ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 259, 2012-09-03 11:00

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אנחנו בהחלט התרגשנו מקבלת הפנים היפה והמרגשת.

דני דנון: אני שמח לפתוח ישיבה של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

דני דנון: ישיבה נוספת ברחובות, זו ישיבה שנייה.

דני דנון: אנחנו סיירנו פה במתנ"ס, ואני זוכר, גולן, שאמרנו שאנחנו נחזור ונקיים ישיבה במתנ"ס.

דני דנון: בהחלט, אנחנו שמחים לחזור.

דני דנון: הפעם הוועדה יושבת פה במתנ"ס "חוויות" בקריית משה.

דני דנון: מאוד התרשמנו מהפעילות היפה שאתם עושים פה עם הילדים, עם החוגים.

דני דנון: אז אני התרשמתי מהאופניים, היום אני מתרשם מכלי הנגינה.

דני דנון: אז בהחלט כל פעם יש חוויה אחרת, ואנחנו מאוד שמחים.

דני דנון: אנחנו בישיבה היום רוצים לדבר גם על רחובות, גם על המתנ"ס, לשמוע, גולן, על הפעילות המיוחדת שלכם.

דני דנון: גם ברמה היותר כללית, לצאת מפה לגבי הנושא של קליטת תלמידים עולים אתיופים במערכת החינוך.

דני דנון: יש פה נציגים של משרד החינוך, משרד הקליטה.

דני דנון: אני רוצה לשמוע דיווח על פתיחת שנת הלימודים.

דני דנון: ראיתי שיש בעיות בגדרה, שהתפרסמו היום.

דני דנון: לראות אם יש בכלל בעיות כאלה ואחרות.

דני דנון: אני יודע – גם דיברתי עם מנהלת המחוז, ובטח עם הגברת סולי נתן בפתח שנת הלימודים, היא מסרה לי – על דברים נקודתיים שהשתפרו משנה שעברה.

דני דנון: אנחנו בהחלט רוצים להעלות את הנושאים האלו פה היום, לקחת את המקרה של רחובות, גם בדברים הטובים שקורים פה.

דני דנון: גם ראש הממשלה ביקר פה לפני מספר שבועות עם שר החינוך, כדי לראות איך אפשר להוציא אותם החוצה.

דני דנון: וגם לראות מה עוד יש – ואני יודע שיש עוד מה לעשות.

דני דנון: ראש העיר יצטרף אלינו בהמשך.

דני דנון: נשמע גם ממנו על הדברים שצריך לעשות במישור הרוחבי.

דני דנון: אז אני הייתי רוצה להתחיל מלמטה למעלה.

דני דנון: נתחיל מהמתנ"ס, גולן.

דני דנון: אחרי זה נציג העירייה, סגן ראש העיר, זהר, שנמצא אתנו, ברמה העירונית.

דני דנון: ואז אנחנו נעבור ברמה הארצית לנציגים השונים.

דני דנון: אני מבקש ממנהל המתנ"ס – אני מודה לך על האירוח, עוד לא טעמנו, אני מבטיח שגם נטעם מהכיבוד שהכנתם לנו – יעביר לנו סקירה קצרה על הפעילות, עם דגש לגבי יוצאי העדה האתיופית.

דני דנון: בבקשה גולן, מנהל המתנ"ס.

גולן ביטון: ברוכים הבאים למתנ"ס קריית משה ולשכונת קריית משה בפרט.

גולן ביטון: מתנ"ס קריית משה ממש משמש כבית של הקהילה.

גולן ביטון: המתנ"ס פתוח כל יום, חמישה ימים בשבוע, מהשעה 07:00 בבוקר ועד השעה 22:00 בלילה.

גולן ביטון: יש מגוון חוגים ופעילויות מהגיל הרך ועד גיל הזהב.

גולן ביטון: הדגש שלנו הוא כמובן גם בנושא של החינוך הבלתי פורמלי.

גולן ביטון: זה אומר שיש לנו במתנ"ס מרכז למידה שפועל כבר עשר שנים.

גולן ביטון: ועכשיו אנחנו בסימן שאלה לגבי השנה ה-11 של מרכז הלמידה.

גולן ביטון: מגיעים ילדים כל יום מהשעה 13:00 למתנ"ס, אוכלים ארוחת צהריים חמה.

גולן ביטון: מיד אחרי ארוחת הצהריים מתחלקים לכיתות על-פי קבוצות גיל, כאשר יש להם עזרה בשיעורי בית וחיזוקים במקצועות שהם כן צריכים את החיזוקים.

גולן ביטון: בלי מרכז הלמידה, אם הוא לא יפעל בקריית משה, קרוב ל-100 ילדים יהיו בבעיה משעות הצהריים ועד שעות הערב.

גולן ביטון: כי מלבד מרכז הלמידה הם מקבלים גם חוגים.

גולן ביטון: ב-16:30 יש להם את החוגים שהילדים בוחרים, וככה הם מגיעים הביתה בסביבות השעה 18:00, אחרי שהם שבעים, אכלו ארוחת צהריים, שהם השתמשו בחוגים.

גולן ביטון: וככה להורים יש את הזמן לעבוד, והם לא דואגים שהילדים, חלילה, מסתובבים ברחוב, או שהם לא יודעים מה הם עושים.

גולן ביטון: זה מבחינת מרכז הלמידה.

גולן ביטון: היתה לנו השנה קייטנה מאוד מוצלחת, 400 משתתפים.

גולן ביטון: פעם ראשונה בעיר רחובות, בקריית משה.

גולן ביטון: ואני מודה פה לסגן ראש העיר, זהר בלום, לראש העיר, שנתנו את המימון הנדרש לקייטנה של חודש וחצי.

גולן ביטון: הילדים הגיעו לחודש וחצי לקייטנה מהשעה 07:30 עד 13:00.

גולן ביטון: רוב ילדי הקייטנה היו בני העדה.

גולן ביטון: אך לצערי, מבחינת המימון של משרד הקליטה זה היה מוגבל.

גולן ביטון: כלומר, עולים לכיתות ד', ה', ו' לא יכלו ליהנות מהמימון של משרד הקליטה.

גולן ביטון: זה אומר שהרבה ילדים בגילאים האלה לא יכלו לנצל את הקייטנה.

גולן ביטון: וזה ממש החלטה שחייבים לשנות אותה כדי שכל ילדי קריית משה, במיוחד בני העדה, שאין להם את הכסף הנדרש לקייטנה – אולי לחלק מהאנשים פה 450 שקלים לחודש נשמע זול, אבל לתושבי קריית משה זה המון.

גולן ביטון: זה המון.

גולן ביטון: כשיש שישה, שמונה ילדים בבית, זה המון.

גולן ביטון: ואני אהיה מאוד שמח אם נוכל לשנות את ההחלטה.

גולן ביטון: עשינו גם קיץ בטוח – חבר המועצה, יניב מרקוביץ, והיושב-ראש שלנו, אחראי על הפרויקט הזה כבר כמה שנים בעיר רחובות, ובכלל בקריית משה.

גולן ביטון: כל יום המתנ"ס פעל עד 00:00 בלילה.

גולן ביטון: פשוט לא היתה שום תקרית אלימה.

גולן ביטון: לא היה לנו שום תיק פלילי במהלך הקיץ.

גולן ביטון: הנוער קיבל פעילות מסביב לשעון – מהשעה 16:00 עד 00:00 בלילה כל יום.

גולן ביטון: זה כלל טיולים, ימי שיא, טיול בירושלים – שברשותך, דני דנון, אני מודה לך שנתת לנו את האפשרות לצאת לטיול לירושלים עם בני הנוער.

גולן ביטון: ולא היתה לנו שום בעיה הכי קטנה מבחינת אלימות, תיקים פליליים.

גולן ביטון: וזה שנתיים ברציפות.

גולן ביטון: אז גם הפרויקט של הקיץ הבטוח, חשוב שהוא ימשיך.

גולן ביטון: וזה רק מראה ברגע שיש פעילות מסביב לשעון לתושבי קריית משה, אפשר לצמצם פה גם את הפערים החברתיים, גם להוריד את האחוז של, חלילה, הפשיעה בשכונה.

גולן ביטון: וצריכים להמשיך בתנופה הזו.

דני דנון: רישום לחוגים – אני אב לשלושה ילדים, זו תקופה החמה עכשיו.

דני דנון: כן רוצים, לא רוצים.

דני דנון: כן יש כסף, אין.

דני דנון: כמה ילדים נרשמו לחוגים מתוך סך הכול הילדים יוצאי העדה?

גולן ביטון: נכון להיום, התחלנו את הרישום רק אתמול.

גולן ביטון: ביום ראשון התחלנו את הרישום, והתחילה התעניינות.

גולן ביטון: אבל קשה להורים.

גולן ביטון: קשה.

גולן ביטון: אין להם את הכסף.

דני דנון: כמה זה עולה?

גולן ביטון: חוג ממוצע היום בקריית משה לשנה עולה היום בין 800 שקלים ל-900 שקלים.

דני דנון: לשנה?

גולן ביטון: כן.

גולן ביטון: כאשר למרכז ללמידה הם משלמים 800 שקלים והם זכאים לחוג חינם.

גולן ביטון: ולהורים אין את הכסף.

גולן ביטון: וקשה להם גם לשלם עם פריסת תשלומים.

גולן ביטון: אז אנחנו עוברים לשיטות הפרימיטיביות של פעם – כל חודש הם נותנים, אבל אנחנו חייבים לבוא לקראת.

גולן ביטון: המטרה שלנו היא שאף תושב מקריית משה - - -

דני דנון: זה אחרי סבסוד.

דני דנון: הסכום הזה – אחרי כל הסבסוד.

גולן ביטון: כן.

גולן ביטון: ואנחנו חייבים לחזק את הפעילות של המתנ"ס.

גולן ביטון: יש לנו שיתוף פעולה עם בית הספר "הדרים", עם אורית שרעבי.

גולן ביטון: ראוי לציין את שיתוף הפעולה המעולה – טקסים משותפים, מתכננים תכנית במהלך השנה ביחד.

גולן ביטון: וזה מאוד חשוב לנו.

גולן ביטון: ברגע שהילדים מסיימים בבית הספר "הדרים" עד השעה 15:00 את הפעילות, אז הם מגיעים הביתה, שמים את הילקוט, ואז הם יכולים להגיע לחוגים במתנ"ס.

גולן ביטון: אז זה מאוד חשוב לחזק את הפעילות של המתנ"ס, ובית הספר בפרט.

דני דנון: תודה רבה גולן.

דני דנון: צוין פה בית הספר "הדרים".

דני דנון: אנחנו סיירנו שם בביקור הקודם.

דני דנון: הייתם באיזשהו תהליך חינוכי בזמן הביקור.

דני דנון: מנהלת בית הספר – זה לא את.

אורית קמרינסקי שרעבי: אני.

דני דנון: אורית.

דני דנון: אם את יכולה לשתף אותנו במה שקורה כרגע בבית הספר.

אורית קמרינסקי שרעבי: בשמחה.

אורית קמרינסקי שרעבי: קודם כל, בית הספר שלנו מקסים.

אורית קמרינסקי שרעבי: יש לנו ילדים נהדרים ומוכשרים.

אורית קמרינסקי שרעבי: ראיתם לבד.

דני דנון: כמה פרנג'ים יש בבית הספר?

דני דנון: כמה ילדים לא יוצאי העדה?

אורית קמרינסקי שרעבי: יש 68% בני העדה האתיופית.

דני דנון: איך זה בשונה משנה שעברה?

