרים שבהם - - -

הילה דוידוביץ-בלומנטל: נסיבות שבהן לא - - -

אבי אלמוג: אבל יש.

אבי אלמוג: וכל בן-אדם יכול לבחור לצאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהם צודקים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם החלטנו שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יחליט מה האחוז הסופי - - -

אתי בנדלר: לא, לא, לא הוחלט.

אתי בנדלר: סליחה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרנו 10%.

אתי בנדלר: האחוז נקבע כאן, והם יוכלו לבדוק - - - את התקנות.

קריאה: בעוד שנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז שיבוא ויבדוק את התקנות.

עמיר פרץ: היועצת המשפטית, אפשר להציע לך נוסח?

חנה וינשטוק-טירי: אפשר לחזור לנוסח של דמי-הביטול?

כרמל שאמה-הכהן: על מה?

כרמל שאמה-הכהן: על הנסיבות המיוחדות?

אתי בנדלר: שמה?

עמיר פרץ: שהוא אומר שנסיבות מיוחדות שהינן מפאת נסיבות של כוח עליון, הן יהיו הנסיבות.

עמיר פרץ: נקודה.

עמיר פרץ: שלום על ישראל.

עמיר פרץ: זו פטירה, זו מחלה.

עמיר פרץ: זה דברים כאלה וזהו.

כרמל שאמה-הכהן: אגב, מה שנתון לפרשנות לא שווה פה.

עמיר פרץ: זו לא פרשנות פה.

תמר פינקוס: ואם הוא עובר דירה?

עמיר פרץ: מעבר דירה, עם כל הכבוד, זה דבר שמתכננים שנה, שנתיים, שלוש.

אבי אלמוג: אנחנו מדברים על עסקה של שנה.

חיים פרנקל: כן?

חיים פרנקל: אז מה הבעיה שהוא ישלם את ה-20% האלה.

כרמל שאמה-הכהן: לא נכנסנו לזה, עזוב.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פרץ.

כרמל שאמה-הכהן: בוא, תחשוב - - - עד הישיבה הבאה.

כרמל שאמה-הכהן: קח פרק על הסיפור הזה.

עמיר פרץ: אין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר?

עמיר פרץ: בישיבה הבאה.

כרמל שאמה-הכהן: בדיוק.

עמיר פרץ: אין שום בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: טוב, אנחנו מצביעים על - - -

חנה וינשטוק-טירי: אפשר לחזור בדיוק על דמי-הביטול?

חנה וינשטוק-טירי: זאת אומרת, מה בדיוק צריך צרכן לשלם כשהוא מבטל?

אתי בנדלר: אני אנסה.

אתי בנדלר: זה יותר ברמה של – תסלחו לי על הביטוי – קשקושים.

אתי בנדלר: אבל אני אנסה בכל זאת לראות מה יוצא מכאן.

חנה וינשטוק-טירי: אוקיי.

חנה וינשטוק-טירי: גם בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אני לא מצביע על קשקושים.

כרמל שאמה-הכהן: עקרונות.

אתי בנדלר: עקרונות, טוב.

אתי בנדלר: עוסק יהיה חייב להציע אפשרות, הן למנוי חודשי והן לשנתי.

אתי בנדלר: ובלבד שמחיר המנויים החודשיים כפול 12 לא יעלה על מחיר מנוי שנתי בתוספת 10%.

כרמל שאמה-הכהן: לא כפול 12.

אתי בנדלר: סך-כל.

כרמל שאמה-הכהן: סך-כל.

אתי בנדלר: סך המנויים החודשיים לשנה.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

אתי בנדלר: לא יעלה על מחיר מנוי שנתי בתוספת 10%.

אתי בנדלר: עכשיו, השאלה היא האם אתה עדיין עומד על ההצעה שעוסק יהיה חייב לפרסם מחירון, שבו מחיר לכל חודש, כשהמחיר יכול להיות שונה בין חודשי השנה ובלבד שהוא יהיה חייב לאפשר מנוי לכל חודש במחיר שפרסם.

אתי בנדלר: אתה רוצה?

כרמל שאמה-הכהן: רק אם הוא מתמחר את זה שונה.

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא לא מתמחר את זה שונה, אז הוא לא צריך לפרסם.

כרמל שאמה-הכהן: מבינה?

יואל חסון: רק אם התמחור שונה.

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא תמחר את החודשים שלא באופן שווה - - -

עמיר פרץ: רשאי המכון לקבוע לוח-תעריפים שנתיים לפי חודש-בחודשו.

עמיר פרץ: זהו.

כרמל שאמה-הכהן: לא, חודשי.

יואל חסון: חודשי.

יואל חסון: חודשי.

עמיר פרץ: לוח-תעריפים, חודש-בחודשו.

עמיר פרץ: כן.

עמיר פרץ: זהו.

כרמל שאמה-הכהן: מה?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אבל אם זה מחיר של ועד עובדים, למשל, אז החודש יחשב לפי המחיר של ועד העובדים, נכון?

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

עמיר פרץ: לא, לא.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: לא של צרכן רגיל.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

עמיר פרץ: מה זה מחיר של ועד עובדים?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אם יש מחיר מיוחד למשטרה, מחיר שנתי ומחיר חודשי - - -

חיים פרנקל: את זה נספוג גם?

חיים פרנקל: גם וגם?

גיא בלנקשטיין: מה הקשר - - - למחיר רגיל?

עמיר פרץ: אז מה?

עמיר פרץ: לא, לא.

עמיר פרץ: אני אגיד לך, עשינו את זה, לא - - -

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אז זה מה שרציתי לשאול, האם - - - חודש יהיה ביחס - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך למה היא התכוונה.

עמיר פרץ: מה, היא תעשה גם הנחה, תעשה גם חלוקה ו-.

עמיר פרץ: באמת, חבר'ה.

אתי בנדלר: סליחה, כפי שמסתמן לא נצליח לגמור את הדיון היום.

