ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 619, 2012-05-22 10:00

אלכס מילר: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, לישיבה שנייה של ועדת החינוך בנושא ירושלים.

אלכס מילר: בישיבה הראשונה בירכנו את ירושלים, את עיריית ירושלים, את ראש העיר וכל מי שעוסק במלאכה בעניין יום ירושלים.

אלכס מילר: ועכשיו אנחנו עוסקים בסוגיית הצהרונים, בנושא: דחיית יישום ההחלטה למימון צהרונים בירושלים.

אלכס מילר: כפי שאמרתי בעבר וכך גם היום, אני מוטרד מאוד מהמצב בו בכל פעם כשיש החלטות ממשלה שקשורות להטבות כאלו ואחרות – כשבאים לסייע לזוגות צעירים, או כשבאים לסייע לאותם הורים, שגם ככה סוחבים על גבם את הנטל הכלכלי הלא-פשוט, והיינו חלק מהמחאה שהיתה בקיץ האחרון – אין ספק שכל אותן החלטות שמתקבלות חייבות להיות מכוונות בדיוק לפתרון הבעיות שיש לאנשים שנושאים על גבם את הנטל הכלכלי של המדינה כולה.

אלכס מילר: אני חושב שהחלטת הממשלה לא לכלול את ירושלים בסוגיית הצהרונים היא החלטה שגויה, ואני מקווה מאוד שהיא תשונה בסופו של דבר.

אלכס מילר: היינו עדים גם בעבר, כאשר בחוק לסבסוד סטודנטים שעושים שירות צבאי או לאומי ההחלטה מתקבלת בכל המקומות, וירושלים לא בפנים.

אלכס מילר: היינו צריכים להעביר תיקון להצעת חוק בשביל להכליל את זה, ובסופו של דבר זה כן נכנס.

אלכס מילר: אז אני לא מבין למה אנחנו צריכים לעבור בכל פעם מחדש את כל המכשולים, כשבסופו של דבר זה אכן יתבצע.

אלכס מילר: אז אני מציע למקבלי ההחלטות והממליצים להכליל או לא להכליל את ירושלים בתכניות כאלו ואחרות, לפטור אותנו מתיאטרון האבסורד הזה שבו אנחנו צריכים לעסוק שוב בנושא, ולהכניס את זה לתוך החוק.

אלכס מילר: כמו שזה היה עם הסטודנטים, אני מקווה מאוד שכך גם היום, כי עמדתי ברורה בעניין הדרישה להכליל את ירושלים בעניין תקצוב הצהרונים.

אלכס מילר: אני מקווה שגם האוצר יראה לנכון לעשות את זה בצורה המהירה ביותר, ולא להתחיל במאבקים כאלו ואחרים כאשר אנחנו עושים את זה בחקיקה.

אלכס מילר: אדוני ראש העיר, אני אתן קודם כל לך או לאנשי המקצוע שלך שרוצים לתת לנו פריסה.

אלכס מילר: אני מבין שעסקתם בעניין זה בשבועות האחרונים ויש לכם בדיקה מדויקת על מה שקורה בעיר בסוגיה זאת, ואיך זה יכול לסייע לכם.

אלכס מילר: אחר-כך נעבור למשרד האוצר, למשרד החינוך, לכל מי שנמצא כאן, לחברי הכנסת, ונוכל לסכם.

אלכס מילר: רבותי, אני מבקש מכם לקצר כי אין לנו הרבה זמן.

אלכס מילר: ולמרוח את זה – בסופו של דבר נהיה לחוצים בזמן ולא נוכל לסכם.

אלכס מילר: אז, קצר ולעניין.

ניר ברקת: קודם כל, תודה רבה, אלכס, שהנושא הזה מועלה פה בוועדה.

ניר ברקת: זה הנושא השני שאנחנו מתעסקים אתו בענייני ירושלים, למרות שהנושא הזה הוא לא רק ירושלמי.

ניר ברקת: אבל אין ספק שירושלים במוקד היום בנושא הצהרונים ויום חינוך ארוך.

ניר ברקת: אני רוצה לומר לך שבניגוד למה שאמרתי בישיבה הראשונה, שאני אופטימי מאוד ושיש לנו הישגים והתקדמות, הנושא הזה מטריד אותי מאוד.

ניר ברקת: אני חושב שאנחנו בדפיציט של עשרות שנים בעיר ירושלים יחסית לערים אחרות, ואני רוצה לפרט.

ניר ברקת: רק 29 גני ילדים בירושלים ביום חינוך ארוך, מתוך 370 שיהיו בשנה הבאה.

ניר ברקת: אנחנו מדברים על העיר הענייה ביותר בארץ, ורק 29 גנים.

ניר ברקת: זה פחות מ-10% מהגנים בירושלים שביום חינוך ארוך בזרם הממלכתי והממלכתי-דתי.

ניר ברקת: אני לא יודע אם אתם מבינים את המשמעות של המספרים האלה.

ניר ברקת: לצערי, עוד כשהייתי באופוזיציה, הגעתי לוועדה בכנסת ושאלתי מדוע הקפיאו את יום חינוך ארוך בירושלים?

ניר ברקת: יש ערים שאחוז יום חינוך ארוך אצלם הוא ענק.

ניר ברקת: הוא מעל 50%, 70%, 80%.

ניר ברקת: ובירושלים, העיר הענייה ביותר בארץ, בזרם הממלכתי והממלכתי-דתי, אנחנו מדברים על פחות מ-10% שבו ההורים משלמים 120 שקל לחודש לטובת הגן.

ניר ברקת: הדבר הזה הוא בלתי אפשרי, אסור להשלים אתו, וצריך לעשות פה תיקון מערכתי בנושא של יום חינוך ארוך בירושלים.

ניר ברקת: יותר מכך, אני יודע שגם במגזר החרדי, וכרגע מדובר על ביטולים פוטנציאליים של חלק מהתהליך, קמה צעקה.

ניר ברקת: הם יודעים היטב מה קורה, וכמה לדבר הזה יש ערך חשוב וגדול.

ניר ברקת: יש כאן שני היבטים.

ניר ברקת: אחד, קבוצה גדולה שזוכה לכך ומבינה את האסון שיכול לקרות אם זה יבוטל.

ניר ברקת: וקבוצה ענקית נוספת שאין לה את זה מלכתחילה, ואנחנו בדפיציט אדיר כלפי שאר המדינה.

ניר ברקת: אחד הדברים שאמרתי לחברַי החרדים קודם, שלצערי אנחנו רואים תופעה של הורים ששולחים בלית ברירה את ילדיהם לזרם אחר שלא היו רוצים בו מלכתחילה, ונתתי דוגמה.

ניר ברקת: חלילה, תארו לכם ילד חרדי שבגלל שיקר במערכת החרדית הולך למערכת החילונית.

ניר ברקת: מישהו היה נותן לזה יד?

ניר ברקת: אתם יודעים כמה אנשים יש במערכת החילונית שהולכים לזרם החרדי כי אין להם ברירה, וכי יקר להם מדי במערכות האחרות?

ניר ברקת: אני חושב שבירושלים חייבים לשדרג ולאפשר לכל התלמידים – במגזר הממלכתי, הממלכתי-דתי, שלא לדבר על מזרח העיר, ועל המגזר החרדי – לאפשר לכל הורה לבחור במחיר שווה לכל נפש את היכולת שלו לקבל יום חינוך ארוך, ולטפל בצהרונים בצורה מערכתית.