אורית קמרינסקי שרעבי: יש ירידה במשך השנים.

זהר בלום: התחלו ב-93% יוצאי העדה.

קריאה: 100%.

זהר בלום: היו שניים או שלושה ילדים במחזור א'.

זהר בלום: בכיתות א' השנה, כמה, אורית?

דני דנון: לא, מעניין אותי מה שנאמר פה בשוליים – זה התחיל ב-100% יוצאי העדה?

אורית קמרינסקי שרעבי: זה התחיל קרוב.

אורית קמרינסקי שרעבי: בסביבות 95% - - -

דני דנון: קרוב ל-100%.

אורית קמרינסקי שרעבי: זה בירידה במשך השנים.

אורית קמרינסקי שרעבי: אצלנו לא מרגישים מי מאיפה, ומה.

אורית קמרינסקי שרעבי: כולם ביחד, עובדים, מתקדמים.

אורית קמרינסקי שרעבי: בית הספר מכיל כיום 53 ילדים בכיתות א'-ו'.

אורית קמרינסקי שרעבי: בית הספר כל הזמן בתהליך של צמיחה והתחדשות והתקדמות.

אורית קמרינסקי שרעבי: באמת, יש שיפור בהישגים הלימודיים, בתחום האקלים, בתחום החברתי.

דני דנון: זה במסגרת יול"א, יום לימודים ארוך?

אורית קמרינסקי שרעבי: יש לנו יום לימודים ארוך.

דני דנון: לכולם?

אורית קמרינסקי שרעבי: כן, ודאי.

אורית קמרינסקי שרעבי: מסגרת שלמה, כל בית הספר.

אורית קמרינסקי שרעבי: ארבע פעמים בשבוע הילדים לומדים עד שעה 15:30, מקבלים ארוחת צהריים חמה, תוספת של תגבור לימודי בפרויקטים השונים.

אורית קמרינסקי שרעבי: פרויקט "פאקט" תכנית החומש, תכנית קרן קרב שמוסיפה שלוש שעות.

דני דנון: מבית הספר הם מגיעים למתנ"ס, מי שבחוגים, או שהם עוברים בבית?

אורית קמרינסקי שרעבי: חלק.

אורית קמרינסקי שרעבי: קודם כל, יש לנו שיתוף פעולה, כמו שאמר גולן.

אורית קמרינסקי שרעבי: אנחנו מאוד מעודדים את ההמשך של היום במתנ"ס.

אורית קמרינסקי שרעבי: הרבה ילדים מגיעים, בהחלט.

קריאה: יש להם חוגים בבית הספר.

אורית קמרינסקי שרעבי: כן.

אורית קמרינסקי שרעבי: יש גם בבית הספר, כמובן, במהלך יום הלימודים.

אורית קמרינסקי שרעבי: הילדים מקבלים תוספת ניכרת של שעות תגבור, שעות תוספתיות.

אורית קמרינסקי שרעבי: עיריית רחובות משקיעה השקעה עצומה בחינוך בבית ספר "הדרים" – תכנית התקשוב הלאומית.

דני דנון: הילדים שהם לא יוצאי העדה, הם תושבי השכונה או שהם באים משכונות אחרות?

אורית קמרינסקי שרעבי: בעיקרון, עד השנה יש לנו תושבי השכונה בלבד.

אורית קמרינסקי שרעבי: בשנה האחרונה נבנה פרויקט שנקרא "שכונת ויסגל", שכולל כמה פרויקטים, שהתחילו להתאכלס בחודשים האחרונים.

אורית קמרינסקי שרעבי: ונרשמו לנו השנה שמונה ילדים מהפרויקט החדש.

אורית קמרינסקי שרעבי: הוא בתחילת ההתאכלסות.

אורית קמרינסקי שרעבי: ואנחנו מקווים שהוא באמת – עד שיגיעו כולם ויאכלסו את כל הבניינים הרבים שמתכוונים, אז גם יבואו ויחזקו את בית הספר, ונגדל.

אורית קמרינסקי שרעבי: אינטגרציה גם.

דני דנון: תודה.

אורית קמרינסקי שרעבי: תודה.

דני דנון: זהר בלום, בבקשה.

זהר בלום: הילדים הממלכתיים של תושבי קריית משה לומדים ב"הדרים", והממלכתי-דתי לומד בבית הספר "סיני", שנמצא אתנו גם מנהל בית הספר, שהם גם כן בתכנית מיל"ת יול"א, יום לימודים ארוך.

זהר בלום: אולי כמה מילים, רק שהוא יספר לנו על בית הספר.

דני דנון: בבקשה.

דני דנון: מה שמך?

עמנואל סברי: עמנואל.

דני דנון: תן לנו מספרים, עמנואל.

דני דנון: כמה מיוצאי העדה לומדים בבית הספר?

עמנואל סברי: 91.

דני דנון: מתוך?

עמנואל סברי: 91 תלמידים מתוך 287.

עמנואל סברי: זה נכון להיום, כאשר כל התלמידים שמגיעים מקריית משה מגיעים בהסעות לבית הספר.

עמנואל סברי: בית הספר באמת נותן להם חממה מכל הבחינות – גם תכנית מיל"ת, גם תכנית חומש, בדומה לאורית, גם - - - כל התחומים.

עמנואל סברי: גם בית ספר להורים משולב בבית הספר.

עמנואל סברי: יש תכנית מאוד ענפה עם ההורים, שזה דבר מאוד חשוב כי נושא הסמכות ההורית שם – באמת, אנחנו נוגעים בזה הרבה ומשתדלים כמה שיותר לכוון לעניין הזה.

עמנואל סברי: התלמידים מגיעים בשמחה.

עמנואל סברי: רמת ההישגים מאוד עלתה בכל התחומים – גם בתוצאות מבחני המיצ"ב, גם באקלים בית הספר.

עמנואל סברי: אני אומר לכם באמת, התלמידים מאוד אוהבים להגיע לבית הספר.

עמנואל סברי: ההרגשה היא של בית.

עמנואל סברי: הם לא מרגישים לרגע שהם מופלים, ולהיפך, הם מרגישים כמשפחה.

עמנואל סברי: אני אומר, בסך הכול הכללי, איך שאני רואה את האוכלוסייה, ברוך ה', אני מרגיש – אצלי בכל אופן, בבית הספר, אני מרגיש – שהם נטמעו כמו שצריך.

עמנואל סברי: ובאמת אתה מרגיש את זה.

עמנואל סברי: ואני ראיתי את זה השבוע, בתחילת השנה, כשהגיעה תלמידה חדשה, ומי שקיבלו אותה היו יוצאי העדה, בשמחה.

עמנואל סברי: וראית עד כמה באמת הם משולבים, כולל ההורים.

עמנואל סברי: היום גם בוועדי ההורים אצלי בבית הספר, יש נציגות של יוצאי העדה.

עמנואל סברי: עבדנו מאוד קשה להכניס את זה, וברוך ה', אנחנו רואים תוצאות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: זהר, יש לי שאלה, יש בערך כ-100 ילדים ב"הדרים", ועוד כ-100 ילדים ב"סיני".

דני דנון: שאר הילדים בפנימיות?

זהר בלום: לא, מה פתאום?

קריאה: מפוזרים בעיר.

דני דנון: מפוזרים כמה?

זהר בלום: מפוזרים בבתי ספר נוספים בעיר.

זהר בלום: עד לפני כשנתיים – היות ובית הספר "הדרים" היה סגור ופתחנו אותו מחדש – אזור הרישום היה פתוח.

זהר בלום: הורים יכלו לבחור – או ב"הדרים" או בבתי ספר אחרים.

זהר בלום: לפני כשנתיים העברנו החלטת מועצה שכל הממלכתי חייבים ללמוד ב"הדרים".

זהר בלום: בשנה האחרונה העברנו החלטה בממלכתי-דתי שילדי "הדרים" ממלכתי-דתי עוברים לבית הספר "תחכמוני", כי בבית הספר "תחכמוני" לא היו יוצאי העדה האתיופית.

זהר בלום: בית הספר "סיני" קולט גם את יוצאי העדה, תושבי מרמורק ולב העיר.

זהר בלום: על מנת לווסת את זה, ושתהיה בבית הספר אינטגרציה נכונה, אז הם לומדים היום ב"תחכמוני".

זהר בלום: הם מפוזרים בכל בתי הספר.

דניאל בן-סימון: אני רוצה לשאול שאלה.

דניאל בן-סימון: שמעתי את הדיווחים של שני בתי הספר.

דניאל בן-סימון: אני ממש מבקש, האם הדיווחים שקיבלנו עכשיו נכונים, אמתיים, הרמוניים כמו ששמענו, או שיש אולי גרסה אחרת בקרב היושבים פה?

דניאל בן-סימון: ראיתי כמה חיוכים שמשתמע מהם שאולי התיאור היה יותר מידי ורוד.

דניאל בן-סימון: האם זו התמונה?

דניאל בן-סימון: פשוט חשוב לדעת כדי לקבל תמונה מרחובות, לגבי קריית משה, שהיא שכונה – סגן ראש העיר, אתה בטח יודע – שיש לה שם.

דניאל בן-סימון: והשאלה היא, כשנצא מפה, נקבל תמונה אמתית, או שאולי ורודה מידי?

זהר בלום: אני גם אגיד לכם את הבעיות.

זהר בלום: גם בזה יש.

דניאל בן-סימון: תיכף נגיע.

דניאל בן-סימון: אני ממש מבקש שנקבל את התמונה במלואה.

דניאל בן-סימון: בבקשה.

מיכל אברה סמואל: שמי מיכל אברה, אני מנכ"לית עמותת "פידל", עמותה שעוסקת בחינוך מזה 15 שנה.

מיכל אברה סמואל: אני יכולה רק להעיד על בית הספר "הדרים" על שם יונה בוגלה, שבו אנחנו היינו פעילים מיום הפתיחה של בית הספר כבית ספר צומח, עם 20 ילדים.

מיכל אברה סמואל: חשוב לי לציין שבאמת, אורית והצוות שלה – יש לנו גישור בתוך בית הספר – הם עושים עבודה נהדרת.

מיכל אברה סמואל: בית ספר, שעם השנים הולך וגדל אחוז הוותיקים שנרשמים לבית הספר.

מיכל אברה סמואל: אני חושבת שזו דרך עבודה חשובה, נכונה בתהליך הקליטה שלנו כיוצאי אתיופיה, לראות שאם עושים עבודה חינוכית נכונה ואמתית, הסיפור של אינטגרציה – כולם יודעים שכולם היו מפוזרים בבתי ספר בכל רחובות.

מיכל אברה סמואל: עצם העובדה שבית הספר הוא עוגן בשביל השכונה הזאת, כעוגן חינוכי, אני חושבת שזה טוב לקהילה כקהילה שיש בה – המנהל דיבר על הורים, אנחנו יודעים שיש הנהגת הורים בבית הספר, מאוד חשובה, מובילה.

מיכל אברה סמואל: אני חושבת שזו המהות, שכן צריך להשקיע באותן שכונות שיש בהן אחוז גבוהה של תלמידים יוצאי אתיופיה, גם במחיר של – יש אחוז, לא מעט, אבל עם השקעה נכונה – אני לא אומרת שאין קשיים ואתגרים.

מיכל אברה סמואל: צריך להשקיע שם, אבל אני חושבת שזה המודל הכי מוצלח, שהיינו לפחות שותפים - - -

דני דנון: תודה.

דני דנון: אבל את לא ענית לשאלה.

דני דנון: שאל חבר הכנסת בן-סימון, ברשותו, אם יש בעיות.