אתי בנדלר: אנחנו ננסה לכתוב משהו.

גיא בלנקשטיין: - - - ועד רוצה מחיר יותר טוב ממה - - - של אנשים.

גיא בלנקשטיין: אז אני - - -

כרמל שאמה-הכהן: נו, מותר לך לתת לו הנחה.

אורי אריאל: אבל איך תשווה אותו?

אורי אריאל: לאיזה חודש תשווה אותו?

גיא בלנקשטיין: - - -

עמיר פרץ: אבל היא אומרת שאז - - -.

עמיר פרץ: הביטול לא יהיה פר התעריף החודשי הקבוע, אלא פר התעריף - - -

הילה דוידוביץ-בלומנטל: מה זה משנה?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אבל השאלה אם - - - חודש של ההסדר או - - -

יואל חסון: כל ההסכמים מול ועדים, - -

עמיר פרץ: אל תיכנס לזה.

יואל חסון: - - אל תיכנס לזה, אדוני היושב-ראש.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אבל הוא צרכן לפי הגדרתו בחוק הגנת הצרכן.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: מה זה.

עמיר פרץ: אבל הוא קיבל הנחה.

יואל חסון: זה כמו עסקה עם עסק אחר.

יואל חסון: זה שני עסקים - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה שאת אומרת שלוועד יהיה קנס הרבה יותר גדול, כי אם הוא קיבל הנחה.

עמיר פרץ: לא, ההיפך.

עמיר פרץ: היא אומרת לך: קח את התעריף.

עמיר פרץ: תקשיב למה שהיא אומרת: קח את התעריף שהם השיגו הנחה, ותקבע מקסימום תוספת של 10%.

עמיר פרץ: - - -, ואני לא חושב שזה נכון.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: אבל מה שאתה אומר - - -

עמיר פרץ: אנחנו נכנסים - - -

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פרץ, רגע.

כרמל שאמה-הכהן: תן לדבר.

עמיר פרץ: בבקשה.

כרמל שאמה-הכהן: מה שאתה אומר – כמי שהיה אחראי על כמה ועדים – שאם ועד עשה עסקה עם מכון כושר, ואחד מחברי הוועד החליט שהוא לא מרוצה ורוצה לבטל – כולם נשארו ורק הוא רוצה לבטל – הקנס שהוא ישלם יכול להיות כפול ומשולש.

עמיר פרץ: טוב מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

עמיר פרץ: טוב מאוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - איך קוראים לו?

עמיר פרץ: טוב מאוד.

עמיר פרץ: מה העניין?

עמיר פרץ: כמו שהוא ידע לנצל את כוחו כדי להפחית את ה-40%, - -

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

עמיר פרץ: - - שיידע.

עמיר פרץ: שיבדוק טוב לפני שהוא חותם.

עמיר פרץ: יש לו מספיק יועצים.

יואל חסון: לא הייתי נכנס לזה.

עמיר פרץ: באמת, נו.

עמיר פרץ: מה ניכנס גם לעניין הזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - איך קוראים לו?

עמיר פרץ: עכשיו אל תגיד לי שאתה מודאג מזה שקופת הוועד תתרוקן.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אני אגיד לך אבל מה - - -

עמיר פרץ: אז בוא נתקדם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מר עופר עיני יעשה שביתה בשבילו.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: אבל זה לא רק ועד - - -

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך אבל איפה הבעיה: - -

עמיר פרץ: איפה הבעיה?

כרמל שאמה-הכהן: - - יש מחיר למנוי שנתי, ואני נתתי לך הנחה על המנוי השנתי.

כרמל שאמה-הכהן: מה קורה אם אתה מבטל?

כרמל שאמה-הכהן: עם ההנחה.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: סטודנט, למשל.

עמיר פרץ: אז יש את התעריף החודשי.

כרמל שאמה-הכהן: אז ההנחה צריכה להיות גם על החודשי.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שהיא - - -

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: יש את התעריף החודשי, הוא הקובע.

עמיר פרץ: הוא נקודת המוצא.

גיא בלנקשטיין: - - - לסטודנטים - - -

הילה דוידוביץ-בלומנטל: החודשי של מישהו שהוא לא סטודנט?

עמיר פרץ: מה?

הילה דוידוביץ-בלומנטל: חודשי של מישהו שהוא לא סטודנט.

עמיר פרץ: לא, לא, לא, סליחה, ההנחה היא לסטודנט.

עמיר פרץ: הסטודנט ביטל, הוא חוזר למחיר הקבוע.

עמיר פרץ: שידעו שיש מנוף.

עמיר פרץ: שירגישו גם שזאת הנחה אמיתית.

עמיר פרץ: מה הבעיה עם זה?

עמיר פרץ: יש הנחה, שווה 250 שקל - - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה מוכן לעשות את זה בדוגמה מספרית, כדי להבין את המשמעות?

עמיר פרץ: כן.

עמיר פרץ: תראה, 250 שקל - - -

כרמל שאמה-הכהן: רגע, רגע.

יואל חסון: תקשיב, אני גם לא סגור.

כרמל שאמה-הכהן: המנוי הרגיל הוא 4,800 שקל.

כרמל שאמה-הכהן: ניקח את זה סטודנט – משלם 2,400 שקל, 50%.

כרמל שאמה-הכהן: נניח, הנחת סטודנט.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי?

כרמל שאמה-הכהן: ועוד 10%, זה 5,200 שקלים המחיר של החודשי, נכון?

עמיר פרץ: כן.

עמיר פרץ: אם הוא מבטל הוא ישלם 520 שקל לחודש לפי המנוי החודשי הקבוע לכולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, מה פתאום.

עמיר פרץ: כן, ודאי, מה זאת אומרת?

עמיר פרץ: - -

כרמל שאמה-הכהן: אתה יודע כמה הוא ישלם?