ניר ברקת: העובדה שמתחילים לעשות שיקולי משאבים כאלה ואחרים סביב סוגיה של יום חינוך ארוך בירושלים איננה מתקבלת על הדעת.

ניר ברקת: אתמול אמרתי את זה למשרד האוצר, ואני אומר את זה כאן בוועדה: אנחנו זקוקים לסיוע שלכם.

ניר ברקת: אני מניח שזה עניין של מאבק, אני יודע שגם משרד החינוך מעוניין בכך.

ניר ברקת: צריך ללכת יד אחת ולהבהיר את חשיבות החינוך, בוודאי ובוודאי בצהרונים ויום חינוך ארוך בגיל הצעיר של התלמידים, לאפשר את זה לכל תלמיד, ולהקטין את העיוותים האלה ואת הפער היחסי שיש בין ירושלים לערים אחרות.

ניר ברקת: כיום, ירושלים היא העיר הענייה ביותר בארץ.

ניר ברקת: עם הכלים שיש למערכת העירונית אנחנו מרחיבים קצת את מיל"ת, מסגרת לימודים תוספתית.

ניר ברקת: זו לא העדיפות הראשונה – במיל"ת זה גם כספים עירוניים, זה גם כספי הורים וזה גם כספי המדינה, אבל זה לא מתקרב לקרסוליים של הדבר הנכון שאותו אנחנו צריכים לעשות.

ניר ברקת: ברשותך, בשביל לתת לכולם להיות על אותו דף, אם אפשר, לבקש מהמנכ"ל לתת מצגת וקצת מידע על מה קורה בעיר.

ניר ברקת: אנחנו רוצים לנצל את המלצות ועדת טרכטנברג, לא לסגת אלא להתקדם קדימה.

ניר ברקת: לא לקחת מאף ילד בעיר ירושלים משאב, אלא להשלים את המשאבים למקומות החסרים.

ניר ברקת: זה לא מסובך.

ניר ברקת: זה לתת תעדוף לירושלים על-מנת לאפשר לנו להמשיך את התנופה שאנחנו נמצאים בה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חמש דקות מספיקות לך?

יוסי היימן: שלוש דקות, מאוד בקצרה.

יוסי היימן: בוקר טוב, אני רק אתקן שאנחנו עוסקים בזה כבר חודשים רבים בעירייה.

יוסי היימן: בירושלים יש כ-250,000 ילדים במערכת החינוך.

יוסי היימן: אין הרבה ערים בישראל עם 250,000 איש, ו-541 בתי-ספר – תראו את הפרופורציות.

יוסי היימן: שנתון אחד הוא 22,000 איש ויש לפנינו את הפריסה.

יוסי היימן: היות ואנחנו עוסקים עכשיו באתגרי טרכטנברג, אנחנו יכולים לראות את ההתפלגות על פני הגילאים ועל פי השנתון – את גילאי שלוש-ארבע.

יוסי היימן: אין פה את גילאי חמש, אבל זה פחות או יותר אותו דבר.

יוסי היימן: שנת תשע"ג תהיה השנה הראשונה ליישום טרכטנברג.

יוסי היימן: כרגע, הגנים יהיו חינם אך לא חובה.

יוסי היימן: אבל תוך שלוש שנים, כפי שידוע, הם יהיו חובה.

יוסי היימן: הגידול כרגע ברישום בשלושת המגזרים הוא 3,800 ילדים, וזה כ-120 כיתות.

יוסי היימן: לא ניתן לבנות כיתות בכמה חודשים, ולכן את הפתרון כרגע אנחנו נותנים על בסיס מבנים שנבנו בעבר לגני ילדים.

יוסי היימן: והיות וירושלים הצטמצמה בכמות החינוך בגלל עזיבת צעירים את העיר - -

ניר ברקת: בעבר.

יוסי היימן: בעבר.

יוסי היימן: ניתנו מבנים לצרכים חשובים מאוד של רווחה, תרבות וכדומה, ועכשיו אנחנו נאלצים לקחת את המבנים האלו חזרה, למשל: מועדוניות נוער, משמר אזרחי של המשטרה וכדומה.

יוסי היימן: אז זה הפתרון לשנה הזו.

יוסי היימן: בתכנית שלנו לשנה הבאה נבנה, אני מקווה, בשיתוף משרד החינוך כ-200 כיתות לימוד.

יוסי היימן: כ-60 מתוכן לשנת הלימודים הבאה, ואני מקווה שבשנתיים שלאחר מכן עוד עד כדי 200 כיתות לימוד.

יוסי היימן: אנחנו נראה גם כמה מהתושבים יעברו לחינוך הממלכתי, כי, כידוע, גם במגזר החרדי וגם במזרח ירושלים רבים לא לומדים בחינוך הרשמי.

יוסי היימן: יש אתגר גדול מאוד בפיתוח סביבת הלמידה.

יוסי היימן: בגלל שגילאי שלוש וארבע הוא עדיין לא חובה, משרד החינוך לא מממן עדיין את מערך השירות והייעוץ הפסיכולוגי – פסיכולוגים, יועצים והשתלמויות.

יוסי היימן: אתגר עיוני של גיוס גננות וסייעות הוא אתגר פנימי שאנחנו עוסקים בו.

יוסי היימן: וצמיחה גדולה מאוד בעלויות התפעול של אותם גנים שגם אליהם אין לנו שיפוי, ואנחנו נאלצים להוציא מתוך תקציבינו הלא-מאוד גבוהים.

יוסי היימן: הנושא המרכזי לשמו התכנסנו פה הוא הצורך להכניס את ירושלים ולהרחיב בצורה משמעותית את יום הלימודים הארוך לגילאי שלוש עד תשע.

יוסי היימן: כפי שידוע לנו, בהחלטת הממשלה אשכול 4 תוקצב ב-60 מיליון שקל, לרבות ירושלים.

קריאה: באשכול 4, רק ירושלים.

יוסי היימן: עד כמה שידוע לנו ברגע זה, ואנחנו בחודש מאי, אנחנו לא יודעים על כך שחלק מהכסף הזה אמור להיות מתוקצב.

יוסי היימן: על-פי מה ששמענו כרגע אנחנו לא מתוקצבים והיינו מבקשים להעלות את זה פה לדיון.

יוסי היימן: עד כאן, תודה רבה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: משרד האוצר כאן?

שירלי באבד: כן.

אלכס מילר: בבקשה.

שירלי באבד: אם אפשר לתת למשרד החינוך להתחיל עם הרקע, ואני אמשיך.

אלכס מילר: לא, לא צריך לנהל אותי.

אלכס מילר: תעשו לי טובה.

שירלי באבד: אוקיי.

שירלי באבד: כפי שאתם יודעים, היה תיקון להחלטת הממשלה המקורית בו בוטל מבחן התעסוקה לאשכולות 1-3.

שירלי באבד: למשרד האוצר אין שום כוונה לשנות את מסגרת התקציב, של מיליארד השקלים ב-2013, שהוקצתה בהחלטה.

שירלי באבד: כשעושים את האיזונים בין סטנדרט ראוי למספר תלמידים שיכולים להכניס במסגרת התקציב הנתונה, כאשר אין מבחן תעסוקה באשכולות 1-3, נקודת האיזון נמצאת בכך שאשכולות 1-3 נכנסים השנה, ובשנה הבאה נרחיב את זה, כמובן.

שירלי באבד: ושוב, בהתאם למסגרת התקציב שהוקצתה בהחלטת הממשלה.