דני דנון: זאת אומרת, עכשיו - - - רק אם למישהו יש בעיות כרגע.

דניאל בן-סימון: באנו לביקור בקריית משה.

דניאל בן-סימון: אנא מכם, אם יש דברים, צריך להעלות אותם.

דניאל בן-סימון: זאת ההזדמנות.

דני דנון: זאת השאלה.

דני דנון: אבל אם לא, אני רוצה להמשיך לפי הפריסה.

זהר בלום: אני חייב רק להדגיש שרק 50% מיוצאי העדה האתיופית גרים בשכונת קריית משה - -

דני דנון: זהר, תן לנו בבקשה סקירה מספרית על יוצאי העדה ברחובות.

זהר בלום: - - ופה הבעיה.

זהר בלום: אם אתם זוכרים, שאני העליתי את זה בוועדה לפני כשנה - - -

דני דנון: לפני כן, זהר, תרענן את זיכרוננו, מבחינת מספרים של יוצאי העדה ברחובות, את הפריסה שלהם, את הכמויות.

זהר בלום: תראה, המספרים – כל אחד סופר אחרת.

זהר בלום: יש, על-פי הנתונים – נמצא איתי דוד אלעזר, הוא מנהל מוקד הקליטה העירוני של יוצאי העדה.

זהר בלום: מבחינת נתונים, גם במספרים האלה – הרבה מאוד זמן לא היה מפקד אוכלוסין, שאנחנו יודעים בדיוק את המספר הנתון האמתי שיש.

זהר בלום: אבל דוד יגיד עכשיו את הפריסה העירונית, איך היא.

דני דנון: בבקשה דוד.

דוד אלעזר: קודם כל, תודה רבה.

דוד אלעזר: מבחינת הנתונים, צריך להבין שבני הקהילה מפוזרים בשבע שכונות עיקריות, כאשר השכונה שאנחנו נמצאים בה, 50% מבני הקהילה גרים כאן.

דוד אלעזר: שאר התושבים גרים בעוד שש שכונות אחרות – כפר גבירול, בקצה השני של אושיות - - - אנחנו מדברים על 1,350 בתי אב שגרים כאן בעיר הזאת.

דוד אלעזר: וגם צריך להבין, רובם הם מעל 15 שנה בארץ.

דוד אלעזר: אין פה קליטה מעל עשר שנים.

דוד אלעזר: משרד הקליטה, יחד עם הרשות סגרו את הכניסה של העולים לעיר.

דוד אלעזר: אין עולים חדשים.

דוד אלעזר: יש בודדים שמגיעים, אבל הם לא משמעותיים.

דוד אלעזר: חבר הכנסת בן-סימון אמר להעלות נושאים שהם בעייתיים.

דוד אלעזר: כששמעתי על הוועדה הזאת, אני שאלתי, רגע, יש דברים שאני לא יודע?

דוד אלעזר: למה הוועדה מתכנסת?

דוד אלעזר: הייתי סקרן.

דוד אלעזר: עכשיו אני שמח שלא בגלל שיש בעיה התכנסנו כאן, אלא גם לשמוע דברים טובים.

דוד אלעזר: אז אני יכול להגיד, כמי שנמצא כאן ומנהל את המוקד כבר 12 שנה, אנחנו במקום אחר לגמרי.

דוד אלעזר: מי שהכיר איך היתה קריית משה פעם, היום אנחנו במקום אחר לגמרי, כמעט בכל התחומים.

דוד אלעזר: וצריך להודות לכל הגורמים, באמת, יש פה שיתוף פעולה מלא.

דוד אלעזר: אני לא אציין שמות, אבל כולם עובדים ביחד בהובלה של הרשות.

דוד אלעזר: יש פה השקעה אדירה, ויש לנו ממש תוצאות טובות.

דוד אלעזר: אבל מה לעשות, הסטיגמה נשארת.

דוד אלעזר: יש פה סטיגמה שקשה מאוד למחוק אותה.

דוד אלעזר: מעבר לזה, המצב בשכונה, וגם באופן כללי, בעיר, מצב הקהילה טוב מאוד.

דוד אלעזר: אין מה לעשות, צריך להשתפר, ועל זה אנחנו עובדים.

דני דנון: תודה.

זהר בלום: כפי שציינתי, כ-50% לא גרים בקריית משה.

זהר בלום: ופה יש מעין אפליה, העליתי את זה גם בשנה שעברה.

זהר בלום: אחת התוכניות החשובות שהמדינה החליטה עליה היא תכנית החומש ליוצאי העדה האתיופית.

זהר בלום: ברחובות רק 50% מיוצאי העדה מקבלים את התוכנית הזאת, היות והיתה החלטת ממשלה שרק קריית משה נכללת בתכנית החומש.

זהר בלום: הגשנו בקשות, עשינו את הכול.

זהר בלום: אבל ילדים שגרים באושיות באחוז גבוה, ובמילצ'ן, במרמורק, בדניה, בלב העיר, לא מקבלים את ההעשרה הלימודית, את העזרה בחוגים, את כל השאר מתקציב המדינה כי הם לא נכללים בחומש.

זהר בלום: פניות אין ספור שלנו – אני משמש יושב-ראש חומש, יושב-ראש "פאקט", אני תיכף אספר לכם קצת על "פאקט", של כל התוכניות ההתערבותיות לנושא העדה האתיופית.

זהר בלום: ודווקא בתכנית ממשלה, שאפשר לקבל החלטה לתת לכלל האוכלוסייה, זה גורם לנו לאיזה אבסורד, שאני מתחיל לשמוע מיוצאי העדה: אולי נחזור לגור בקריית משה בשביל לקבל את הפריבילגיה שמקבלים אלה שגרים בקריית משה.

זהר בלום: המטרה שלנו היא הרי שהם ישתלבו בכלל העיר.

זהר בלום: ואם צריך לטפל בילדי קריית משה, הם שווים בדיוק לילדים שנמצאים באושיות.

זהר בלום: מה השוני?

זהר בלום: שהם לא יקבלו את האבחון, ולא יקבלו את העזרה בתגבור שעות אחר הצהריים, או בחוגים אחר הצהריים.

זהר בלום: בלב העיר המתנ"סים אפילו קצת יותר יקרים כי אין מה לעשות, המערך הוא הרבה יותר יקר מאשר בקריית משה, שהרבה מאוד גופים מתערבים עובדים פה.

זהר בלום: ופה אנחנו צריכים את העזרה שלכם לחזור לממשלה ולקבל החלטה שכל יוצאי העדה האתיופית בעיר רחובות נכללים תחת תכנית אחת של המדינה, חומש.

זהר בלום: אז לא נגדיל בשנה הראשונה את התקציב, אבל נווסת אותו אולי נכון.

זהר בלום: אני חושב שזו ההחלטה הכי נכונה שצריכה להיות.

זהר בלום: כי יש לנו אפליה, וההרגשה היא לא טובה.

זהר בלום: אני מרגיש את זה בקרב הציבור, למה שם הם מקבלים ופה אנחנו לא מקבלים?

דניאל בן-סימון: מה ההסבר שקיבלתם?

זהר בלום: זו החלטת הממשלה, אי-אפשר לשנות אותה.

קריאות: - - -

זהר בלום: שנתיים אני מנסה בפניות אינספור לכולם.

דניאל בן-סימון: יש לו קשרים בממשלה, תגיד לו מה - - -

זהר בלום: צריכה להתקבל החלטה שתכנית החומש כוללת את כל יוצאי העדה האתיופית בעיר רחובות.

דני דנון: ברור.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מנציגת משרד – סיימת, זהר?

זהר בלום: אם אתה צריך עוד איזושהי סקירה, יש לנו עוד תכניות נפלאות פה.

זהר בלום: העיר רחובות היא עיר ייחודית, אני חושב, בנושא טיפול מערכתי בנושא קליטת יוצאי העדה.

זהר בלום: יש לנו שולחן עגול שכולל את כל משרדי הממשלה בתוך התהליך הזה.

זהר בלום: באמת, כולם שותפים, ואני תיכף אתן לכם כמה נתונים, שתראו תוצאות גם.

זהר בלום: יש לנו את קהילת ניו-יורק, קהילה חמה שלקחה לפני כ-12 שנים, והקימה פה את תכנית "פאקט".

זהר בלום: אבל השוני בעיר רחובות משאר תכניות "פאקט" זה B to B, מלידה עד בגרות.

זהר בלום: כל ילד יוצאי העדה, יש לו חליפה שנתפרת לו מהלידה עד שהוא מגיע לציוני הבגרות.

זהר בלום: והנה השנה, הגענו ל-66% יוצאי העדה שקיבלו תעודת בגרות יותר מהממוצע העירוני.

דני דנון: יפה מאוד.

דני דנון: כמה הממוצע העירוני?

זהר בלום: 64%.

זהר בלום: ואנחנו רואים את הגרף שעולה מ-50% בתשס"ח, השנה אנחנו 66%.

זהר בלום: בשנה הבאה הצפי שלו הוא בין 67% - - -

דני דנון: מה נתוני הגיוס לצה"ל, יש לך?

זהר בלום: גיוס לצה"ל, יש לנו גם כן את הנתונים האלה.

זהר בלום: יש לנו אחוז גבוה מאוד של גיוס לצה"ל.

זהר בלום: אנחנו נמצאים בכ-70% בשירות צבאי.

זהר בלום: 12% הם בשירות לאומי.

זהר בלום: 2% הם בשנת שירות.

זהר בלום: המשך לימודים – 15%.

זהר בלום: בסך הכול 1% לא מתגייס.

זהר בלום: הבעיה היא אחרת.

זהר בלום: מרגע הגיוס, יש לנו תכנית, "זינוק לעליה".

דני דנון: הנתונים האלו זה יוצאי העדה או העיר רחובות, מה שאמרת?

זהר בלום: כלל יוצאי העדה תושבי רחובות.

זהר בלום: אני לא מפריד את קריית משה כי התוכנית היא עירונית.

קריאה: שלומדים בתכנית "אופק".

זהר בלום: כן.

זהר בלום: יש לנו תכנית ייחודית שנקראת "אופק לבגרות".

זהר בלום: כל ילד יוצא העדה, מכיתה ז' עד י"ב – ולא משנה באיזה בית ספר הוא לומד – יש לו תכנית, "חליפה לתלמיד", שמובילים אותו עד לבגרות.

זהר בלום: מכיתה ז' יש לנו תכנית עם משרד הקליטה – שותפים גדולים, משרד החינוך, הג'וינט ועיריית רחובות.

זהר בלום: לכל ילד הקמנו מערך מאוד רציני.

זהר בלום: והרבה מאוד שנים עבדנו לשנות אותו עד שמצאנו את החליפה הנכונה, ולהגיע עם תוצאות לילדים.

זהר בלום: הדבר הכי חשוב, יש לנו צוות שנותן את הנשמה ואת הלב.

זהר בלום: ולא משנה הספרים ולא משנה מה, כשיש לך מורים שבאים מרצון ואוהבים את התלמיד, אנחנו רואים תוצאות.

זהר בלום: ואנשי "אופק" אוהבים את התלמידים.

זהר בלום: ואנחנו רואים אותם – מחבקים אותם, מלווים אותם.

דניאל בן-סימון: 66%?

זהר בלום: 66%.

דניאל בן-סימון: כמה נרשמים לאוניברסיטה ומתקבלים?

ד"ר שרי פייר: המשך לימודים – יש לנו קרוב ל-15%.

זהר בלום: 15%, זה מה שאנחנו כרגע - - -

דניאל בן-סימון: 15%.