כרמל שאמה-הכהן: - - אחרת את עושה עשרה תעריפים, שהסטודנט נהנה מהנחה כל-כך גבוהה.

כרמל שאמה-הכהן: אחרת, למה שתיתן לו הנחה כזאת?

אורי אריאל: אתה תבטל את הנחת הסטודנטים, זה מה שתעשה.

ביתיה גוטל: למה?

ביתיה גוטל: תעשה - - -

עמיר פרץ: מה?

אורי אריאל: אם לא יתקבל מה שהוא - - -

עמיר פרץ: אם לא, לא יעשו הנחה לסטודנטים.

אורי אריאל: לא יעשו את ההנחה לסטודנטים.

ביתיה גוטל: למה?

ביתיה גוטל: מה הקשר?

כרמל שאמה-הכהן: חברים, למה שהסטודנט גם לא ישלם רק 10% כדמי יציאה?

כרמל שאמה-הכהן: למה לא? לא הבנתי.

כרמל שאמה-הכהן: למה הוא צריך לשלם 50%.

עמיר פרץ: כי ככה.

עמיר פרץ: כי אם הוא רוצה - - -

יואל חסון: לא, לא, לא.

עמיר פרץ: זה לא עובד ככה, חבר'ה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פרץ, אתה טועה.

עמיר פרץ: למה נותנים - - -

יואל חסון: כי אנחנו קבענו בחוק 10%, לא יותר.

קריאות: - - -

גיא בלנקשטיין: בסדר.

גיא בלנקשטיין: אז תשאירו - - -

יואל חסון: אנחנו חייבים להישאר שם.

יואל חסון: רגע, זה הרבה יותר - - -.

יואל חסון: סליחה, רגע.

עמיר פרץ: מה אתה מדבר?

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, זה הרבה יותר פשוט ממה שזה.

יואל חסון: אני אגיד לך.

יואל חסון: זה הרבה יותר פשוט.

יואל חסון: חבר'ה, שנייה: כל מחיר, כל תמחור, גם אם אתה עושה תמחור לסטודנטים; אתה עושה תמחור לוועדים; אתה עושה תמחור לכולם – הוא כולו חייב להיות בנוסחה של 10%.

יואל חסון: נקודה.

קריאה: - - - זה הכול.

קריאה: זה מאוד פשוט.

עמיר פרץ: מה זה?

עמיר פרץ: השתגעת?

עמיר פרץ: חבר הכנסת חסון, עם כל הכבוד, - -

גיא בלנקשטיין: - - - ועדי העובדים.

עמיר פרץ: - - כשבא ועד עובדים להתנהל, שני תנאים עושים לו את ההנחה: אחד, לכמה מנויים הוא מתחייב.

עמיר פרץ: ההנחה שלהם היא שחלק ינצלו שליש, חלק ינצלו חצי – אז הוא, את הכמות הוא מוכן לכמת, בזה שהוא נותן לו 50% הנחה.

עמיר פרץ: אותו דבר הסטודנטים: אתה חותם עם אגודת סטודנטים מסוימת.

עמיר פרץ: ההנחה שלך היא שחלק מהסטודנטים יצאו לחופשה, כן יבואו, לא יבואו – הניצולת בסוף מתקזזת להם.

עמיר פרץ: עכשיו, מה קורה?

עמיר פרץ: אתה אומר: מחר, ראש ועד עובדים מחליט לבטל, ואז אתה רוצה שהמחיר שלו – אחרי שהוא פתאום עבר לתעריף חודשי – יהיה חצי מהתעריף החודשי של - - -

יואל חסון: מה פתאום חצי?

יואל חסון: מה פתאום?

יואל חסון: איך הגעת לחצי?

עמיר פרץ: חצי, כי זה - - -

יואל חסון: תן לי להסביר לך.

יואל חסון: תן לי עכשיו רגע להסביר לך.

יואל חסון: הקשבתי לך, תקשיב: אם נגיד בתשלום רגיל, לאזרח הרגיל, זה עולה 2,000 שקל בשנה, בסדר?

יואל חסון: 2,000 שקל, ותוסיף 10% בנוסחה שקבענו.

יואל חסון: הוא נתן לוועד העובדים מנוי לשנה ב-1,000 שקלים.

יואל חסון: תוסיף 10%, זה הכול.

עמיר פרץ: תגיד, השתגעת?

יואל חסון: למה?

עמיר פרץ: אני אסביר לך למה.

עמיר פרץ: מה אתה אומר לי?

עמיר פרץ: אתה אומר לי עכשיו שאותו קשיש בשכונה, בסוף יצא לו שגם כשחבר ועד מגיע כאיש בודד – כי מרגע שהוא ביטל את המנוי הוא הפך לאיש בודד – הקשיש משלם 250 שקל, ועובד חברת החשמל ישלם 100 שקל?

עמיר פרץ: זה מה שיקרה בפועל.

יואל חסון: נו, אז מה.

יואל חסון: גם ככה זה קורה - - -

אבי אלמוג: אני לא אתן הנחה - - -.

אבי אלמוג: למה לתת הנחת ועד?

אבי אלמוג: למה לתת הנחה - - -?

אבי אלמוג: למה לתת - - -?

יואל חסון: אתה תיתן לו הנחה כי אתה רוצה את הוועדים.

אתי בנדלר: - - -

יואל חסון: אתה תיתן לו הנחה כי - - -

גיא בלנקשטיין: יש עניין מיסויי - - -

עמיר פרץ: זה ועד?

עמיר פרץ: זה עסק, הלו.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת פרץ, זה פתח לעקוף את כל ההוראה של החוק.

עמיר פרץ: למה?

כרמל שאמה-הכהן: יגידו: הנחה לתושבי העיר רמת-גן, אוקיי?

כרמל שאמה-הכהן: ואז אתה הרמת באופן עקיף את הקנס פי כמה וכמה.

כרמל שאמה-הכהן: וזה בעצם המחיר.