אלכס מילר: מה התקציב, אם אנחנו מכניסים את ירושלים לכל העניין הזה?

אלכס מילר: בדקתם את זה?

שירלי באבד: מה זאת אומרת, "מה התקציב"?

שירלי באבד: כמה צריך מעבר למיליארד?

אלכס מילר: כן.

שירלי באבד: אין לי מספר - - -

אלכס מילר: עד עכשיו לא בדקתם את זה?

שירלי באבד: אני יכולה לתת לך מספרי אצבע.

שירלי באבד: במסגרת התקציב הזאת, של מיליארד השקלים, נכנסים אשכולות 1-3.

שירלי באבד: צריך להוסיף בערך כחצי מיליארד כדי להוסיף את ירושלים, וזה מספר אצבע.

ניר ברקת: לא, זה לא נכון.

שירלי באבד: אני לא חושבת שזה המקום להיכנס למספרים המדויקים.

אלכס מילר: גברתי, את בפעם הראשונה אצלי?

שירלי באבד: לא.

אלכס מילר: בפעם הראשונה בכנסת?

שירלי באבד: לא.

אלכס מילר: את אומרת לנו שזה לא המקום להיכנס למספרים המדויקים?

אלכס מילר: אז איפה המקום?

שירלי באבד: אתה רוצה שאני אביא את התחשיבים?

אלכס מילר: סליחה, אני רוצה לדעת כמה יעלה למדינת ישראל להכליל את ירושלים בעניין הצהרונים.

אלכס מילר: מה הבעיה?

שירלי באבד: אין בעיה.

שירלי באבד: אז אני יכולה להעביר לך את המספרים המדויקים.

אלכס מילר: למה לא הבאתם את זה היום?

אלכס מילר: אתם רוצים שאני אקפיא לכם את כל ההעברות שלכם לכאן, בוועדת הכספים?

אלכס מילר: מה זו ההתייחסות הזאת?

אלכס מילר: אני לא מבין, אתם מגיעים לוועדת החינוך בלי מספרים, אתם יודעים שיש היום את הוועדה, אתם ישבתם עם ע יריית ירושלים.

אלכס מילר: אתם לא יודעים כמה זה יעלה להכניס אותם?

שירלי באבד: אז אני אומרת, תוספת של כחצי מיליארד שקל על המיליארד.

אלכס מילר: רק ירושלים?

שירלי באבד: כן, רק ירושלים.

שירלי באבד: ירושלים היא עיר גדולה מאוד.

שירלי באבד: אני לא צריכה לספר.

ישראל אייכלר: 50% מהתקציב בין 1-3 זה מיליארד, ועוד 50% זה - - -

שירלי באבד: שוב, זה מספר לא מדויק, זה מספר אצבע.

שירלי באבד: ואם אתם רוצים, אני יכולה להעביר את התחשיב המדויק.

שירלי באבד: אבל בכל מקרה, אין שום כוונה לחרוג ממסגרת התקציב הקיימת.

אלכס מילר: משרד החינוך, בבקשה, ואני רוצה להבין איך אנחנו מגיעים שוב לאותו מצב, שאנחנו מוציאים החלטה, כמו שהיה עם הסטודנטים, ואז צריכים לחזור לכאן ולעשות חקיקה, ובסופו של דבר זה כן ייכנס.

אלכס מילר: ואתם יודעים שזה ייכנס.

מיכל כהן: אדוני, התפקיד של משרד החינוך ביישום 3-9 להכין סטנדרט שירות שיניח את דעתנו בהארכת יום הלימודים.

מיכל כהן: קרי, מה יהיה שם, איך תהיה החלוקה בין תקציב ההעשרה לתקציב הלמידה להזנה.

מיכל כהן: וזה מה שעשינו.

מיכל כהן: אנחנו בשלב של יציאה למכרזים.

מיכל כהן: אנחנו יודעים לומר שהסוגיה של סטנדרט שירות היא הסוגיה המרכזית שהעסיקה אותנו, ועל זה לא מעט דיונים.

מיכל כהן: דבר נוסף, אנחנו יודעים לומר שאי אפשר לפצל את בתי-הספר, כמו ההחלטה המקורית שהיתה ותוקנה בנושא מבחן התעסוקה.

מיכל כהן: זאת אומרת, שחלק מן הילדים יישארו וחלק לא.

מיכל כהן: ולכן, התפקיד שלנו היה לייצר מציאות שתפעיל בצורה איכותית את בתי-הספר.

מיכל כהן: ההתעקשות, כפי שאתה יודע, היתה שלא יהיה מבחן תעסוקה ושיהיה סטנדרט שירות.

מיכל כהן: מבחינת שני המוטיבים הללו, זה מה שיצרנו יחד עם משרד האוצר.

מיכל כהן: והעוגה התקציבית הנתונה כרגע, לפי מה שאתה שומע, מייצרת פתרון לאשכולות 1-3 כרגע.

מיכל כהן: עוד לא סגרנו את סיפור אשכולות 4 ואילך בנושא מבחני התעסוקה.

מיכל כהן: בקבינט הוחלט, על-ידי שר החינוך ומשרד האוצר, שברגע שזה יעלה על הפרק הם ידונו במבחן התעסוקה.

אלכס מילר: מתי זה עולה על הפרק?

מיכל כהן: ברגע שיהיה יישום בירושלים ב-4-6.

אלכס מילר: אתם מפעילים את 4-6 ואחר כך בודקים את סוגיית הצהרונים?

אלכס מילר: אבל ההחלטה בנוגע ל-4-6 כבר התקבלה, ובתוך שלוש שנים זה צריך להיות מיושם.

מיכל כהן: כן, אבל בתיקון להחלטת הממשלה היה, שמכיוון שאנחנו עומדים על כך שלא יהיה מבחן תעסוקה, כדי לא לייצר כיתות שבהן תלמיד בשעה 13:00 או 14:00 יוצא מן הכיתה כי הוריו לא עובדים - - -

אלכס מילר: בסדר, אז תפעילו את זה איפה שזה עובד.

אלכס מילר: כמה עובד בירושלים 4-6?

אלכס מילר: עם כמה אתם פותחים?

אלכס מילר: כמה חסר לכם?

קריאה: מה?

קריאה: לא הבנו את השאלה?

קריאה: 4-6 זה אשכולות, זה לא גיל.

אלכס מילר: על מה את מדברת?

אלכס מילר: 4-6 זה אשכולות או גיל?

מיכל כהן: אני מדברת על כך שבאשכולות 4-6 עוד לא התקבלה החלטה לגבי מבחן התעסוקה.

מיכל כהן: מה שהוסכם בקבינט, זה לגבי מבחן התעסוקה באשכולות 1-3.

מיכל כהן: ברגע שב-1-3 ירד נושא מבחן התעסוקה ולא הושגה הסכמה לגבי אשכול 4, שירושלים נמצאת שם, זה נדחה על הסף.

ישראל אייכלר: אבל היתה החלטת ממשלה שירושלים - - -

אלכס מילר: סליחה, חבר הכנסת אייכלר, אתה תיכף תדבר, אני אתן לך.

ישראל אייכלר: שאלה – יש החלטה מיוחדת לירושלים או אין?

קריאות: לא.

מיכל כהן: לא.

מיכל כהן: הוחלט להוציא את ירושלים.

אלכס מילר: סליחה, אני תיכף אתחיל להוציא מכאן אנשים.

אלכס מילר: אתם מפריעים לי.