דני דנון: תודה.

חיים בדש: לא, אני חושב שהנתון של 15% הוא לא נכון.

חיים בדש: זה 15% שממשיכים לשנתון, אבל אנחנו לא יודעים מה קורה לאוניברסיטה, אחרי צבא - -

קריאה: הם מ"אופק".

זהר בלום: י"ג.

זהר בלום: 15% זה י"ג-י"ד.

חיים בדש: - - אנחנו עוד לא יודעים את הנתונים האלה.

ד"ר שרי פייר: כן, אני מדברת על על-תיכוני לא אקדמי.

דני דנון: אני רוצה לבקש מנציגת משרד החינוך – יש פה שתי מפקחות, תחליטו בינכן – לתת לנו סקירה לא על רחובות – לרחובות יש פה מספיק סנגורים לעיר – אלא על פתיחת שנת הלימודים.

דני דנון: וגם התייחסות לגבי מה שקורה בגדרה, העיר השכנה לפה.

גילה מסד: אל"ף, אנחנו לא ממונות על גדרה.

גילה מסד: שתינו לא עובדות בגדרה.

חנה בן-ארי: כן, שתינו במקרה לא עובדות בגדרה.

דני דנון: בגלל זה אומרים "הכישלון יתום, ולניצחון אבות רבים".

גילה מסד: אנחנו יכולים לספר על רשב"י, לא על גדרה.

גילה מסד: על רשב"י ובאר יעקב.

גילה מסד: אנחנו יכולים לספר על הסגירה שלו בשנה שעברה – בית ספר ממלכתי-דתי, נקלט בראשון לציון.

גילה מסד: כל הילדים ביסודי מסודרים בבתי ספר ממלכתיים-דתיים.

גילה מסד: הם קיבלו מענה של הסעות, תכניות ייחודיות, עם הרחבת התמיכות על-ידי מורים, גם מתוך בית הספר רשב"י, וגם מהעיר ראשון לציון.

גילה מסד: ויש לנו עוד תכניות.

גילה מסד: לשביעות רצונם של ההורים, שבוע וחצי – בראשון לציון, אין תקלות, ברוך ה'.

גילה מסד: יש קליטה מאוד טובה.

גילה מסד: יש לנו קשר עם ההורים, ושביעות רצון מהתהליך.

דני דנון: יש לכם נתונים על עוד בתי ספר שבהם ריכוז יוצאי העדה הוא גבוה?

דני דנון: גבוה, אני מדבר על מעל 70%.

חנה בן-ארי: לא, אין לנו ברחובות מעל 70%.

דני דנון: לא ברחובות, בכלל באזור.

גילה מסד: באזור שלי אין.

דני דנון: או בכלל, היום - - -

קריאה: אני אמסור לך את - - -

דני דנון: אוקיי.

חנה בן-ארי: בהתייחס לשאלה שלכם, אם הכול טוב, אז מה בכל זאת לא טוב?

דניאל בן-סימון: נו, בואי נשמע.

חנה בן-ארי: אז קודם כל, אני רוצה לומר שהישגים לימודיים אנחנו בודקים לא רק בהתייחס לפרופיל בית הספר, אלא יש לנו גם מדדים חיצוניים, שאלו מבחני המיצ"ב, ויש לנו מבחני בגרות, ויש לנו מבחני מפמ"רים.

חנה בן-ארי: יש לנו כלים חיצוניים ששם אנחנו יכולים לראות באמת את התמונה האמתית, מה מקומו של בית הספר.

חנה בן-ארי: אני יכולה לומר שבמיצ"ב החיצוני האחרון, בשני בתי הספר, גם ב"סיני" וגם ב"הדרים", הציונים היו מאוד גבוהים.

חנה בן-ארי: אני ממונה על "הדרים" כממלכתי, אני יכולה לומר שהאקלים הבית ספרי היה, בהרבה מאוד פרמטרים, יותר טוב מהממוצע הארצי.

חנה בן-ארי: בשפה העברית הם הגיעו לממוצע הארצי ולא לממוצע של בתי ספר דומים.

חנה בן-ארי: היה קושי במתמטיקה.

חנה בן-ארי: גייסנו את פרופסור מרקוביץ מאוניברסיטת חיפה.

חנה בן-ארי: היא עבדה אתנו שנה שלמה בבית הספר, ועזרה לנו לפצח את הקשיים ולהתאים דרכי הוראה שיותאמו לילדים, ואז ראינו שינוי גדול במיצ"ב הפנימי שעשינו בסוף השנה.

חנה בן-ארי: זה נכון, צריך לבדוק ביחס לממוצע הארצי ולא להישאר במקום של בתי ספר דומים.

חנה בן-ארי: כי אנחנו מאמינים בילדים, אוהבים אותם, ויש להם מסוגלות להגיע להישגים גבוהים מאוד.

חנה בן-ארי: אני מפקחת מ-א' עד י"ב, אני יכולה לומר שיש עליה במספר הילדים שמגיעים בתיכונים, בקריות החינוך העיוניות, עליה גדולה של מספר הילדים שמגיעים לכיתה י"ב, ועל הנתונים של הבגרויות מיד חיים ייתן לכם סקירה בהשוואה לשלוש שנים אחורה.

דני דנון: אין פה נציג של השיטור, נכון?

דני דנון: יש נקודה עדיין?

זהר בלום: יש.

דני דנון: ויש נתונים מבחינת - - -

זהר בלום: יש.

זהר בלום: אנחנו נכנסים גם לתכנית "עיר ללא אלימות".

זהר בלום: הוחלט בשבוע שעבר, שזה יעזור לנו.

זהר בלום: והדבר היפה, שההורים לוקחים אחריות.

זהר בלום: אנחנו רואים את ההורים מגיעים לאספות הורים, אבל ההורים בקריית משה הקימו סיירת הורים.

קריאה: הקמנו סיירת, נכון.

זהר בלום: הקמנו סיירת הורים פה בשכונה, שההורים באים ולוקחים אחריות.

זהר בלום: והורים מגיעים לאספות הורים.

זהר בלום: הורים מעורבים.

זהר בלום: הורים מעורבים בתוכנית של הפילהרמונית.

דני דנון: ברור.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עוד משפט סיכום.

חנה בן-ארי: ביחס לנתונים של הבגרות – אני נתתי על המיצ"ב – חיים ייתן.

גילה מסד: אם כבר דיברנו על הישגי המיצ"ב, אז אני אתייחס לממלכתי-דתי.

גילה מסד: בשנה שעברה היה מיצ"ב חיצוני.

גילה מסד: האקלים היה מעל הממוצע הארצי.

גילה מסד: מתמטיקה – אצלנו בדיוק הפוך היה – בממוצע הארצי.

גילה מסד: זו היתה הפתעה יוצאת מן הכלל, כשכל המשאבים היו מתוך המשרד.

גילה מסד: הדרכה אינטנסיבית מתוך המשרד, והובלתו של מנהל בית הספר לשינוי תהליכי למידה-הוראה.

גילה מסד: בשפה – זה תלוי באיזו כיתה – יש כיתות שאנחנו בממוצע, יש כיתות שאנחנו טיפה מתחת.

גילה מסד: אנחנו הכנסנו את נושא - - - 12, שעכשיו זה ה-נושא שהמשרד מחויב לו לגבי תכניות פרטניות וקידום ילדים.

גילה מסד: השנה, בעזרת ה', הם יקבלו הדרכה אינטנסיבית, וגם ההשתלמות המוסדית תהיה בנושא הזה.

גילה מסד: יחד עם מדריכת שפה, אנחנו עושים מה שנקרא "חיבוק והידוק החגורה" מכל הבחינות, גם הפיתוח המקצועי של המורים.

גילה מסד: אני יכולה לומר שאנחנו בהחלט בכיוון הטוב.

דני דנון: תודה.

חנה בן-ארי: אני רק אוסיף עוד משהו.

חנה בן-ארי: שתינו עוקבות באופן אישי, פר ילד, על רמת ההישגים שלו במחצית שנה, סוף שנה, מול המשאבים שהילד קיבל בחליפה שהותאמה לו.

חנה בן-ארי: יש ממש מעקב פר ילד.

חנה בן-ארי: חיים ייתן על הבגרויות קצת נתונים.

דני דנון: תודה רבה.

חיים בדש: רק כדי לסבר את האוזן, מעבר לאחוזי הזכאות לבגרות, שהם נתון חשוב ביותר, אנחנו צריכים לדבר על אחוז תעודות הבגרות האיכותיות.

חיים בדש: אם אנחנו מדברים על ממוצע ארצי של 50% תעודות בגרות איכותיות, בקרב בני העדה ברחובות, 77% מתעודות הבגרות הן איכותיות.

חיים בדש: כלומר, 4 יחידות אנגלית ומעלה, וכך הלאה.

חיים בדש: כלומר, הדלתות לאקדמיה נפתחות בקרב - - - הרבה יותר גבוה מאשר בממוצע הארצי.

קריאה: אתה לא אומר גם כמה מגיעים לאקדמיה.

דני דנון: הוא לא יודע.

חיים בדש: את זה אנחנו לא יודעים.

דוד מהרט: אני רוצה לשאול אותו על הבגרויות.

דוד מהרט: כשאתם אומרים אחוז זכאי הבגרויות, זה מתוך השנתון?

חיים בדש: שנתון.

דוד מהרט: שנתון ברחובות, אם תיקח את כל בני הקהילה, אתם אומרים שיש 60% ומשהו - - -

חיים בדש: לא.

חיים בדש: אנחנו מדברים על 66% בעלי זכאות לתעודה.

דוד מהרט: לא, מתוך השנתון?

חיים בדש: מתוך השנתון.

חיים בדש: 66% זכאות לתעודת בגרות.

חיים בדש: מתוכם 77% הם תעודת בגרות איכותית, כלומר, שמאפשרת כניסה לאקדמיה.

דוד מהרט: וכמה מבני הנוער מבני הקהילה לומדים בכפרי הנוער?

דוד מהרט: האם זה כולל גם את הנתון הזה?

חיים בדש: אני יכול לתת לך את המספרים המדויקים של כמה יש לנו בתוך העיר.

חיים בדש: כשאנחנו מדברים בחינוך העל יסודי בכלל בחינוך בעיר רחובות, יש לנו 266 תלמידים במערכת של גני הילדים העירוניים.

חיים בדש: יש לנו 673 בתוך המערכת של בתי הספר היסודיים, ו-831 ילדים בבתי הספר העל יסודיים.

חיים בדש: רוב הילדים בני העדה הגרים בעיר רחובות לומדים בעיר רחובות.

חיים בדש: אנחנו משתדלים מאוד שלא יצאו מחוץ לעיר משום שהמענה הנכון ביותר הוא בבית, בקהילה.

דני דנון: כמה ילדים יש בפנימיות?

דני דנון: מישהו יכול לתת את הנתונים האלו?

דני דנון: השאלה היא אם מדובר בעשרות, מאות, ואם הם נכללים בחישוב הבגרויות.

דני דנון: יכול להיות – אני לא יודע, אבל - - -

קריאות: - - -

קריאה: בסך הכול, באגף ההתיישבותי נמצאים כ-4,000 ילדים.

קריאה: בסך הכול ברמה הארצית, 4,300.

זהר בלום: אני לא יכול להגיד לך את המספרים, אבל הם לא באחוז יותר גבוה מהוותיקים תושבי העיר.

חיים בדש: אפשר להסתכל - - - של היישוב.

זהר בלום: אחוז הלומדים בפנימיות הוא לא יותר גבוה מוותיקים שלומדים בפנימיות, באחוזים.