כרמל שאמה-הכהן: תקשיב, יקבעו את המחירון, נניח, על 2,000 שקל.

כרמל שאמה-הכהן: יגידו הנחה כללית, מבצע לתושבי רמת-גן 1,200 שקל.

כרמל שאמה-הכהן: אנשים יירשמו.

כרמל שאמה-הכהן: באופן פרטני, המבצע הזה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא מבטל.

כרמל שאמה-הכהן: מה קרה?

כרמל שאמה-הכהן: מחיר המחירון הוא פיקציה, אתה לא מבין?

כרמל שאמה-הכהן: הוא יהיה פיקציה.

עמיר פרץ: למה?

כרמל שאמה-הכהן: מה "למה"?

כרמל שאמה-הכהן: אני אומר לך ככה.

גיא בלנקשטיין: לא יקרה כזה דבר.

יואל חסון: מחיר המחירון יהיה בדיוק כמו שיש מחיר מחירון לרהיטים, או לכל מיני דברים שזה רק למראית עין.

יואל חסון: כשאתה בא, אתה מנהל משא-ומתן, זה יורד בחצי.

גיא בלנקשטיין: רק כדי לסבר את האוזן: כשוועד מגיע, והוא מציע את זה לכל העובדים, והוא משלם קולקטיבית על כל העובדים – וכי ברגע שזה כל העובדים זה גם הוצאה מוכרת, ולא צריך לעשות שווי לעובד; אם עכשיו נותנים לעובד אחד להחליט שלא, עכשיו כל הוועדים צריכים - - -

יואל חסון: - - - ביניכם.

גיא בלנקשטיין: לא, עכשיו בכלל נכנסת בין העובד לוועד שלו.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, יש הסכמים ביניהם.

יואל חסון: הרי יש ביניהם בתוך ההסכם.

יואל חסון: הם יכולים גם להגיד, בינו לבין הוועד - - -

עמיר פרץ: זו בעיה שלהם.

קריאה: הוא אומר.

כרמל שאמה-הכהן: שיקבעו.

יואל חסון: שיקבעו, בתוך הסכם.

כרמל שאמה-הכהן: מה שקבעתם בהסכם אנחנו - - -

יואל חסון: מה שקבעתם בהסכם, - - -

כרמל שאמה-הכהן: - - -.

כרמל שאמה-הכהן: אם קבעת הוראה מפורשת בהסכם - - -

עמיר פרץ: אני לא מציע לך להתערב - - -

אתי בנדלר: - - -, אי-אפשר - - - על הוראות החוק בהסכמים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה מה שאתם נותנים, להתנות על הוראות החוק.

אתי בנדלר: לא, - - -

אבי אלמוג: אדוני, בהסכם שלנו עם "חבר", למשל, לאנשי הקבע והגמלאים, אנשי "צוות", כתוב: אין זכות ביטול מנוי.

אבי אלמוג: כתוב.

אבי אלמוג: תפתח את תקנון "חבר" מהשנה האחרונה – תראה, כתוב שם.

יואל חסון: וזה יהיה חוקי בחוק שלנו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה מעניין?

קריאה: - - -

אבי אלמוג: בנק הפועלים, עובדי בנק הפועלים – כשאני יושב עם משאבי-אנוש של בנק הפועלים – כתוב.

אתי בנדלר: החוק הזה יהפוך את הסעיפים האלה לבלתי חוקיים.

אתי בנדלר: בהסכמים - - -

גיא בלנקשטיין: - - - אנחנו נביא את כל הוועדים לפה, הם ישמחו - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - לא הבנתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתם - - -

עמיר פרץ: סליחה, אנחנו מדברים על הצרכנים או - - -.

עמיר פרץ: אני לא מבין.

עמיר פרץ: אני רוצה להגן על הצרכן הבודד שאין לו כוח להתמקח.

עמיר פרץ: אם כולם היו מאוגדים, בכלל לא היה צריך חוק.

עמיר פרץ: תן להם להתמקח, הם יודעים להשיג הנחות יותר טוב מכולנו.

עמיר פרץ: כל ועד יודע להשיג, אני לא צריך להגן עליהם.

עמיר פרץ: אם הם רוצים, שיעגנו סעיף בהסכם שלהם שבמידה ומבטלים יקרה כך וכך.

עמיר פרץ: תן להם להתנהל.

עמיר פרץ: אני לא בעד שניכנס למצב שאנחנו מחליפים ארגונים.

אתי בנדלר: אגב, - - - שעניין הסלולר, הוועדה קבעה שהוראות החוק שמאפשרות את ההשתחררות או את המעבר, לא חלות על - - -

עמיר פרץ: ארגונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, גם זה לא צריך לחול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה קשור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לוועדי עובדים יש מספיק כוח כדי להוריד אותם - - -

עמיר פרץ: מה זה?

עמיר פרץ: זה לא הגיוני.

עמיר פרץ: ואם הוא ישיג הנחה, אותו ועד, שגם כשהוא מבטל הוא נשאר במחיר שלו, בלי 10%.

עמיר פרץ: אז מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועד - - -

לאה ורון: אני חושבת שוועד יודע לנהל משאים-ומתנים - - -

עמיר פרץ: הוא יודע – תן להם להתנהל מולם.

עמיר פרץ: - - -

אבי אלמוג: תראו, אנחנו מסכימים לתת את ההנחות האלה כי אנחנו לוקחים בחשבון, למשל, עם אנשי הקבע: אנחנו יודעים שחלקם מתקשים לבוא; חלקם, רק המשפחות באות.

אבי אלמוג: שווה לי לתת לו 40%-30% הנחה.

אבי אלמוג: הוא מביא לי רישום גדול; הוא עושה את הרישום באתר "חבר"; הוא חוסך לי עלויות.

אבי אלמוג: זה הסכם בינינו לבינם, אל תיכנסו לזה.