אלכס מילר: גם אם מתקבלת החלטה להכניס את אשכול 4, זה יהיה אך ורק בעניין התעסוקה.

מיכל כהן: נכון.

אלכס מילר: אוקיי.

אלכס מילר: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: קודם כל, אני רוצה לדעת שוב אם, כפי שאומר סגן ראש העיר, הרב פינדרוס, היתה החלטת ממשלה שלמרות שירושלים באשכול 4, ובארץ אין אשכול 4, כדי לחזק את ירושלים, היא תקבל.

ישראל אייכלר: יש החלטת ממשלה או אין?

אלכס מילר: אין החלטת ממשלה.

מיכל כהן: הפיילוט שהוגדר במסגרת ה-60 מיליון, פיילוט על 4-6, לרבות ירושלים.

מיכל כהן: זאת אומרת, ירושלים היא חלק מהפיילוט, לא כל ירושלים.

ישראל אייכלר: ומתי החלטתם לא לעשות את הפיילוט הזה?

קריאה: בפסח.

מיכל כהן: העניין הוא עניין תקציבי, קודם כל.

מיכל כהן: ברגע שמשרד החינוך יוצא עם תכנית יישום, הוא יכול ליישם בכל הארץ.

מיכל כהן: זה לא שהוא מחליט שבירושלים אנחנו לא מיישמים כי לא בא לנו או כי אנחנו לא ערוכים.

מיכל כהן: אנחנו ערוכים, והעניין הוא עניין תקציבי.

ישראל אייכלר: ומי החליט לא ליישם החלטת ממשלה לתקצב את ירושלים גם באשכול 4?

מיכל כהן: בהינתן שבקבינט גם לא הוחלט על כך שירושלים תהיה פטורה ממבחן התעסוקה, ומשרד האוצר שאומר שבאשכולות 1-3 ללא מבחן תעסוקה גוזר את כל התקציב, נדחה היישום בשנה.

ישראל אייכלר: אז עכשיו אני רוצה את רשות הדיבור, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: כן, בבקשה.

ישראל אייכלר: מכל שמות הקודים האלה אני חש ריח חריף של גזענות, ריח חריף של עוינות לילדי ירושלים.

ישראל אייכלר: כל התירוצים האלו שנאמרו בכל המדינות בעולם, שרצו להפלות את היהודים, מצאו תמיד דרך איך להסביר את זה בכל מיני דרכים.

ישראל אייכלר: גם במדינת ישראל, בדברים אחרים, שאינם קשורים לדתיים דווקא – בוועדות הכנסת, אני רואה לפעמים, באים פקידי השלטון ותמיד מוצאים בנוסח של תקנות להוציא או להכניס ולתפור סעיפים כפי שהם רוצים.

ישראל אייכלר: אם מדברים כל-כך הרבה דברים נמלצים על אחדותה של ירושלים – ראש הממשלה, נשיא המדינה – אני רואה בזה צביעות גדולה מאוד.

ישראל אייכלר: אני רואה פה אפילו, בכיתות שהולכים לבנות לקראת גני הילדים, שבמזרח ירושלים הולכים לבנות 12 כיתות, ואני לא מדבר על החרדים כי אני רוצה להראות כמה אחדותה של ירושלים היא סיסמה שקרית.

יוסי היימן: רק בגלל בעיית קרקעות.

ישראל אייכלר: במזרח העיר 12 כיתות - - -

יוסי היימן: רק בגלל בעיית קרקעות.

יוסי היימן: אם יהיה 40, ייבנו 40.

ישראל אייכלר: אני רושם את תשובתך.

ישראל אייכלר: אז עכשיו, למה אצל החרדים 19 כיתות?

ישראל אייכלר: גם פה יש בעיית קרקעות?

יוסי היימן: הכול עניין של קרקעות.

ישראל אייכלר: אז בוא נדבר על התקציב שלשמו התכנסנו.

ישראל אייכלר: אני תומך מאוד בדרישת ראש העיר שירושלים צריכה חיזוק לכל ילדי ירושלים.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה דווקא לציבור החרדי בירושלים, כי אני, כמי שחי בירושלים דורות, מזמן התורכים – היו פה ערבים וחרדים וחילונים, ופעם אפילו היו שכונות משותפות, אם מישהו זוכר.

קריאה: גם היום.

ישראל אייכלר: אז זה שאנשים רוצים לחיות בשכונות משלהם – זכותם.

ישראל אייכלר: אבל להפלות בכל מיני קודים – למשל, מה זה מבחן תעסוקה?

ישראל אייכלר: אולי כמו שהיה בברית-המועצות, נעשה הבדל בין עובדים יצרניים במפעלי תעשייה כבדה לבין אנשי שירות.

ישראל אייכלר: נעשה הבדל בין עובדים.

ישראל אייכלר: למה אישה שעובדת במפעל ומייצרת מזון תקבל את אותו יחס כמו אישה או גבר שיושב באיזה משרד ממשלתי - - -

אלכס מילר: מאיפה אתה מביא את זה?

אלכס מילר: כל פעם אתה מביא לי איזה דבר על ברית-המועצות, וגרתי שם אומנם לא הרבה זמן, בסך הכול 15 שנה, וההורים שלי עבדו שם, אבל לא שמעתי שהיה איזשהו הבדל.

אלכס מילר: אומנם היה שם דוגמה של סוציאליזם, שכולם קיבלו אותה משכורת – גם רופא בכיר באונקולוגיה וגם זה שמנקה כבישים.

אלכס מילר: אבל לא שמעתי שהיה שם איזשהו הבדל.

אלכס מילר: אולי אתה מביא דוגמאות מכאן.

ישראל אייכלר: אז בוא, אני אספר לך.

ישראל אייכלר: אתה גרת בברית-המועצות עד גיל 15, ואני, בגיל 15 כבר קראתי את המניפסט הקומוניסטי של קרל מרכס.

ישראל אייכלר: כך שאני יודע בדיוק על מה מדובר כשמדובר על קומוניזם-סוציאליזם.

ישראל אייכלר: היה העניין של להפוך את האדם ליצרני, והיה הבדל גדול בין האנשים שמייצרים ויוצרים – ואנחנו לא נעשה פה עכשיו סימפוזיון על סוציאליזם – לבין אנשים שנותנים שירות.

ישראל אייכלר: שגם הם חשובים, אבל הם חשובים פחות.

ישראל אייכלר: מה שקורה פה וכל העניין של מבחני תעסוקה זה סיסמה וקוד נגד ילדי החרדים, לא רק במקרה הזה, אלא גם במקרה של משרד השיכון, וגם המאבק הגדול למניעת בניית דירות להורים של אותם ילדים.

ישראל אייכלר: מבחן התעסוקה הוא שקר, הוא קוד, כדי לשלול את הציבור החרדי שכאילו לא רוצה לעסוק.

ישראל אייכלר: מצד אחד, כמו שהיה במצרים, שאמרו: תבן לא ניתן לנו, ולבנים, אומרים לנו, אסור.

ישראל אייכלר: יהודי חרדי לא יכול לקבל משרה, לא בעירייה, אלא אם הוא עובד שם באגפים החרדיים, ולא בשירות הציבורי.

ישראל אייכלר: וגם במגזר הפרטי, 85% מהמפעלים לא רוצים להכניס עובדים חרדיים.

ישראל אייכלר: ואחר-כך אומרים: הם לא רוצים לעבוד.

ישראל אייכלר: ובכן, אני רוצה ללכת, בגלל האווירה של יום ירושלים, יותר על הכיוון החיובי.