זהר בלום: המספרים – תיכף יעל תבדוק ותגיד לך.

דני דנון: אוקיי.

דני דנון: נשמח לקבל את הנתון הזה.

דני דנון: אני רוצה להודות לנציגי משרד החינוך.

דני דנון: מלקו סולומון, יועץ ראש העיר לענייני אתיופים, בבקשה.

מלקו סולומון: תודה רבה.

מלקו סולומון: ברוך הבא, קודם כל.

מלקו סולומון: כל מה שדיברו – אני כפעיל ותיק פה בעיריית רחובות, אני זוכר את בית הספר "הדרים" בשנת 97', הוותיקים עזבו, העולים הגיעו.

מלקו סולומון: כולם היו אתיופים שם.

מלקו סולומון: עשינו הפגנה, סגרנו את בית ספר.

מלקו סולומון: ב-13 בתי ספר בעיר משרד החינוך פיזר אותם.

מלקו סולומון: לפני כמה שנים היה חבר מועצת העיר מהעדה שלנו - - - הנה, דוד אלעזר נמצא פה.

מלקו סולומון: אנחנו הפעילים החלטנו להחזיר את בית הספר לשכונה.

מלקו סולומון: נלחמנו ביחד עם עמותת "פידל".

מלקו סולומון: החזרנו, כמו שאתם ראיתם בסיור.

מלקו סולומון: בית הספר באמת מוצלח.

מלקו סולומון: פה, בקריית משה, אין בעיה חברתית, חינוך.

מלקו סולומון: אין בעיה.

מלקו סולומון: יש רק בעיה אחת פה בשכונה, זו בעיה של נושא ציפוף הדיור, פיזי.

מלקו סולומון: שלושה חדרים, 11 נפשות נמצאים.

מלקו סולומון: מה תעשה עכשיו בשלושה חדרים, 11 נפשות?

מלקו סולומון: אז יוצאים.

מלקו סולומון: הבעיה נמצאת רק בשישי-שבת, כמו בכל הארץ, הנוהג.

מלקו סולומון: מדברים על קריית משה דברים שליליים, וראיתם – ילד הרי צריך את אבא שלו.

מלקו סולומון: כל התקשורת התמקדו לכתוב רק דברים שליליים.

מלקו סולומון: רק שתדעו.

מלקו סולומון: אבל אנחנו גרים פה.

מלקו סולומון: אני גר פה.

מלקו סולומון: יש לנו נקודת משטרה מול.

מלקו סולומון: הקמנו סיירת הורים.

מלקו סולומון: עשינו כמה כנסים, הנה, שאול גם נמצא אתנו.

מלקו סולומון: פה, כמו שגולן דיבר, המתנ"ס הוא לא כמו שהיה פעם, כשהיינו ילדים, כל מה שאתם לא רוצים היה פה בתוך המתנ"ס.

מלקו סולומון: עכשיו להשים כרטיס, כמו שחברי דיבר.

מלקו סולומון: בקיץ האחרון אני הייתי ראיתי, עד 00:00 בלילה המתנ"ס עבד.

מלקו סולומון: אז אין בעיה.

מלקו סולומון: הבעיה עכשיו היא הנושא הפיזי.

מלקו סולומון: אני יכול לקחת אותך עכשיו, ברחוב דוד נדב, יש למטה ששת הימים – שנת 2012, אנחנו גרים שם.

מלקו סולומון: הכול – לא יודע, אתם תראו בעצמכם.

מלקו סולומון: זו הבעיה.

דני דנון: מה אתה מציע?

דני דנון: זה לא המנדט של הוועדה, אבל אני מעוניין לדעת מה אתה מציע.

מלקו סולומון: מה אני מציע?

דני דנון: כן.

דני דנון: מה אתה מצפה, מה אתה חושב שצריך לעשות?

מלקו סולומון: קודם כל, אולי להרחיב את החדרים.

מלקו סולומון: צביעה.

מלקו סולומון: הנושא הפיזי – אין כלום.

מלקו סולומון: אין.

גולן ביטון: אני, ברשותך, אתערב.

גולן ביטון: אני גם כתושב קריית משה – וההורים שלי גרים פה – צריך - -

מלקו סולומון: ביוב מסריח.

גולן ביטון: - - לפקח על הנושא של שיקום השכונות.

גולן ביטון: כלומר, אם הקבלן מגיע ומקבל המון כסף לשפץ בניין, ואחרי שבוע בדיוק כל הבניין מתפורר, ואין עם מי לדבר – במקרה ההורים שלי גם גרים בקריית משה, לפני חודש הם עברו שיפוץ מאסיבי בבניין, קרוב ל-700,000 שקל.

דני דנון: של שיקום שכונות?

גולן ביטון: של שיקום שכונות.

גולן ביטון: הקבלן מתנהג לתושבים פה כאוויר.

גולן ביטון: הוא לא מתייחס אליהם.

גולן ביטון: יש דברים ברורים שאמורים לעשות, אם זה להחליף דלתות, אם לצבוע כמו שצריך.

גולן ביטון: עובדים פה על התושבים בעיניים בנושא השיקום הפיזי.

גולן ביטון: שיקום שכונות מתעלם.

גולן ביטון: אני הרגשתי את זה על בשרי בבית שההורים שלי גרים בו - - -

נחמיה חתוכה: אבל הרשות מתקשרת עם הקבלן.

גולן ביטון: יש פה בעיה, הקבלן עובד על כולם בעיניים.

נחמיה חתוכה: זה מכרז של משרד השיכון.

דני דנון: משרד השיכון עושה את זה.

דני דנון: הבעיה היא ש - - -

גולן ביטון: אין פה אפילו מכרז.

גולן ביטון: הוא פשוט מגיע יום אחד עם הטרקטורים, צובע, והתושבים מקבלים את זה כעובדה מוגמרת.

קריאה: זה לא נכון, יש מכרז של "חלד".

גולן ביטון: אין להם עם מי לדבר.

גולן ביטון: מזלזלים בהם.

מלקו סולומון: זו בעיה מאוד קשה בשכונה.

גולן ביטון: וזו בעיה רצינית.

גולן ביטון: אין פיקוח על שיקום השכונות בקריית משה בנושא הפיזי.

גולן ביטון: אין שום פיקוח, דני, וזה שנים.

גולן ביטון: התושבים פה זועקים לשמיים, ואין.

דוד יאסו: רק משפט אחד צריך להגיד לו, שידע, הדירות פה הן לא דירות "עמידר", הן דירות שנרכשו על-ידנו.

דוד יאסו: דירות פרטיות.

מלקו סולומון: לא, הן נרכשו על-ידי "עמידר" ב-1985.

דוד יאסו: אני מדבר אתך לגבי בני העדה שנמצאים פה.

דוד יאסו: שידעו, כי יש הבדל.

דני דנון: זה לא דירה ציבורית, זו דירה פרטית.

דוד יאסו: בדיוק.

דוד יאסו: דירה שנרכשה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: דוד מהרט, מנהל מרכז האיגוד של עולי אתיופיה, בבקשה.

דוד מהרט: שלום.

דוד מהרט: ראשית, אני רוצה להגיד שהעיר רחובות היא עיר חזקה.

דוד מהרט: יש לה מערכת חינוך מגוונת.

דוד מהרט: אני חושב שזה ישוב עם פוטנציאל לקלוט טוב ונכון את בני הקהילה.

דוד מהרט: לעניין של בית הספר "הדרים" – ואם יש פה תושבי השכונה, הם עדים, כמובן, הם מכירים את המציאות, והם מרוצים ושמחים, ואנחנו שמחים.

דוד מהרט: אני רוצה להגיד שמשרד החינוך – כשהשר קיים דיון בנושא של בתי הספר עם הריכוז הגבוה, כשהביאו בפניו את העובדה שבית הספר הזה נסגר ונפתח על-פי בקשתם של תושבי השכונה, השר אמר אם זה רצונם, אנחנו נשאיר את בית הספר הזה לדיונים מאוחרים.

דוד מהרט: אנחנו נטפל ביישובים שבני הקהילה כן מבקשים את האינטגרציה, וכן מבקשים לסגור את בתי הספר.

דוד מהרט: אני רק רציתי להגיד, כשאנחנו דנים בהיבטים של אינטגרציה, אנחנו לא רק מדברים על ההישגים הלימודיים, אלא גם מדברים על ההיבטים החברתיים.

דוד מהרט: חשוב גם להתייחס לעניין הזה.

דוד מהרט: עובדה נוספת שאני רוצה להעיר, יש פה בתי ספר ומקיפים מאוד חזקים.

דוד מהרט: יש פה אנשים שדיברנו בהזדמנויות שונות, אני חושב ומציע – אני לא רוצה כרגע להיכנס לפרטים – כן לקיים דיון מעמיק במעבר מחטיבת ביניים לחטיבות העליונות.

דוד מהרט: כמה מהתלמידים מצליחים לעבור לתיכונים החזקים.

דוד מהרט: ואתם מכירים את זה, ואנשי משרד החינוך, אני רואה את העבודות שלכם, מכירים את העובדות האלה.

דוד מהרט: צריך לעבוד על הקטע הזה.

דוד מהרט: מדובר באוכלוסייה הוותיקה, זו אוכלוסייה מאוד חזקה.

דוד מהרט: ואם אנחנו רוצים שבני הקהילה יעברו את חטיבות הביניים ויהיו בתיכונים, וגם יצליחו, צריך לעבוד על הנקודה הזו.

דוד מהרט: מעבר לכך, ברמה הארצית, כמו שאתם יודעים, בטח שמעתם על זה כמה פעמים, בשנה הזו נסגרו שלושה בתי ספר.

דני דנון: בנתניה.

דוד מהרט: בחיפה, נתניה, בבאר יעקב.

דני דנון: לא, באר יעקב זה היה לפני שנה.

דוד מהרט: לא, הוא נסגר השנה.

דוד מהרט: בשנה שעברה ההורים התנגדו שבית הספר ייסגר - -

קריאה: "נר עציון" נסגר לפני שנה.

דוד מהרט: - - שר החינוך קיבל את בקשתם הזו.

דוד מהרט: משרד החינוך קיבל את הבקשה.

דוד מהרט: השנה שלושת בתי הספר נסגרו.

דוד מהרט: אני רוצה להגיד שהמשרד גם הפיק לקחים ממה שהיה בבית הספר "נר עציון" בפתח תקווה, ככה שבפתיחת שנת הלימודים לכל התלמידים היה ידוע לאיפה הם ילכו ואיפה הם ילמדו.

דוד מהרט: בסך הכול הילדים השתלבו.

דוד מהרט: נכון לעכשיו יש מספר בתי ספר, בהחלט.

דוד מהרט: יש כמות לא מובטלת של בתי ספר שאחוז התלמידים בני הקהילה בהם הוא גבוה.

דני דנון: איפה?

דני דנון: תן לנו דוגמאות.

דוד מהרט: למשל בנתניה.

דוד מהרט: בנתניה נסגר בית ספר אחד, אבל יש לפחות עוד שני בתי ספר שאחוז בני הקהילה נע בסביבות 70% או 80%.

דוד מהרט: יש בתי ספר כאלה בעוד יישובים.

דוד מהרט: לפי מה שאני מבין ממשרד החינוך, בשנה הבאה יטפלו גם בחלק מבתי הספר באופן הדרגתי.