אתי בנדלר: אפשר להחריג את ההסכמים עם מכוני-הכושר, שנעשים למתן מנוי לקבוצה שעולה על x אנשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: להחריג את ועדי העובדים בהסכמים קיבוציים, וכולי וכולי.

אורי אריאל: זה לא תמיד קבוצה.

עמיר פרץ: תפקידנו פה הוא להגן על הצרכן הבודד.

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: - - - כזה.

עמיר פרץ: אין מתפקידי להגן על ארגון שיש לו כוח יותר מהוועדה.

עמיר פרץ: הוועדה לא מתכנסת פה כדי להגן על ועד עובדי חברת החשמל.

חיים פרנקל: כשבנק הפועלים רוצה - - -

לאה ורון: - - - כמוך, כדי להחריג את זה.

אתי בנדלר: לכן, חבר הכנסת פרץ, אני מציע להחריג סט כזה של הסכמים מאחור.

עמיר פרץ: נו, בסדר גמור.

עמיר פרץ: מה אני.

אתי בנדלר: - - -

עמיר פרץ: עובדי חברת החשמל לא צריכים את הוועדה בשביל להגן על עצמם, תאמין לי.

עמיר פרץ: תאמין לי.

חיים פרנקל: - - - בנק הפועלים רוצה לבטל מנוי, הוא יודע להתקשר ולהגיד: אותו אני רוצה לבטל.

חיים פרנקל: זה מאוד-מאוד - - -

אורי אריאל: אגב, זה לא רק כמות.

אורי אריאל: יש עיריות, שיש הסכמים עם העירייה שכל עובד עירייה שמציג – אתה לא יודע כמה יבואו מראש, אבל מכיוון שהם מפרסמים את זה אצלם אתה - - -.

אורי אריאל: אז אפשר להחריג שתחולת החוק לא חלה על מי שנמצא בהסכם של קבוצה.

קריאה: - - - מול הוועד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו כבר הגזמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לוועדי עובדים יש מספיק כוח, תאמין לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא קשור לחוק שלנו.

עמיר פרץ: מה זה מועדון - - -?

אתי בנדלר: - - - להגן על הצרכן שאין לו כוח מיקוח.

אתי בנדלר: וברגע שמדובר על סוג של הסכם קיבוצי כזה שחל על מספר גדול של מנויים, זאת אומרת שזה הסכם אחד שבו יש התקשרות בעצם עם x מנויים.

אתי בנדלר: עם לפחות x מנויים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה המינימום?

יואל חסון: גוף מייצג, אולי.

אתי בנדלר: כן.

אורי אריאל: גוף מייצג זה לא - - -

יואל חסון: - - - מייצג - - -

אורי אריאל: הרבה פעמים המשטרה לא אומרת לך כמה יבואו.

אורי אריאל: אבל היא אומרת לך: כל מי שבא ממני, זכאי לקבל הנחה.

אורי אריאל: תעודת שוטר.

אתי בנדלר: נכון.

יואל חסון: זה בניין של איזה מגדל בתל-אביב?

קריאה: בראש השנה הגיעו 20.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שאלתי מה המינימום, עורכת-הדין בנדלר.

אתי בנדלר: - - - יכול להיות שהם התאגדו.

אתי בנדלר: אם יש שם, נניח, פוטנציאלית של 100 אנשים.

יואל חסון: אבל אין הגדרה לגוף מייצג?

אתי בנדלר: יש גוף מייצג בהסכמי עבודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עורכת-הדין בנדלר, שאלתי אותה מה המינימום - - - ייחשב כקבוצה, וזה 25 אנשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר להגיד שמתחת ל-25 אנשים - - -

אתי בנדלר: 25 אנשים זה מעט מאוד.

אתי בנדלר: 25 אנשים זה לא כוח - - -

אורי אריאל: ההחרגה יכולה להיות - - -

אתי בנדלר: תלוי איפה.

אתי בנדלר: תלוי.

אתי בנדלר: אולי באריאל זה כוח גדול.

אתי בנדלר: אם זה בתל-אביב, ב-HOLMES PLACE - - -

לאה ורון: - - - אבל ככה לא מתייחסים לזה.

לאה ורון: מה אנחנו יודעים - - -

אורי אריאל: סליחה, היועצת המשפטית, במקום להיכנס למספר, תגידו שמי שרכש מנוי במסגרת קבוצתית.

אורי אריאל: מנוי של קבוצה.

יואל חסון: אבל מהי מסגרת קבוצתית?

אורי אריאל: זה לא משנה.

אורי אריאל: עיריית ירושלים יכולה להיות עירייה גדולה, ועירייה אחרת יכולה להיות עירייה קטנה.

אורי אריאל: אבל העירייה חתמה על הסכם שכל עובד – הם לא מכריחים את העובדים לבוא.

אורי אריאל: אבל כל עובד שבא, אומר: אני עובד.

אורי אריאל: מראה תעודת עובד של אותו גוף, והוא זכאי להנחה.

אורי אריאל: כל עובד "בזק" – הם לא אומרים לך: יבואו לך 100.

אורי אריאל: הם נותנים להם חופש לבחור איזה מועדון שהם רוצים.

אורי אריאל: אבל הוא אומר: אני עובד "בזק", תן לי את המנוי של "בזק" או כל דוגמה אחרת.

יואל חסון: לא, לא, לא, - - - זה בעייתי ביותר.

גיא בלנקשטיין: יש גם לעובד פתח בחירה לבחור מנוי רגיל כמו צרכן רגיל, לבין המנוי שמציעים לנו במקום העבודה.

אורי אריאל: ההחרגה תהיה על מי שרוכש מנוי שהוא מנוי של קבוצה מאורגנת, מסוימת.

אורי אריאל: כל קבוצה מאורגנת, מסוימת.

עמיר פרץ: חבר'ה, אני לא מבין את העניין.

עמיר פרץ: אבל, טוב.

כרמל שאמה-הכהן: מה אתה לא מבין?