ישראל אייכלר: סיפרו לנו שעוד יישבו זקנים וזקנות ברחובות ירושלים, וילדים וילדות משחקים ברחובותיה, כמו שאמר הנביא ישעיהו.

ישראל אייכלר: כולם חזרו על הפסוק הזה, היית שם בטקסים, ואני באמת רוצה שכך יהיה.

ישראל אייכלר: ירושלים היא בירת ישראל, והיא העיר הענייה ביותר בישראל בגלל מדיניות ממשלתית.

ישראל אייכלר: היא לא העיר הענייה בישראל בגלל שאנשים לא רוצים לעבוד.

ישראל אייכלר: כל מקום עבודה שיש בירושלים, יתמלא.

ישראל אייכלר: כל אפשרות לייצר, מייצרים.

ישראל אייכלר: ולכן, כאשר ראש העיר אומר: אני רוצה שתקוים החלטת הממשלה שירושלים מקבלת גם אשכול 4 מבחינה סוציו-אקונומית, זה צריך להיות מיושם לכל ילדי ירושלים בלי הבדל.

ישראל אייכלר: ברגע שהממשלה תצליח לעשות סכסוך בין תושבי ירושלים החרדים לחילונים, בין ממלכתי לחינוך חרדי, ובין יהודים וערבים, אז שוב פילגנו את ירושלים, ואני חושב שזה הדבר האחרון שאנחנו צריכים, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה, גברתי.

רחל עזריה: שמי רחל עזריה, אני חברת מועצה, והובלתי את מחאת העגלות בקיץ בירושלים.

רחל עזריה: כיום, כדי לצאת לעבודה, משפחות צעירות נאלצות לשלם מס בדמות מקום להפקיד בו את הילדים משמונה עד ארבע, או משבע וחצי עד ארבע.

רחל עזריה: משפחה עם שלושה ילדים מוצאת את עצמה משלמת למעלה מ-5,000 שקל רק כדי לצאת לעבודה.

רחל עזריה: בגלל זה יצאנו בקיץ, מחינו, צעקנו, דיברתי בפני טרכטנברג, הסברנו את העניין הזה.

רחל עזריה: אני זוכרת את הרגע שטרכטנברג קלט שצהרון של שעתיים עולה כמעט 1,000 שקל, ואז התקבלה החלטה שעושים צהרונים מסובסדים.

רחל עזריה: הרעיון היה, עבור המשפחות העובדות, עבור משפחה שבה שני בני הזוג עובדים ואף אחד לא יכול לצאת באמצע היום לאסוף את הילדים.

רחל עזריה: גם ככה אנחנו משלמים עבור הצהרון הזה, והרעיון היה להוריד את עלות הצהרון.

רחל עזריה: הגדירו שזה יהיה מאשכול 3-4, כולל ירושלים – 1-2 כבר יש – והיתה התעקשות של אנשי האוצר, ועבדתי אתם צמוד על העניין הזה, שזה יכלול את ירושלים בגלל הבעיה של הגירה שלילית מירושלים ובגלל שזו האוכלוסיה שהכי חשוב שתהיה היום בירושלים, אוכלוסיית המשפחות הצעירות העובדות.

רחל עזריה: ולכן התקבלה החלטה ברורה שירושלים בפנים.

רחל עזריה: ופתאום, הממשלה שינתה את ההחלטה והחליטה שלא יהיה מבחן תעסוקה באשכולות 0-3, או באשכול 3, ובעצם, זה שתה את כל התקציב.

רחל עזריה: ואם ביום ירושלים אמרו: ירושלים לדור דור, ונצח נצחים, וכולנו פה, וכולי, ודיברנו על כן הגירה שלילית, אין הגירה שלילית, מה השינוי?

רחל עזריה: 109 ילדים יותר, 109 ילדים פחות, כל הפרסומים.

רחל עזריה: אבל בהזדמנות הראשונה שהממשלה יכולה לדאוג לירושלים, פאף, זה נעלם.

רחל עזריה: יש פה דבר פשוט מאוד – השאלה היא אם אנחנו רוצים לדאוג למשפחות שעובדות, השאלה הגדולה היא אם אנחנו רוצים לדאוג לירושלים, או שאנחנו רוצים לדאוד לשיקולים קואליציוניים.

רחל עזריה: כי מה שקורה עכשיו זה דאגה לשיקולים קואליציוניים.

רחל עזריה: ואל תגידו לי, במשרד החינוך, שהסיפור הוא שאתם לא רוצים להוציא ילדים באמצע היום, כי זה מה שקורה היום.

רחל עזריה: יש ילדים שנשארים עד ארבע, ויש ילדים שהולכים בשתיים.

רחל עזריה: אבל המבחן הוא לא אם ההורים עובדים.

רחל עזריה: המבחן הוא אם להורים יש כסף.

רחל עזריה: זה המצב היום.

רחל עזריה: אין פה שום עניין שלכל הילדים יהיה אותו דבר.

רחל עזריה: אין לילדים אותו דבר.

רחל עזריה: והמבחן אם ההורים עובדים הוא מבחן שלפחות אנחנו מבינים מה המשמעות שלו.

רחל עזריה: והדבר השני הוא שאני בכלל לא בטוחה שהילדים רוצים להיות עד ארבע בגן או בבית-ספר.

רחל עזריה: אני יצאתי מבית-ספר בשעה אחת.

רחל עזריה: שוק העבודה השתנה מהקצה אל הקצה.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לשלם כל-כך הרבה כסף.

רחל עזריה: יש פה הזדמנות אחת לדאוג לזה שלא נצטרך לשלם את הכסף הזה, ועדיין נוכל לדאוג שהורים יוכלו לצאת לעבודה, ואת ההזדמנות הזו אנחנו מפספסים.

רחל עזריה: ולחברי החרדים, תשמעו, אל"ף, זה לא מדויק ש-85% ממקומות העבודה לא רוצים להעסיק חרדים.

רחל עזריה: אני עובדת על העניין הזה היטב.

רחל עזריה: אני מכירה את הנתונים - - - נתונים אחרים לחלוטין, בטח לגבי נשים חרדיות.

רחל עזריה: לגבי גברים חרדים עוד יש לנו אתגרים.

רחל עזריה: אנחנו נפתור אותם והכול.

רחל עזריה: אני אשמח מאוד שנעבוד יחד כדי לדאוג שמקומות עבודה יקבלו חרדים.

רחל עזריה: כי ברור שבסופו של דבר מה שיגרום לצמיחה, גם בירושלים וגם במדינה כולה, זה תעסוקה של חרדים.

רחל עזריה: ההחלטה הזאת, לקחת את התקציב מתושבי ירושלים, כדי שחרדים שגם לא עובדים ואנשים שלא עובדים ולא מעוניינים בכלל לצאת לעבודה, יוכלו להשאיר את הילדים שלהם עד ארבע ולראות אותם פחות, היא תמוהה בעיני.

רחל עזריה: אם הסיפור הוא מי מקבל חרדים לעבודה או לא – זה מאבק אחד.

רחל עזריה: אבל אל תיקחו את הכסף - - -

ישראל אייכלר: זה קשור זה בזה.

ישראל אייכלר: את לא יכולה להגיד, בגלל שהוא לא יכול לעבוד - - -

רחל עזריה: אייכלר, רשות הדיבור עכשיו אצלי.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: אל תהרסו את העיר ירושלים, אל תגרמו להגירה שלילית מירושלים, אל תחייבו אותנו לשלם עוד 5,000 שקל קנס רק על זה שאנחנו רוצים לצאת לעבודה, בגלל שיש כך וכך מקומות עבודה שמקבלים חרדים או לא מקבלים חרדים.