דוד מהרט: כי מה שקורה, למשל, אם בנתניה היו סוגרים לצורך העניין את שלושת בתי הספר, זה היה יכול להיות מצב, מבחינת יכולת הטיפול וכולי – חוץ מזה שיש פה גם דעות שונות בקרב ההורים, והמשרד מתייחס לכולם.

דוד מהרט: אני רוצה להגיד שהשנה – באמת, אני כמישהו שעוסק בחינוך, החרדה הגדולה שלי היא בפתיחת שנת הלימודים.

דוד מהרט: לבוא בערב, ולראות את הטלוויזיה, ולראות ילדים בני הקהילה מסתובבים עם הילקוטים שלהם.

דוד מהרט: כי הפגיעה היא לא רק בהם אלא בכלל בבני הקהילה שרואים את זה.

דוד מהרט: העובדה שהשנה לא ראינו את זה, מבחינתי זו היתה הקלה מאוד גדולה.

דוד מהרט: ואני רוצה להגיד שאומנם התקשורת היתה מאוד מאוכזבת, כי כמות העיתונאים שחיפשו סיפורים כאלה ולא מצאו - - -

דני דנון: חכה.

קריאה: הפניות שקיבלנו - - -

זהר בלום: אל תדאג, הם מחממים בשטח.

דוד מהרט: כן.

דוד מהרט: קיבלנו.

דוד מהרט: אין כמעט ראש ארגון שלא פנו אליו ואמרו לו: נו, תגידו לנו, בכל זאת, לא יכול להיות שאין איזושהי בעיה.

דוד מהרט: אני רוצה להגיד בסוגריים שיש זרם חינוך אחד שאני באמת לא יודע איך מטפלים בו, וזה בתי הספר של חב"ד.

דוד מהרט: חב"ד היא תנועה שלא מתביישת להגיד שהיא לא מקבלת את בני הקהילה.

זהר בלום: למרות שהם ממלכתי-דתי.

דוד מהרט: יש גם ממלכתיים-דתיים.

דוד מהרט: אני רוצה להבחין בין שני זרמים בחינוך של חב"ד.

דוד מהרט: יש חב"ד, שאני קורא לו מקום עבודה של אנשי חב"ד.

דוד מהרט: כלומר, הצוות והמורים הם אנשי חב"ד, הילדים הם לא אנשי חב"ד.

דוד מהרט: ויש בתי ספר שגם הצוות וגם הילדים הם אנשי חב"ד.

דוד מהרט: לבתי הספר האלה לא מקבלים את ילדי הקהילה.

דוד מהרט: אני נתקלתי השבוע בבת הקהילה שרצתה ללמוד באחד מהמוסדות.

דוד מהרט: קיבלתי כל מיני הסברים למה צריך לא לקבל.

דוד מהרט: אני גם הבאתי את המידע הזה לידיעתו של השר.

דוד מהרט: אני מקווה שגם בהם יטפל ביד קשה, כפי שטיפל בכמה בתי ספר שאמרו שהם לא רוצים לקבל את בני הקהילה.

דוד מהרט: זהו, זה מה שרציתי להגיד.

דוד מהרט: יש פה גם את חנה לגסה שעובדת אתנו במרכז ההיגוי.

דוד מהרט: אנחנו חלק מהצוות, יש לה צוות מגשרים.

דוד מהרט: בסך הכול, כמו שאמרתי, אנחנו מלווים.

דוד מהרט: ואני מאוד שמח לשמוע שהמצב בקריית משה הוא כל כך טוב, שכמעט בא לי לבוא לגור פה.

דוד מהרט: אני באמת מברך את בני הקהילה - - -

דני דנון: תודה דוד מהרט.

דני דנון: אני רק הייתי רוצה, דוד – אני לא יודע אם זה ממך או ממישהו אחר – נתוני בגרויות, שהופתענו פה לטובה.

דני דנון: אנחנו רוצים לקבל בפריסה ארצית, אבל רק לפי ישוב.

דוד מהרט: אני רק רוצה להגיד לעניין של נתוני הבגרות, אדוני היושב-ראש – זו גם נוסחה ידועה בין הרשויות המקומיות – כשאתה אומר את הנתונים שלך, יש שתי דרכים להסתכל על זה – להסתכל על הלומדים, הניגשים והמצליחים, ולהסתכל על השנתון ברמה העירונית.

דוד מהרט: וגם להסתכל על כלל התושבים שגרים בעיר, כי כשאתה מסתכל על כלל התושבים שגרים בעיר, בהרבה מקומות אנחנו נגלה שהרבה מהילדים הפחות מצליחים נמצאים בכל מיני כפרי נוער, ושאחוז ההצלחה שלהם במקומות האלו הוא נמוך.

דוד מהרט: אחוז הזכאות בקרב בני הקהילה בממוצע הארצי עומד סביב ה-42%-41%.

דוד מהרט: לפי הנתונים השונים שהתפרסמו בשנים האחרונות - - -

דני דנון: אבל אני שואל אותך, כשאתה אומר 40%, זה מהניגשים או שזה מהשנתון?

דוד מהרט: מהשנתון.

דוד מהרט: כאשר השנתון בחינוך היהודי הוא בסביבות ה-60%.

קריאות: 64%.

דוד מהרט: בסביבות 60% כי יש שם דתי, ממלכתי.

דוד מהרט: בסביבות 60%.

דוד מהרט: ואז יש גם שם פילוח כמה מהם זכאי תעודת בגרות קבילה לאוניברסיטה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: דוקטור נגוסה, בבקשה.

אברהם נגוסה: קודם כל, אני מאוד מברך על ההתכנסות, אדוני יושב-ראש הוועדה וחברי הוועדה.

אברהם נגוסה: העבודה האינטנסיבית שאתם עושים בקדנציה הזאת, המפגשים מעיר לעיר – אנחנו רואים את התוצאה, את השינוי.

אברהם נגוסה: וזה לא אומר שאין בעיות, יש בעיות.

אברהם נגוסה: אבל אנחנו כל שנה ושנה משתפרים.

אברהם נגוסה: זה מלמד אותנו, אם אנחנו עושים, אז אפשר לשנות את המצב.

אברהם נגוסה: אני זוכר את רחובות, כמו שמלקו אמר, כמה בעיות היו.

אברהם נגוסה: אני חושב שראש העיר והצוות שלו, בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, עשו שינוי גדול, וזה מה שאנחנו רואים.

אברהם נגוסה: אני חושב שאפשר לעשות גם את השינוי בשיקום הפיזי, שדובר פה.

אברהם נגוסה: דוד אמר את זה, דירות פרטיות – אני חושב שתפקידו של משרד השיכון ושיקום השכונות, גם לטפל בדירות פרטיות.

אברהם נגוסה: יש אמצעים חוקיים לעשות את זה, ונעשו בעבר.

אברהם נגוסה: אין שום מניע לעשות את זה גם עכשיו.

אברהם נגוסה: ולכן אני חושב שצריכים להמשיך בנושא הזה, ללחוץ את הגופים האחראיים לנושא.

אברהם נגוסה: ואפשר להביא.

אברהם נגוסה: כמו שהצלחנו לעשות את השינוי בחינוך, אפשר גם להביא את השינוי מבחינת - - - בעניין הארצי, אני חושב – כמו שציינתי קודם – הפעילות של חברי הכנסת מעיר לעיר, אנחנו באמת צמצמנו השנה כמעט לאפס את האירועים החריגים בפתיחת שנת הלימודים.

אברהם נגוסה: אני חושב שכל הכבוד למשרד החינוך ולרשויות המקומיות שעשו בשיתוף פעולה.

אברהם נגוסה: אם כי יש עדיין בתי ספר וגני ילדים שיש בהם ריכוזים גבוהים של הקהילה.

אברהם נגוסה: אני לא יכול לציין בעניין רחובות, אבל במקומות אחרים אנחנו יודעים, יש לנו את שמות בתי הספר.

אברהם נגוסה: אנחנו בקשר עם ראשי הערים, עם משרד החינוך.

אברהם נגוסה: חייבים לדאוג יותר בעניין הזה.

אברהם נגוסה: אני חושב שההישג של נתניה זה מודל שאפשר לעשות אותו.

אברהם נגוסה: כמו ששר החינוך הלך עם המדיניות של שיתוף פעולה עם ההורים והפעילים ביחד, אני חושב שאפשר לעשות גם ביתר בתי הספר וגני הילדים שמרוכזים גם בפתח תקווה.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים על גני ילדים שכמעט 100% יוצאי אתיופיה, ביוספטל ובמקומות אחרים.

אברהם נגוסה: ואפשר לשנות את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: ולכן על מה שיישר כוח, חברי הכנסת, בעניין הזה צריך להמשיך.

אברהם נגוסה: אם עושים, יש שינוי.

אברהם נגוסה: תודה.

דני דנון: תודה רבה, דוקטור נגוסה.

דני דנון: מר דוד יאסו, מנהל אגף לקליטת עולי אתיופיה.

דוד יאסו: בוקר טוב.

דוד יאסו: אני מברך קודם כל אותך ואת החברים שלך, חברי הכנסת החברים בוועדה.

דוד יאסו: לרשות – בתחילת דברי אני צריך להגיד תודה על כל המאמצים ועל כל ההשקעה.

דוד יאסו: שנים שמשרד הקליטה – משנת 2000, אחרי כל המיפוי שעשינו בנושא של הטיפול ביוצאי אתיופיה, הטיפול הנקודתי בנושא של המוקד, אחד המוקדים, בין הראשונים שהוקם, זה כאן.

דוד יאסו: המוקד עצמו עבר דברים לא קלים במהלך שהותו, עד כדי כך שאפילו שרפו פעם את המשרד שלהם.

דוד יאסו: והנה, הראיה היום הוא השינוי שאנחנו רואים אותו, גם של הקהילה, של הפעילים שהתאגדו.

דוד יאסו: אבל כל הנושא של ההתאגדות הזו זה היה שהמוקד – וראש הרשות, דרך אגב, הוא היושב-ראש היום של המוקד.

דוד יאסו: ויש שולחן עגול שכל מה שניתן ליוצאי אתיופיה מגיע לכאן.

דוד יאסו: אני זוכר את הנתון שיש לנו לפני שהקמנו את המוקד.

דוד יאסו: היו פה כ-1,300 ילדים.

דוד יאסו: היו כ-50 ארגונים שפעלו עם 260 ילדים.

דוד יאסו: איפה היו כל שאר הילדים?

דוד יאסו: היום לא תמצא ילד שהוא לא נמצא באיזה חוג כזה או אחר.

דוד יאסו: למה?

דוד יאסו: הנושא של התכנון, השולחן העגול והניווט לכל תחום ותחום – יכול להיות שילד יהיה בשתי תכניות.

דוד יאסו: אבל יש פה איזושהי ראייה מרחבית וראיה מאוד כוללנית מבחינת הדברים האלה.

דוד יאסו: אני חושב שמשהו שציינו – אני רק אומר לך את זה – גולן, דיברת על הנושא של הקיץ, שאמרת שלא היתה איזושהי פעילות חריגה.

דוד יאסו: רק לידיעתך, יש פה במוקד רכז נוער, ש-24 שעות כמעט מתייחס לכל הדברים האלה.

דוד יאסו: מנהל המוקד נמצא, כל הצוות שלו, וכל המתנדבים שמפעילים אותם.

דוד יאסו: זה הביא אותו לנקודה מאוד טובה בעניין הזה.

דוד יאסו: עוד נקודה, שאלת על הנושא של החומש.

דוד יאסו: זהר, גם בפעם הקודמת שהיינו פה עם חנוך שמיר, המשנה למנכ"ל, בסיור, שאל את אותה שאלה.