עמיר פרץ: למה אתה צריך להיכנס?

עמיר פרץ: אני אומר לך שיהיו ארגונים שיודעים להשיג יותר מהחוק עצמו.

עמיר פרץ: יותר מהחוק עצמו.

עמיר פרץ: המשאים-והמתנים שמתנהלים בין ארגונים גדולים לבין מכונים וקנטרי-קלאבים, זה משאים-ומתנים רצחניים.

עמיר פרץ: אני מניח שהם ישיגו הנחות של עד 50% לפחות.

עמיר פרץ: אני מוכן להתערב איתך.

אורי אריאל: יש.

גיא בלנקשטיין: השאלה היא גם עד לאן תרדו.

גיא בלנקשטיין: יש עמותת בריאות, יש עמותה משוויץ שעושה מחקר על חולי סרטן.

גיא בלנקשטיין: והתנאי לכל חולה סרטן שרוצה להיכנס לפעילות הזאת במכוני הכושר שלנו, זו ההתחייבות להיות כל השנה כי מממנים אותו.

גיא בלנקשטיין: אז עכשיו מה?

גיא בלנקשטיין: אז עכשיו מה יהיה?

גיא בלנקשטיין: אנחנו יכולים לקדם מחקר על חולי סרטן שבאים בהתנדבות?

יוסי בנימין: אין לזה סוף, נו.

גיא בלנקשטיין: עד לאן תיכנסו איתנו?

גיא בלנקשטיין: תנו לנו לעבוד.

יואל חסון: קבענו עיקרון.

יואל חסון: זהו.

כרמל שאמה-הכהן: אבל הפתח הזה של הוועדים, זה פתח לעקיפה של החוק.

כרמל שאמה-הכהן: לא במקרה של הוועדים.

קריאה: איך?

קריאה: איך?

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: יצירת כל-מיני קבוצות.

כרמל שאמה-הכהן: - - - הנחה לתושבי - - -

יואל חסון: קבוצות פיקטיביות.

כרמל שאמה-הכהן: ואז אתה מנפח את הקנס.

כרמל שאמה-הכהן: אתה כובל אותם.

עמיר פרץ: לא, לא הבנתי.

כרמל שאמה-הכהן: הסכום שממנו צריך להיגזר הקנס זה הסכום שבחוזה.

אתי בנדלר: מי שיש לו כרטיס תושב ירושלים, יהיה זכאי להנחה של 10% ממחיר מנוי.

אתי בנדלר: באופן כללי.

כרמל שאמה-הכהן: אז הכפלת פי כמה את הקנס.

כרמל שאמה-הכהן: - - -

אורי אריאל: אז תגדירו את זה.

אורי אריאל: הוא יהיה גוף מאוגד, שזה רק - - -

גיא בלנקשטיין: - - - בניגוד לחוק.

אתי בנדלר: אז יכול להיות.

אתי בנדלר: אבל - - -

אבי אלמוג: - - - דרך מקומות העבודה.

כרמל שאמה-הכהן: כמו בסולר – מחיר המחירון לא ישקף את המחיר של - - -.

כרמל שאמה-הכהן: ייתנו כל-מיני הנחות לכל-מיני קבוצות שהן לא מאורגנות, על-פי קריטריונים מסוימים.

כרמל שאמה-הכהן: הם יקבלו את ההנחה.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שירצו להשתחרר הם יחטפו את כל הצינור.

כרמל שאמה-הכהן: זה כל מה שאני אומר.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מבין?

אורי אריאל: אז תלך על עובדי גוף מאורגן.

אורי אריאל: על עובדים של גוף מאורגן, כדי שאי-אפשר יהיה להמציא המצאות.

אורי אריאל: אתם יותר יצירתיים מאיתנו.

אורי אריאל: אתם מאוד יצירתיים.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא.

כרמל שאמה-הכהן: גם אלה שמשתחררים מהוועד, זה אותו - - -

חנה וינשטוק-טירי: עורכת-הדין בנדלר, לא ברור האם כל ההוראות האלה יהיו בהוראה הכללית של החוק, או בתוספת הרביעית.

אתי בנדלר: אני עדיין - - -

עמיר פרץ: אז אולי תעשי - - -

חנה וינשטוק-טירי: אנחנו הקראנו את סעיף 1, והסעיף הזה אושר.

חנה וינשטוק-טירי: ושם נאמר שאפשר - - -.

חנה וינשטוק-טירי: אני לא מבינה מה היחס בין כל הדברים שנאמרים פה.

אתי בנדלר: עדיין לא - - -

חנה וינשטוק-טירי: שלא יצביעו היום.

יואל חסון: לא, לא, חייבים להצביע.

חנה וינשטוק-טירי: אבל לא ראינו נוסח.

חנה וינשטוק-טירי: אנחנו לא מבינים מה המשמעות של זה.

חנה וינשטוק-טירי: מה - - -

עמיר פרץ: תקבע שהסכמים שנכרתו בין ארגונים יציגים או עמותות - - -, כן?

עמיר פרץ: לא - - -

כרמל שאמה-הכהן: - - - הוראה כללית בכל החוק - - -

אתי בנדלר: מה?

עמיר פרץ: הכול היה להחריג.

עמיר פרץ: - - - של ארגונים יציגים - - -

כרמל שאמה-הכהן: אם אחרי זה תרצה להחריג הסכמים בין ארגונים יציגים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל זה לא בסעיף הזה רק.

כרמל שאמה-הכהן: זה יהיה על הכול, כנראה.

עמיר פרץ: ארגונים יציגים, שהם ארגונים יציגים מוכרים או עמותות צרכנים מוכרות.

כרמל שאמה-הכהן: גם על - - - מינראליים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לא נעשה את זה עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: צריך עוד לדון בזה.

אתי בנדלר: - - - יציגים, אבל של עובדים, אתה מתכוון.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאתם צריכים עוד פעם - - -

אתי בנדלר: - - - זה ארגון יציג של בית משותף.