רחל עזריה: בואו נטפל במאבק הזה בנפרד, ובמאבק האחר בנפרד.

רחל עזריה: יושב-ראש הוועדה, אני מציעה שזו תהיה קריאה לממשלה – ומפלגתך חברה בממשלה – לביטול מבחן התעסוקה לאשכולות 1-3, ולהחליט שכמו שהיה תמיד או כמו שהיה בהחלטת הממשלה הראשונה, יהיה מבחן תעסוקה.

רחל עזריה: זה ישחרר תקציבים עצומים עבור העיר ירושלים.

רחל עזריה: בשנה הבאה נוכל לחגוג את יום ירושלים כשיש לנו הרבה יותר משפחות צעירות עובדות שנשארו בירושלים.

רחל עזריה: זה יעזור לחרדים להשתלב בשוק העבודה.

רחל עזריה: בקיצור, הכול פה לטובת כולם.

רחל עזריה: החלטה אחת של הממשלה שהופכת את ההחלטה שניתנה באמצע חג הפסח – פשוט עשו מחטף, כשכל ההורים היו בחופשה עם הילדים בצפון ובדרום, ולא היינו מסוגלים אפילו להתמודד עם זה, עשו מחטף ושינו את ההחלטה כדי לעזור, אפילו לא לחרדים, אולי רק לעסקנים החרדים.

ישראל אייכלר: רגע, את עסקנית חרדית או עסקנית חילונית?

ישראל אייכלר: מה זה "עסקנים חרדים"?

ישראל אייכלר: אנחנו מייצגי ציבור שאתם רודפים אותם ומסיתים נגדם, ואל תקראו לנו עסקנים.

רחל עזריה: רוב הציבור החרדי רוצה לצאת לעבודה, ואתה יודע, לסגן ראש העיר, דייטש, יש בחדר שלט גדול מתושבים ובו כתוב: לעסקן המוכשר והמצוין.

רחל עזריה: אז אני יודעת שככה אתם קוראים לעצמכם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשבח, אדוני היושב-ראש, את שר החינוך שביטל את האפליה הגזענית הזאת בין ילד ששני ההורים שלו הצליחו להשיג משרות, לבין ילד שאמא שלו מגדלת שמונה ילדים ועובדת הרבה יותר קשה מהשכנה שלה שקיבלה משרה באיזשהו מקום ולא עובדת כל-כך קשה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: יצחק מרשת הצהרונים, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר כמה מילים לבחינת התקציב.

יצחק פינדרוס: הלא גם כיום הצהרונים מסובסדים, הלא כיום יש מבחן תעסוקה, ואם נזרים היום לירושלים את החלק החסר, אז לא מדובר במיליארדים.

יצחק פינדרוס: הלא גם כיום תושבי ירושלים כבר יכולים ליהנות מצהרונים על-ידי משרד התמ"ת, התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יצחק פינדרוס: אז התקציב הזה נמצא במשרד התמ"ת, רק שלא נותנים כמה שרוצים, ומדובר על השלמה של 400 שקלים בסך הכול.

יצחק פינדרוס: אם אנחנו מדברים על להוסיף מ-400 או עד 1,000 שקלים כדי שההורה לא יצטרך לשלם, ההבדל לא מתחיל מאפס.

יצחק פינדרוס: הלא הוא מתחיל מהחצי.

יצחק פינדרוס: אז התשלום לא יהיה כל-כך גדול.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

אלכס מילר: לפי מה שאני רואה כאן אצל ראש העיר ולפי החישוב שנעשה יחד אתכם, זה חצי ממה שאתם מצהירים כאן.

אלכס מילר: כי מה שכתוב כאן זה משהו כמו 260 מיליון, מול חצי מיליארד שכרגע הצהרתם עליו, ובלי שום קשר למבחן התעסוקה.

ניר ברקת: זה הסך הכול, והתוספתי הוא פחות מזה.

שירלי באבד: אפשר להגיב?

אלכס מילר: כן.

שירלי באבד: אני לא מכירה את החישוב שנמצא אצלך, אני אשמח לראות אותו.

אלכס מילר: אבל אתם ישבתם עם ראש העיר.

שירלי באבד: רגע, שנייה.

שירלי באבד: אני לא מכירה את החישוב ולא ראינו את החישוב – ראש העיר יכול להעיד – אני אשמח לראות אותו.

שירלי באבד: אבל הסטנדרט הוא זה שקובע את העלות, וכמו שציינו כאן קודם, להפקיד את הילדים זה משהו אחד, ולתת להם מסגרת כפי שמשרד החינוך רוצה לתת להם, זה משהו אחר.

שירלי באבד: וצריך לזכור את זה.

שירלי באבד: כלומר, במשרד התמ"ת, התעשייה, המסחר והתעסוקה, המסגרת היא אחרת.

שירלי באבד: זה לא מה שדובר בהחלטת הממשלה.

שירלי באבד: בהחלטת הממשלה דובר על מסגרות שמפעיל משרד החינוך, ולכן הסטנדרט הוא אחר ממשרד התמ"ת.

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: בלי קשר למשרד התמ"ת.

שירלי באבד: היו פה טענות שונות, ואני מגיבה.

אלכס מילר: היתה לכם ישיבה עם עיריית ירושלים, והיה משרד האוצר ועשיתם חישוב.

אלכס מילר: לפי החישוב שנמסר זה 260 מיליון.

אלכס מילר: לפי מה שאתם מציגים כאן זה 500 מיליון.

שירלי באבד: שוב, אני לא יודעת מה זה החישוב הזה, אני אשמח לראות אותו.

שירלי באבד: אנחנו לא ישבנו עם עיריית ירושלים לחשב.

אלכס מילר: את לא היית בישיבה עם עיריית ירושלים?

שירלי באבד: בחישוב הזה לא הייתי מעורבת.

שירלי באבד: אני לא מכירה שהיינו מעורבים.

שירלי באבד: אני אשמח לראות אותו.

שירלי באבד: בכל אופן, שוב, אשכולות 1-3 ועיריית ירושלים, עד כמה שזה מפתיע, אבל במספרי התלמידים זה קרוב מאוד.

שירלי באבד: אני יכולה לתת את המספרים המדויקים, אם אתה רוצה.

שירלי באבד: אני חושבת שמשרד החינוך שולט בזה טוב יותר.

אלכס מילר: כן, פז, בבקשה.

פז כהן: רק רציתי להגיד את עמדתנו, וגם דיברנו על זה עם כולם.

פז כהן: בסך-הכול, בקיץ היתה פה רוח ציבורית ובעקבותיה הממשלה הקימה ועדה.

פז כהן: הבטיחו לירושלים איזשהו דבר.

פז כהן: אני לא נכנס לכיסו של איש איך הוא יעשה את זה.

פז כהן: הבטיחו את זה וזה בא בהחלטת ממשלה.

פז כהן: שיגבו את החלטת הממשלה וייתנו את זה בחזרה.

פז כהן: כי זה ממש לא הוגן להבטיח ואחר-כך לקחת בחזרה.

פז כהן: בלי קשר, זה לא מאבק בין ציבורים.

פז כהן: בעיני, זה מאבק למען ירושלים, למען החינוך בעיר, וכל מערכת החינוך בעיר שתקבל תגבור, זה טוב לנו.