דוד יאסו: חומש מתמקדת בשישה יישובים על-פי החלטת ממשלה.

דוד יאסו: יש תכניות רוחביות, כמו הנושא של תעסוקה, כמו הנושא של החינוך היסודי.

דני דנון: יישובים או שכונות?

קריאה: שבע שכונות.

דוד יאסו: שישה יישובים, שבע שכונות.

דוד יאסו: רחובות זה אך ורק בקריית משה.

דוד יאסו: לפני שבוע היה דיון של כל חמשת משרדי הממשלה בראשותו של חנוך שמיר, שם עלה הנושא.

דוד יאסו: כנראה כרגע מגיע להצעת הממשלה לפחות בקשה שבאותם ישובים שאנחנו נמצאים, שכל הנושא של הטיפול יהיה רוחבי לכל הרשות.

דוד יאסו: אבל זו רק הצעה, זאת אומרת, יכול להיות שהממשלה תחזור ותגיד אנחנו נמשיך באותה נקודה כדי לתת את מה שהחלטנו לתגבור באותה שכונה.

דוד יאסו: עכשיו, אי-אפשר לנווט או להשיג תקציב בניגוד להחלטת הממשלה.

דוד יאסו: זהר אמר לי את זה מבחינת הדברים האלה כאן.

דוד יאסו: עיריית רחובות, יש לה את הנושא של הסיוע הייחודי, כפי שצוין, גם של "אופק", שמשרד הקליטה ממן.

דוד יאסו: בטוח אולי מנהל המחוז, שיושב לשמאלי, או שרי, יתייחסו לעניין הזה, אם הם רוצים להרחיב.

דוד יאסו: יש את הנושא של כל הפרויקטים הנקודתיים שבאים ומסייעים.

דוד יאסו: והנה, ברוך ה', אנחנו רואים לעומת – אני יכול לסקור את אותם 15 בני נוער שישבו פה, שהיה בלתי ניתן להשיג אותם, והיום, גם את זה כמעט ולא ניתן.

דוד יאסו: הבוקר קפצתי לראות, יש פה גינות חקלאיות.

דוד יאסו: יש שתיים.

דני דנון: ראינו.

דוד יאסו: לא, אתה ראית במוקד.

דוד יאסו: יש עכשיו פי 2 מהמוקד, או פי 3, ועוד בשכונה למעלה.

דוד יאסו: פשוט לתפארת לראות את זה.

דוד יאסו: וזה המבוגרים שבאים ועובדים את האדמה, ומעריכים את האדמה, ולוקחים משם את כל מה שגידלו.

דוד יאסו: זה נותן הרגשה מאוד טובה.

דוד יאסו: אתם צודקים, מבחינת הצפיפות, אנחנו יודעים.

דוד יאסו: המשפחה שקנתה היתה משפחה קטנה.

דוד יאסו: דרך אגב, אנחנו המשרד שנותן את המענקים.

דוד יאסו: גם היום, אם משפחה היא מעל חמש או שש נפשות, לא מאשרים לה לרכוש שלוש חדרים.

דוד יאסו: זאת אומרת, אנחנו אומרים את זה במודע, בגלל המענקים שניתנים.

דוד יאסו: אבל אז, כשהמשפחות קנו פה את הדירות, כשהיתה העלייה של "מבצע שלמה", היו משפחות קטנות.

דוד יאסו: מטבע הדברים, הריבוי הוא ריבוי.

דוד יאסו: ואין פה שהמדינה נותנת והיא צריכה להרחיב.

דוד יאסו: ובגלל זה אני אמרתי: נזכיר שהדירות פה הן דירות פרטיות ולא דיור ציבורי.

דני דנון: תודה.

דוד מהרט: ככל שהן יותר ותיקות, דווקא המשפחות הולכות ונהיות קטנות יותר בדרך כלל.

דוד יאסו: זה כאשר הילד מתחתן ויוצא.

דוד יאסו: אבל המצב פה הפוך, שהילד מתחתן ונשאר, אז המשפחה מתרחבת.

דני דנון: תודה דוד.

דני דנון: מר חתוכה, בבקשה.

נחמיה חתוכה: גם דוד ממשרד הקליטה, אני לא - - -

דני דנון: כן, ממשרד הקליטה.

נחמיה חתוכה: אני אגיד בקצרה.

נחמיה חתוכה: יש פה גם נציגים של המשרד, משרד החינוך, המחוז.

נחמיה חתוכה: אנחנו מעורבים כמעט בכל התהליכים שקורים ברחובות מול אוכלוסיית בני הקהילה, למרות שזאת קהילה ותיקה.

נחמיה חתוכה: אני חושב שמה שקורה פה בקריית משה – וצריך לזכור, קריית משה, זה לא שיש פה רק 50%.

נחמיה חתוכה: יש פה 50% מהאוכלוסייה, והשאר מתפזר על שישה יישובים.

נחמיה חתוכה: זאת אומרת, המיקוד בקריית משה, יש לו איזשהו היגיון.

נחמיה חתוכה: אני חושב שמה שקרה פה עם בית הספר, התהליך, הוא מעניין ושימשיך ככה.

נחמיה חתוכה: זאת אומרת, בהתחלה היתה התנגדות נמרצת בכלל.

נחמיה חתוכה: ברחו מבתי הספר שהיו בהם אוכלוסיית בני הקהילה.

נחמיה חתוכה: יש חזרה.

נחמיה חתוכה: ואם התהליך הזה ימשך – אני מניח שהוא ימשך כי בית הספר יראה תוצאות ויראה פעילות מהסוג הזה – אז אנחנו בתהליך הנכון.

נחמיה חתוכה: זה לוקח זמן וסבלנות.

נחמיה חתוכה: אני חושב שאנחנו בכיוון הנכון.

נחמיה חתוכה: אנחנו מעורבים פה כמעט בכל תחומי החינוך הבלתי פורמלי.

נחמיה חתוכה: יש פה לא מעט ילדים – חזרו על זה כל הזמן – שהם ב"אופק" לבגרות.

נחמיה חתוכה: אני חושב שבין היתר, השינוי שקורה, ובטח בשוליים האלה או במקומות האלה, העלייה הזאת, בין היתר, זה בא מההשקעה של המתכונת הזאת של "אופק", שכולה זה השקעה של משרד החינוך, של משרד הקליטה.

נחמיה חתוכה: יש לנו השנה משהו כמו 660 הקצאות.

נחמיה חתוכה: אני רוצה להתייחס לנושא הקייטנה שאתה אמרת.

נחמיה חתוכה: בסוף, כשיש תקציב מאורגן, השאלה אם נותנים מעט להרבה או הרבה למעט.

נחמיה חתוכה: לפני שנתיים אמרו לנו: מה זה 200 שקל?

נחמיה חתוכה: בואו קחו קצת יותר.

נחמיה חתוכה: אז אמרנו איך אנחנו מוצאים איזושהי נוסחה?

נחמיה חתוכה: אם היה תקציב גדול, אז כולם היו מקבלים הכול ולא היתה בעיה.

נחמיה חתוכה: וחיפשנו את הנוסחה שתיתן קצת יותר למשפחה בתוך מסגרת תקציב מוגדרת, וזה צמצם את אוכלוסיית הזכאים לאלה שעולים רק ל-א' וכאלה שעלו מ-95'.

נחמיה חתוכה: אמרנו, השאר כנראה יצטרכו להסתדר אחרת.

נחמיה חתוכה: זה במסגרת התקציב הכללי.

נחמיה חתוכה: כל פטנט אחר, אנחנו נשמח לעשות, ובטח נשמח לקבל עוד תקציב.

נחמיה חתוכה: אני חושב שזה היה המיטב שיכולנו לעשות במסגרת התקציב.

נחמיה חתוכה: כל משפחה קיבלה למעלה מ-300 שקל כדי להצטרף לאותם חוגים.

דני דנון: נחמיה, אני רציתי לומר הערה, כי גם הייתי מעורב בזה.

דני דנון: צריך להודיע מראש כמה שיותר.

דני דנון: זאת אומרת, גם החלטה קשה שאתם מחליטים עליה, תודיעו בפסח שזה מה שיהיה.

דני דנון: כי בדרך כלל מגיעים לקייטנות ופתאום מודיעים הילד שלי עולה לכיתה ד', ומתחילים כל הלחצים.

דני דנון: גם ההחלטות הקשות שאתם מקבלים - - -

ד"ר שרי פייר: בשנה הבאה הכוונה היא להכניס את זה לתוך נוהל רשויות.

ד"ר שרי פייר: ואז יהיה מספיק זמן להתארגן.

נחמיה חתוכה: אז יהיה מספיק זמן מראש.

נחמיה חתוכה: זה בגלל ההתקשרות שנמשכה קצת זמן.

ד"ר שרי פייר: נכון.

נחמיה חתוכה: אני רוצה לומר שבתחום הקליטה החברתית, יש פה פעילות מעניינת.

נחמיה חתוכה: בתוך תקציב שמי שבסופו של דבר אחראי לקבוע את סדרי העדיפויות שלו זו הרשות – בני הקהילה יחד עם נציגי המשרד – בכל תחומי הפעילות, אם זה חינוך, אם זה סיורים, אם זה מורשת ישראל, אם זה ספורטאים, אם זה - - - במקרה הזה, - - - בכלל לעיריית רחובות.

נחמיה חתוכה: וגם בשנה שעברה היה פה אירוע בלתי רגיל למבצע שלמה.

נחמיה חתוכה: אני בסך הכול חושב שהרשות – ואני אומר את זה כי חוזרים ואומרים את זה – לרשות יש נכונות בלתי רגילה.

נחמיה חתוכה: אני מדבר על מ-2011-2010, אתה רואה לא רק כוונות, אתה רואה גם מעשים.

נחמיה חתוכה: מחשב לכל ילד – שהיתה איזושהי הפסקה קלה – הכנסנו השנה עוד פעם.

נחמיה חתוכה: ואני מניח שבשנה הבאה מחשב לכל ילד – שזה פרויקט משותף של הרשות, העמותה ומשרד הקליטה – ימשיך הלאה במתכונת הזאת.

נחמיה חתוכה: ואני מאוד מקווה – השנה הכנסנו 20 מחשבים לילדים מאוכלוסייה אחרת.

נחמיה חתוכה: ואני מקווה שזה שלב ההמשך.

נחמיה חתוכה: אני מוכרח לומר לך, כבוד היושב-ראש, יש שיתוף פעולה טוב.

נחמיה חתוכה: אנחנו מכירים גם את המפקחת הנוכחית משנים אחורה, ואת המוקד.

נחמיה חתוכה: ואסור לשכוח שגם המוקד הוא מאוד פעיל ומאוד מקושר ומאוד תורם.

נחמיה חתוכה: אני בהחלט חושב שאם שיתוף הפעולה הזה ימשך ככה, בביקור הבא אנחנו נראה שיפור בתוצאות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עוד הערות לפני סיכום?

ד"ר שרי פייר: הערה קטנה.

דני דנון: מי את, גברת?

דני דנון: תגידי.

ד"ר שרי פייר: ד"ר שרי פייר, אני אחראית על תחום החינוך במשרד לקליטת העלייה.

ד"ר שרי פייר: למעשה, הדברים העקרוניים כבר נאמרו פה על-ידי חברי.

ד"ר שרי פייר: אני רק רוצה להדגיש שוב שאם אנחנו מדברים על אחוז ארצי של 40%, אפילו 37%, זכאים לבגרות – אפילו לא איכותית, אלא רגילה – לפה, ובעוד מקומות שאנחנו נותנים את "אופק", הגענו לקבוצה של עד 66% זכאות לבגרות.