אתי בנדלר: כאילו, יכול להיות - - -

עמיר פרץ: אני לא יודע.

עמיר פרץ: אולי - - -

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא, אבל תחשבו.

אבי אלמוג: אין לנו הסכמים כאלה עם - - -

כרמל שאמה-הכהן: תחשבו על זה.

כרמל שאמה-הכהן: זה יהיה סעיף - - -.

כרמל שאמה-הכהן: זה גם יהיה נכון למים המינראליים, ויהיה נכון לכולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידי, מה עכשיו מכוני הכושר יהיו, לא הבנתי, מטרה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תעזבו אותם כבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: די.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרנו 10%, שזה בעייתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרנו כבר - - -

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, תעקבי.

כרמל שאמה-הכהן: את לא שמה-לב מה קורה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: די, באמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שומעת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כבר - - -

כרמל שאמה-הכהן: אז מה את רוצה?

כרמל שאמה-הכהן: מה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כבר אין לי כוח ללכת למכון כושר.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, איפה אנחנו?

כרמל שאמה-הכהן: עורכת-הדין בנדלר.

אתי בנדלר: אני התחלתי לקרוא את העקרונות.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: היועצת המשפטית מקריאה את העקרונות, ואנחנו מצביעים.

אתי בנדלר: עצרתי בקטע – מחיר שמותר לפרסם, מחירון חודשי, ובלבד שהמחירים בו לחודשי השנה השונים יהיו שונים.

אתי בנדלר: ובלבד שעוסק שקובע מחירים שונים, יאפשר גם לעשות מנוי לאותם חודשים במחירים שפרסם.

אתי בנדלר: מנוי שמבקש לבטל מנוי שנתי לפני תום השנה, יהיה חייב לשלם, בשל תקופת המנוי שניצל, את הסכום שהיה משלם אילו היה עושה - - -

יואל חסון: מנוי חודשי לחודשו.

אתי בנדלר: לא, לא, לא.

יואל חסון: כן, כן.

אתי בנדלר: מנוי חודשי בהתאם למחירון החודשי, לפי חודשי השנה.

יואל חסון: - - -

אתי בנדלר: זה היה החלק הראשון של ההחלטות.

אתי בנדלר: מה לגבי הודעה מראש של 14 ימים?

אתי בנדלר: זה כן?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

אתי בנדלר: הוא עוד יהיה חייב בהודעה מראש של 14 ימים.

אתי בנדלר: דמי-טיפול או דמי-רישום וכל סכום אחר ייחשבו כחלק ממחיר המנוי.

אתי בנדלר: ושיעור דמי-הביטול יהיה 10%.

חנה וינשטוק-טירי: לא, אמרת שדמי-הביטול יהיו חודש אם המנוי היה חודש-בחודשו.

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: כפול החודשים שהוא ניצל.

קריאה: עוד פעם - - -

חנה וינשטוק-טירי: לא כפול החודשים שהוא ניצל.

יואל חסון: לא, ההפרש.

יואל חסון: הוא ישלים את ההפרש.

חנה וינשטוק-טירי: לא.

חנה וינשטוק-טירי: אמרת שדמי-הביטול יהיו חודש, אם המנוי - - -

אתי בנדלר: דמי-הביטול יהיו ההפרש בין דמי המנוי השנתיים, לבין מספר החודשים לפי מחירם, - -

יואל חסון: החודש-בחודשו.

אתי בנדלר: - - למספר החודשים בפועל שהוא ניצל.

אבי אלמוג: כמנוי חודשי.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: ההחזר שיהיה זכאי – לא דמי-הביטול – ההחזר.

אתי בנדלר: אני לא יודעת אם ההחזר, כי אולי הוא לא שילם מראש את הכול.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: הוא שילם - - -

אבי אלמוג: אם הוא לא שילם מראש - - -

לאה ורון: אם הוא לא שילם מראש אז אין בעיה.

לאה ורון: אז הוא יכול ללכת.

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא שילם מנוי שנתי, הוא שילם את הכול.

אתי בנדלר: אני לא יודעת.

אתי בנדלר: לפעמים שילם מראש; לפעמים נתנו לו לשלם את זה בתשלומים.

אתי בנדלר: אני לא יודעת.

כרמל שאמה-הכהן: אבל עדיין צריך להחזיר לו את זה.

כרמל שאמה-הכהן: עדיין צריך להחזיר לו את זה.

יואל חסון: זה חיוב.

יואל חסון: תשלומים זה חיוב כבר.

אתי בנדלר: ברור.

אורי אריאל: מה עם העלויות של חברות האשראי?

אבי אלמוג: זכותך המלאה לגלגל את זה על הלקוח.

קריאה: את זה אתה לא צריך.

קריאה: מלא.

קריאה: מלא, מלא.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: החוק מאפשר לך.

אורי אריאל: כי גם על ביטול הם לוקחים.

יואל חסון: החוק מאפשר לך לגלגל את זה על הלקוח, כל עוד אתה מוכיח את המספרים - - -

קריאה: מי צריך להוכיח?

יואל חסון: כן.

קריאה: הלקוח.

יואל חסון: נכון, הלקוח.

קריאות: - - -

יוסי בנימין: זה ה-2%, 2.5%.

יוסי בנימין: אני יודע כמה זה.

יואל חסון: רוב הלקוחות לא מתווכחים על זה.

יוסי בנימין: משהו כזה, לא?

כרמל שאמה-הכהן: ההחזר או הזיכוי שלו יהיה זכאי - - -

אתי בנדלר: - - - תקופת הזמן שלא נוצלה - - -

כרמל שאמה-הכהן: יהיה המחיר השנתי, ממחיר המנוי השנתי ששילם המנוי השנתי שהתחייב.

אתי בנדלר: המנוי השנתי שהתחייב אליו.

כרמל שאמה-הכהן: פחות מחיר החודשים אותם צרך.