פז כהן: תודה.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: עוד מישהו?

אלכס מילר: כן, גברתי, מי את?

איטה עטייא: אני ממשרד התמ"ת.

אלכס מילר: שלום לך.

איטה עטייא: אנחנו מטפלים כרגע בכל נושא הצהרונים, לפני טרכטנברג.

איטה עטייא: עד תשע"ג נתנו בכל האשכולות, מ-1 עד 6, כל שבע.

איטה עטייא: בגלל טרכטנברג וההחלטה שהתקבלה, בשנה הבאה לא ניתן לאשכולות 1-3.

איטה עטייא: אני רוצה לעזור למשרד החינוך כי המספרים הם לא אותו דבר.

איטה עטייא: היום אנחנו נותנים רק לצהרונים שביקשו אישור מאתנו וקיבלו.

איטה עטייא: זה חלק קטן מאוד מכלל הצהרונים בכל הארץ.

איטה עטייא: המדדים של משרד החינוך הם שונים.

איטה עטייא: להם נותנים, לכולם, בלי יוצא מן הכלל.

איטה עטייא: אז כמובן שזה במכפלות של עשרות.

איטה עטייא: לא לקחו את המדד שלנו והכפילו אותו.

איטה עטייא: מאחר שמשרד החינוך החליט, אחרי הרבה מאוד דיונים, שירושלים לא תיכלל, אנחנו נמשיך לתת בשנה הבאה לירושלים באותה מתכונת שנתנו כל השנים, עם מבחן תעסוקה.

אלכס מילר: כן, אבל כמה אתם מתוך העיר?

איטה עטייא: כל מי שמבקש ועומד בכללים, מקבל.

איטה עטייא: לנו יש לנושא הזה קרוב ל-230 מיליון שקלים בכל הארץ.

אלכס מילר: אז אולי נעביר את כל מערכת החינוך של ירושלים לתמ"ת.

איטה עטייא: אני אשתדל לעשות את זה.

איטה עטייא: יכול להיות.

איטה עטייא: אבל עדיין בשנה הבאה בירושלים יש מבחן תעסוקה.

איטה עטייא: ואני רוצה לחדד ולומר שלנושא החרדים – סליחה?

ישראל אייכלר: החרדים מקשיבים.

ישראל אייכלר: זה בסדר.

איטה עטייא: חשוב שהוא יקשיב.

אלכס מילר: משרד החינוך והאוצר – כשאתם עשיתם את החישוב לעניין הכללת ירושלים, הוצאתם את הגנים שהם בטיפול התמ"ת?

אלכס מילר: או שעשיתם חישוב כללי?

אלכס מילר: אני רוצה להבין את החישוב של 500 המיליון.

אלכס מילר: לפי מה שאני מבין זה שליש.

שירלי באבד: אני חייבת לציין עוד דבר אחד.

שירלי באבד: בהחלטת הממשלה, גם כשהתכוונו לכלול את ירושלים וכתבו:

שירלי באבד: לרבות ירושלים, לא היתה כוונה להכניס את כל ירושלים.

איטה עטייא: כתוב שמשרד החינוך ישקול אם להרחיב את הפיילוט לאשכול 4, וייקח את ירושלים.

איטה עטייא: לא כתוב: לרבות ירושלים.

מיכל כהן: כן, אבל בכל מקרה הפיילוט לא הכיל את כל העיר ירושלים.

אלכס מילר: זה עובד ככה: אם מקבלים החלטה, אז מקבלים החלטה והיא מתחילה לעבוד.

אלכס מילר: אם מקבלים החלטה אחרת, אז צריך להתמודד עם ההחלטה שקיבלתם ועדיין לעמוד במה שרציתם לעשות.

אלכס מילר: זה לא שבגלל ששיניתם את ההחלטה, מצב ירושלים השתנה פתאום ברגע מסוים.

אלכס מילר: היתה כוונה להכניס את ירושלים בגלל סיבות כאלה ואחרות.

אלכס מילר: לא רק את ירושלים, את כל מי שנמצא באשכול 4.

אלכס מילר: היתה החלטה.

אלכס מילר: כמה יישובים יש באשכול 4 חוץ מירושלים?

איטה עטייא: 20% בערך ממדינת ישראל באשכול 4.

אלכס מילר: רבותי, אנחנו נגיע בסופו של דבר לאותו מצב, כפי שהיה עם חוק חינוך חובה בגילאים 4-6, ברגע שזה היה מופעל באשכולות של 1-3, ואז שנה אחרי שנה התחלתם לעשות כל מיני קומבינציות, ולהכניס בצו כזה ולהכניס בצו אחר.

אלכס מילר: ואז בסופו של דבר, ברגע שחצי מהמדינה קמה עליכם, קיבלתם החלטה להכניס את כולם.

אלכס מילר: אז אני לא מבין – למה מחכים?

אלכס מילר: מחכים לקיץ הזה?

אלכס מילר: אז זה יהיה עוד חודש וחצי.

מיכל כהן: אדוני, אני יכולה להתייחס?

מיכל כהן: אל"ף, צריך לזכור ולהבין, אני חוזרת על מה שאמרתי, משרד החינוך ערוך.

מיכל כהן: אם יהיה תקציב אנחנו ניכנס.

אלכס מילר: ברור, אני לא בא אליכם בטענות.

מיכל כהן: גברתי, אני רוצה להגיב לדבריך לגבי משרד החינוך, שהיום אנחנו עושים את זה.

מיכל כהן: לא, היום אנחנו לא עושים את זה.

מיכל כהן: כשמערכת החינוך לוקחת אחריות, היא לא מוציאה חלק מן הילדים בתום יום הלימודים, ואומרת להם: אמא שלך או אבא שלך לא עובדים, אז תצאו החוצה.

מיכל כהן: היא לא עושה את זה.

רחל עזריה: אתם פשוט עוצמים עיניים למה שקורה בפועל.

מיכל כהן: רגע, סליחה, את מפריעה לי.

מיכל כהן: את מפריעה לי ולא הפרעתי לך.

מיכל כהן: אני חושבת שקודם כל שר החינוך, בעמדה החינוכית והמקצועית שהגיש משרד החינוך, מנע את הסוג הזה של האפליה.

מיכל כהן: אז אם כבר מדברים על ערבים, על חרדים - - -

אלכס מילר: בסדר, אבל זה לא הנושא כרגע.

מיכל כהן: ולגבי העמדה המקצועית, אני חוזרת ואומרת, היה אמור להיות פיילוט, ואנחנו ערוכים להפעיל את הפיילוט.

מיכל כהן: העניין הוא עניין תקציבי גרידא.

מיכל כהן: אנחנו נלחמים על מה שאנחנו חושבים שהוא החינוך במיטבו, ועל החינוך במיטבו אנחנו לא נתפשר.

ניר ברקת: ראשית, אני יודע שנושא ירושלים עלה להחלטת ממשלה לאור העובדה שירושלים כבירתה של מדינת ישראל, וזה לא שנוי במחלוקת, צריכה לקבל תעדוף.

ניר ברקת: לאור העובדה שהיא העיר הענייה ביותר בארץ, לאור העובדה שהיקף העוני בירושלים גדול כמעט יותר מהנגב והגליל, ואין סיכוי שנתעלם ממצבה של ירושלים.

ניר ברקת: אסור להתעלם ממצבה.

ניר ברקת: זה עלה לשולחן הממשלה מתוך המודעות הגבוהה שיש לממשלה לצרכים של תושבי העיר ירושלים.