אתי בנדלר: בניכוי - - -

כרמל שאמה-הכהן: בסדר?

אתי בנדלר: ובסוף תהיה הוראה שעדיין, כמובן, לא הגענו לסעיפים האחרים, שלא תחול על התקשרות - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא נוגעים בזה כרגע.

אתי בנדלר: אוקיי.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

לאה ורון: אז מה זה ה-10% שדיברתם עליו?

אתי בנדלר: אני כבר לא זוכרת לאיפה נכנסים אם כך ה-10%.

יואל חסון: הסברנו מה זה.

יואל חסון: ה-10% זה המקסימום שהם יכולים שיהיה הבדל, - -

כרמל שאמה-הכהן: ההפרש.

יואל חסון: - - בין החודש-בחודשו לבין המחיר השנתי.

כרמל שאמה-הכהן: הם יכולים - - - גם.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

הילה דוידוביץ-בלומנטל: ואז ההחזר הוא לפי המחיר החודשי הגבוה.

יואל חסון: בדיוק.

יואל חסון: משלימים לחודש-בחודשו.

אתי בנדלר: וסך-כל.

כרמל שאמה-הכהן: סך החודשים, כן.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר?

אתי בנדלר: אוקיי.

אתי בנדלר: בסדר.

כרמל שאמה-הכהן: טוב.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים סוף-סוף, בשעה טובה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד העקרונות והסעיפים, כפי שהוצגו על-ידי היועצת המשפטית?

כרמל שאמה-הכהן: חברי הכנסת, לכולם יש פה זכות הצבעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בלב כבד אני איתך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצבעה בעד הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 36) (ביטול עסקה לתקופה קצובה), התשע"ב–2012 – 4 נגד – אין נמנעים – אין הצעת החוק נתקבלה.

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר.

לאה ורון: הישיבה נעולה, אדוני?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: הישיבה נעולה לא לפני שנתנצל בפני האורחים מהנושא השני, פשוט כי גלשנו.

כרמל שאמה-הכהן: יש לנו עכשיו את "פניציה" – נושא "פניציה" בוועדה, למעלה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אנחנו נקבע עוד ישיבה בהקדם, בימים הקרובים.

קריאה: אני לא מאמין.

כרמל שאמה-הכהן: מה?

קריאה: אני לא מאמין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה אתה עושה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים באו לכאן.

כרמל שאמה-הכהן: מה נעשה?

קריאה: אתם אומר לנו ללכת הביתה עכשיו?

קריאה: זה לא יכול להיות דבר כזה.

כרמל שאמה-הכהן: מה אתה רוצה שנעשה?

כרמל שאמה-הכהן: יש עוד ישיבה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה לחכות אחרי "פניציה", נמשיך?

כרמל שאמה-הכהן: – אין לי בעיה.

קריאה: כן, כן.

קריאה: אנחנו נחכה אחרי "פניציה".

קריאה: לא, לא, לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אולי תעשה איתם חצי שעה?

קריאה: זה לא יכול להיות.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: מה?

קריאה: סליחה, באו אנשים מכל הארץ.

יואל חסון: אין מה לעשות.

קריאה: יושבים פה.

כרמל שאמה-הכהן: ראית שעבדנו.

כרמל שאמה-הכהן: במקרה ישבת בפנים וראית.

קריאה: ראיתי.

קריאה: מה זה קשור?

קריאה: אבל אנחנו פה.

קריאה: אפשר אחרי זה.

קריאה: אז בבקשה, אחרי "פניציה".

קריאה: נחכה.

יואל חסון: לא, מה פתאום.

עמיר פרץ: לא, מה פתאום.

כרמל שאמה-הכהן: לי אין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל חברי הכנסת לא - - -

קריאה: מה חברי הכנסת אומרים?

יואל חסון: - - - לוח-זמנים.

קריאה: כן, משום שאתם אוהבים אותנו.

קריאה: נו, מה לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגיד לי, אדוני היושב-ראש, אתה - - - להיות איתם רבע שעה - - -?

לאה ורון: אי-אפשר לשבת רבע שעה - - -

יואל חסון: זה לא רבע שעה, זה דיון של שעות.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

כרמל שאמה-הכהן: זה לא שעות.

עמיר פרץ: - - - על איזה פקקטה של מכוני כושר - - -

ניצן חרותי: אי-אפשר להקדיש לנו חצי שעה - - -?

כרמל שאמה-הכהן: בחצי שעה נגמור את הנושא שלכם?

ניצן חרותי: כן.

כרמל שאמה-הכהן: תהיה רציני, מר חרותי.

כרמל שאמה-הכהן: נו, באמת.

ניצן חרותי: יש לי - - -

יואל חסון: הלוואי.

יואל חסון: אם היית מבטיח לי שבחצי שעה גומרים את זה, הייתי - - -

קריאה: - - -

כרמל שאמה-הכהן: הדיון שלכם שלוש-ארבע שעות, אני מבטיח לך.

קריאה: אם רוצים לעכב את זה.

קריאה: אם לא, זה בחצי שעה מסתיים.

ניצן חרותי: יש לנו חצי שעה לומר את הדברים שלנו, וזהו.

לאה ורון: אבל יש עוד צד.

ניצן חרותי: את כל היתר שמעו פה עשר פעמים.

לאה ורון: אבל יש עוד צד.

לאה ורון: הדברים שלכם - - -

קריאה: שלושה דיונים - - -

כרמל שאמה-הכהן: ננסח סעיף שמכוני כושר לקח לנו שלוש שעות.

קריאה: - - -

קריאה: הצד השני העביר לחברי הכנסת מספיק דפים, בשביל שאנחנו עכשיו נצטרך להגיב על זה.

כרמל שאמה-הכהן: מה?

יואל חסון: אבל יהיו לכם - - -

ניצן חרותי: הצד השני העביר את כל הדפים.

ניצן חרותי: את העשרה דפים שלו.