ניר ברקת: אני אגיד יותר מזה.

ניר ברקת: כשהולכים כבר על מהלך חיובי, וירושלים בחוץ, הפגיעה בירושלים היא כפולה.

ניר ברקת: מתוך כוונה טובה עשינו בדיוק את הדבר ההפוך.

ניר ברקת: זה מזכיר לי תהליך שהיה בנושא מתן מלגה לסטודנטים יוצאי צה"ל.

ניר ברקת: זה ניתן לנגב ולגליל, והפך את ירושלים לחיסרון יחסי.

ניר ברקת: העובדה שירושלים לא נכנסה לפיילוט, רוקנה את היתרון היחסי של ירושלים מתוכן.

ניר ברקת: אני מרים פה דגל אדום שאסור לעבור עליו לסדר-היום.

ניר ברקת: כשהולכים על דבר חיובי – וההחלטה של שר החינוך והממשלה, וכל רעיון טרכטנברג, הוא רעיון נכון שאין אחד פה בשולחן שחושב שזה לא נכון ללכת בכיוון הזה – אי הכללתה של ירושלים בפיילוט מייצר לה חיסרון יחסי גדול יותר מאשר היא היתה לפני היישום של טרכטנברג.

ניר ברקת: במקום לתת לירושלים תעדוף מוחלט, בגלל מצבה, זה יצר לה חיסרון מוחלט – הכוונה הטובה ששמה אותנו בדיוק בתפר הזה.

ניר ברקת: ואני מבקש שייעשה שינוי בהחלטה הזאת.

ניר ברקת: אני לא חושב שיש כאן אחד שלא מסכים.

ניר ברקת: אני רוצה להתייחס גם להחלטה שאני מסכים לה ואני תומך בהחלטת שר החינוך ובעמדתו של אייכלר, שחלילה לא יהיה מצב – אני מבין את המצוקה של הורים עובדים, ואני בוודאי הראשון שרוצה לעודד אנשים ללכת לעבודה – אבל שלא יהיה מצב שבאותו גן ילדים, ילד אחד שלא זכה להיוולד להורים עובדים או לא זכה להיוולד להורים שיש להם פרנסה, מקבל פחות מילד שכן זכה.

ניר ברקת: אני מקבל את עמדת אייכלר, ובוודאי של השר, ואני חושב שזו החלטה נכונה.

ניר ברקת: ואם המשמעות של העניין הזה, עקרונית, היא לא להפלות חברים של גברת כזו או אחרת, או לחילופין את החרדים.

ניר ברקת: אסור לנו להסכים לאפליות שכאלה.

ניר ברקת: אני מקבל את העמדה הזאת.

ניר ברקת: יחד עם זאת, לא יכול להיות שבגלל נושא תקציב ירושלים הופכת לחיסרון יחסי במימוש ועדת טרכטנברג.

ניר ברקת: אני מבקש מאנשי האוצר להיות קשובים לתהליך הזה.

ניר ברקת: יש מושג שנקרא: most favoured nation, וירושלים חייבת להיות בכל פיילוט חיובי שמתקיים במדינת ישראל.

ניר ברקת: אם לא הכול מתאפשר בשנה אחת, מקובל עלינו לעשות מאמץ ולראות איך עושים את זה בשנתיים.

ניר ברקת: אבל לא יכול להיות שהמצב שנוצר הוא שאנחנו בחיסרון יחסי.

ניר ברקת: אני מודה לחברים, ואני אופתע אם התהליך הזה לא יתקבל בקונצנזוס.

ניר ברקת: אם המשמעות היא שצריך לחזור לשולחן הממשלה, אני מבקש מאוד שזה יהיה.

אלכס מילר: רבותי, אני מצטער על כך שאני לא יכול לתת זכות דיבור לאורחים שרוצים להתייחס, כי אני חייב לפתוח ישיבה בוועדה משודרת בנושא הזהות היהודית.

אלכס מילר: רבותי, הסיכום הוא פשוט מאוד.

אלכס מילר: אני וחברַי חברי הכנסת, מי שירצה להצטרף, נעשה הצעת חוק שאומרת דבר פשוט מאוד: ירושלים לא תיכלל בכל הסוגיות של החלוקה לאשכולות בעניין של אותם הפיילוטים והפרויקטים הקשורים למערכת החינוך.

אלכס מילר: זה יהיה אוטומטי, זה ייכנס אוטומטי.

אלכס מילר: או שאני יכול לתת לכם מעכשיו חודש שלם.

אלכס מילר: שבו עם עיריית ירושלים, תיבנו תכנית איך אתם מכניסים את הנושא של הצהרונים.

אלכס מילר: כמו שישבתם בשבוע האחרון וכמו שראיתי את המספרים, יש הבדל עצום בין מה שמציגים כאן לבין מה שישבו בהיבט המקצועי בעיריית ירושלים.

אלכס מילר: זה דבר שלא מקובל.

אלכס מילר: לא מקובל עלי כאשר ממשלה מקבלת החלטה – מצד אחד, לבוא ולתת פתרונות דווקא לאותם המקומות בהם מזהים שיש בעיה מבחינת האוכלוסיה בעניין של המצב הסוציו-אקונומי, בעניין כל המסקנות שהיו לטרכטנברג – לא מקובל עלי שמשנים את זה, ודווקא את אלה שהצביעו עליהם לא נכנסים פנימה.

אלכס מילר: שוב, רבותיי, זה יעלה לכם הרבה יותר.

אלכס מילר: אנחנו נעשה הצעת חוק, אתם יכולים לבדוק אותי אם יהיה לי רוב או אין.

אלכס מילר: אני בטוח, שאחרי שהחוק שהכניס גם את נושא הסטודנטים עבר כאן ברוב מלא, כך גם נושא הצהרונים יעבור כאן ללא שום בעיה.

אלכס מילר: או שתקבלו את זה בחוק, משנה הבאה את כולם.

אלכס מילר: או שתשבו ותסגרו את זה בצורה מסודרת, כפי שעשיתם גם בדברים אחרים.

אלכס מילר: אין שום בעיה לתת לזה פתרון.

אלכס מילר: אתם גם רציתם שהפתרון הזה יהיה וברגע מסוים זה יצא החוצה.

אלכס מילר: ועכשיו נצטרך בכל פעם מחדש לבוא וללחוץ על יישוב כזה או אחר.

אלכס מילר: תבנו את זה בצורה חכמה כך שכל אותם אנשים, שלפחות ב"פוש" אחד, בשלב א', כל מי שזקוק לזה, יקבל את זה בצורה מיידית ואז יהיה אפשר לפרוס את זה, כפי שעשיתם את זה גם במקומות אחרים.

אלכס מילר: או שתקבלו את זה בחקיקה.

אלכס מילר: בינתיים אני מנסח הצעת חוק, מחתים חברי כנסת.

אלכס מילר: תהיה לי גם אפשרות להעביר את זה בפטור מחובת הנחה בוועדת הכנסת.

אלכס מילר: אני בטוח שגם שם אנחנו נקבל אוזן קשבת לסוגיה של חיזוק ירושלים.

אלכס מילר: וגם במליאה, תאמינו לי, להשיג 51 חברי כנסת לטובת ירושלים, לא תהיה לי בעיה.

ישראל אייכלר: אני מברך את היושב-ראש, אלכס מילר, על הדברים שלו.

ישראל אייכלר: תודה רבה לך.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: רבותי, תודה רבה, ואנחנו עוברים לוועדה המשודרת.