ד"ר שרי פייר: אם זה לא שינוי של מבנה ההזדמנויות והמינוף של בני הקהילה, אז אני לא יודעת מה כן.

דני דנון: תודה.

דני דנון: יש נתונים על הפנימיות שביקשנו?

זהר בלום: הם לא נתונים מדויקים.

ד"ר שרי פייר: הם לא לפי - - -

דני דנון: אבל אומדנים.

זהר בלום: הבעיה היא שזה לא מנווט על-ידי יוצאי קהילה או לא.

זהר בלום: יש 270 בסך הכול בפנימיות, כולל ותיקים והכול.

דני דנון: מכל הגילאים?

זהר בלום: מכל הגילאים.

זהר בלום: על-פי הנתון, לא יותר מ-50% הם יוצאי העדה.

זהר בלום: אז אנחנו מדברים על כ-140, אם אתה מחלק אותם מכיתה ג' או ד' בערך, שיוצאים, עד י"ב, במחזור אין לנו יותר מעשרה או 14 ילדים.

דני דנון: ונתוני הבגרות של אותם ילדים, איפה הם נספרים?

חיים בדש: ברשות.

חיים בדש: זה על-פי כתובת.

דני דנון: ברשות של הפנימייה?

חיים בדש: על-פי כתובת המגורים.

דני דנון: על-פי כתובת המגורים של ההורים?

חיים בדש: של הילד.

דני דנון: אצלכם, ברחובות.

חיים בדש: כן, ברחובות.

חיים בדש: הפנימיות ברחובות נכללות ברחובות.

חיים בדש: זה האחוז.

דני דנון: אוקיי.

דני דנון: תודה.

דני דנון: יצחק, בבקשה בקצרה, אנחנו צריכים לסיים, וגם מילה אחרונה.

יצחק הילדסהימר: אם לא דובר על זה מקודם, אני רוצה לשאול שאלה, מה מקומן של תנועות הנוער בפעילות של בני הנוער והקהילה, גם פה במתנ"ס ובכלל ברחובות, ואילו תנועות נוער פועלות פה?

זהר בלום: אני אגיד לך.

זהר בלום: ברחובות יש, אני חושב, את כלל תנועות הנוער שפעילות.

זהר בלום: בשכונות קריית משה יש לנו את "בני עקיבא", שפועלים פה ממש בסמוך.

זהר בלום: יש לנו את "השומר הצעיר" - - -

דני דנון: בן-סימון שואל על תנועת בית"ר.

קריאה: יש לנו תנועת בית"ר, אבל לא בקריית משה.

זהר בלום: אלה התנועות.

זהר בלום: כל התנועות פועלות בעיר, אבל בשכונה יש לנו שתי תנועות – חילונית וממלכתית-דתית, שזה "בני עקיבא" ו"השומר הצעיר" שפעילים.

זהר בלום: גרעין הנח"ל שהגיע בשנתיים האחרונות זה "הנוער העובד", שהם עובדים פה.

יצחק הילדסהימר: - - - לא פעילה - - -

זהר בלום: היא פעילה, אבל לא בקריית משה.

זהר בלום: יש להם.

יצחק הילדסהימר: - - -

זהר בלום: כן - - - יש להם במרמורק, בכפר גבירול.

דני דנון: תודה.

דני דנון: גברת קסה בייסין, דוברת עמותת צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

קסה בייסין: נכון.

קסה בייסין: אני רק רוצה - - -

קריאה: הם גם פעילים ברחובות, נכון.

קסה בייסין: כן, אנחנו גם פעילים ברחובות.

קסה בייסין: בהמשך לדבריו של מר בלום, ובהמשך לדבריו של גולן, אנחנו מפעילים – מאחר ורוב הפעילויות מתרכזות בשכונה הזאת, לא שיש משהו רע בזה, ואני שומעת דברים מדהימים שנעשים פה.

קסה בייסין: אני זוכרת שכסטודנטית באוניברסיטה העברית אפילו כתבתי איזושהי עבודה על בית ספר "הדרים" על שם יונה בוגלה.

קסה בייסין: יחד עם זאת, חשוב לי לציין שארגון - - - שמקיים לימודיות מזה שנים בבתי ספר "בן-צבי", "מעלות משולם" ו"רמת אלון", שאלה בתי ספר שהתלמידים מגיעים אליהם רובם לא מהשכונה הזאת.

קסה בייסין: אז אנחנו מפעילים לימודיות שאנחנו משלבים גם ארוחת צהריים, שהמטרה של הלימודיות האלה היא לצמצם את הפערים בין כיתת האם לבין התלמידים יוצאי אתיופיה.

קסה בייסין: רוב התלמידים הם מכיתות א' עד ה', זה מה שאנחנו עושים.

קסה בייסין: אנחנו מקבלים יותר אוריינות, זה חשוב לציין שהארגון שלנו די פעיל ברחובות, וכן מקבלים דברים.

דני דנון: תודה.

קריאה: יש לכם גם פרויקט של מלגות בתיכונים.

קסה בייסין: יש לנו גם את המלגות בתיכונים.

קסה בייסין: אנחנו גם נותנים מלגות לילדים שנשארים כאן כדי ללמוד בתיכונים על מנת למנוע את ההליכה שלהם לפנימיות.

קסה בייסין: אז גם המלגות שלנו מסייעות לתלמידים בתיכונים טובים להמשיך וללמוד ולהישאר בבית.

דני דנון: אני חייב לומר מילה לפרוטוקול.

דני דנון: נתקלנו בהמון פנימיות, ויש פנימיות מצוינות גם.

דני דנון: אבל התפיסה שלי באופן אישי – זו לא דעת הוועדה – שאם אפשר להשאיר את הילדים בבית, בסביבה הטבעית, זה הדבר הטוב ביותר.

קסה בייסין: זה בדיוק מה שאנחנו מקדמים על-ידי המלגות שלנו.

דני דנון: דוד, בבקשה.

דוד מהרט: רק רציתי לומר שני משפטים ממש קצרים.

דוד מהרט: אחד, אנחנו בכל בתי הספר שבהם יש כמות משמעותית של בני הקהילה, יש לנו מגשרים פה בעיר, ואנחנו פועלים מטעם משרד החינוך.

דוד מהרט: ואני רק רוצה לחזק את מה שאמרו לגבי תכנית החומש, לגבי העניין של ריכוז של התקציב רק בשכונות מסוימות.

דוד מהרט: אני גם תומך בגישה הזו.

דוד מהרט: אני חושב שזה לא נכון להגיד - - -

דני דנון: זה יהיה על חשבון ילדי קריית משה, זה ברור לך?

דוד מהרט: לא, אני אגיד לך.

דוד מהרט: הם יפעילו שיקול דעת.

דוד מהרט: כי לפעמים כשאומרים לך תן רק ל-X ילדים, אולי אתה לפעמים נותן Over וילדים אחרים לא מקבלים.

דוד מהרט: אני אומר לתת שיקול דעת לרשות לתת לכל תושבי העיר, ולא בהכרח לרכז אותו רק בשכונה ובבית ספר מסוים.

דוד מהרט: מי שמתפזר, וילד שהולך לבד, שניים-שלושה שהולכים לבית ספק חזק, היכולת שלהם להשתלב שם היא הרבה יותר קשה, וצריך לתמוך בהם אם רוצים אינטגרציה.

דוד מהרט: אם לא רוצים אינטגרציה, אז בואו ניתן את כל הכסף לאיפה שיש 100% בני הקהילה, וכולם יישארו שם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: מר עמוס כאוי, בבקשה.

עמוס כאוי: אני רק רוצה להעיר הערה קטנה.

עמוס כאוי: אני עמוס משכונת כפר מירון.

עמוס כאוי: אני בוועד - - - שנים רבות, עד לפני 15 שנה.

עמוס כאוי: גם אצלנו היה שיקום שכונות.

עמוס כאוי: רציתי להעיר הערה לגבי השיקום הפיזי.

עמוס כאוי: אני מודיע לכם שאצלנו היה שיקום פיזי, תוספת של חדרים, לא רק צביעה.

עמוס כאוי: כשילדים גרים בארבע מיטות בחדר - - - לצבוע לו את החדר, זה יפה, אבל עדיין יהיו ארבע מיטות בחדר.

עמוס כאוי: הוסיפו גם שני חדרים אצלנו.

עמוס כאוי: גם בבתים הפרטים וגם בבתים הלא פרטיים של "עמידר".

עמוס כאוי: ככה שתיקחו בחשבון שכן אפשר לעשות את זה, ועשינו את זה, וזה יצא מדהים, ויש לנו שכונה לתפארת.

עמוס כאוי: אני אומר לכם שגם פה אפשר לעשות אז זה.

דני דנון: תודה עמוס.

דני דנון: משפט קצר.

מלקו סולומון: יש בעיה אחת, זו בעיה של אריתראים, באים לפה ומשכירים דירה.

דני דנון: מה המספרים?

מלקו סולומון: המון.

מלקו סולומון: יש ביניהם אלימות.

מלקו סולומון: אם יקרה משהו מחר בבוקר, אז עוד פעם אנחנו נעלה לתקשורת.

מלקו סולומון: משכירים דירת שלושה חדרים חמש, שש, שבע, שמונה.

מלקו סולומון: אני רואה אותם כל ערב, המון.

מלקו סולומון: גם יש קונפליקט בין הצעירים שלנו לאריתראים.

מלקו סולומון: זאת הבעיה של השכונה.

דני דנון: מישהו יודע נתונים במספרים?

מלקו סולומון: הרבה.

חנה בן-ארי: בבית הספר "הדרים" יש לנו שני תלמידים.

דני דנון: ובעיר, כמה?

זהר בלום: אחוז לא גבוה.

זהר בלום: אין לנו נתונים.

זהר בלום: הבעיה היא, אתה יודע, שלוחצים בתל-אביב, הם יורדים לכיוון שלנו.

זהר בלום: וקשה לנו למנוע.

זהר בלום: אנחנו נלחמים פה עם מישהו שמשכיר דירה לקרוב ל-40 שגרים באותה דירה בלב העיר.

דני דנון: 40 איש בדירה?

זהר בלום: 40 איש בדירה.

זהר בלום: אין לנו דרך לאכוף את זה.

זהר בלום: בכל האמצעים – שלחנו את משרד הבריאות, שלחנו את כל הגופים.

זהר בלום: אין לנו דרך לעקוף את זה.

קריאות: - - -

דני דנון: טוב, אנחנו לא נפתח את הנושא הזה עכשיו.

דני דנון: אנחנו כן דנו בזה, אנחנו היינו בסיור של הוועדה בנווה שאנן.

דני דנון: ראינו את ההשפעות על העולים שמקבלים פחות שירותים.

דני דנון: פה אין כמויות שמשפיעות על העולים, אבל זה נושא שהוא באמת חשוב.

דני דנון: אני רוצה, ברשותכם, לסכם את הישיבה ולומר שהוועדה בהחלט התרשמה מהפעילות המבורכת של כל משרדי הממשלה, של הגורמים העירוניים לשילוב העולים יוצאי אתיופיה בעיר רחובות.

דני דנון: אנחנו גם מברכים את משרד החינוך ואת משרד הקליטה על פתיחת שנת הלימודים בצורה טובה.

דני דנון: אנחנו רוצים להודות לראש העיר, סגנו, חברי מועצת העיר, לגולן ביטון, מנהל המתנ"ס, ולכל העושים במלאכה בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.

דני דנון: הוועדה פונה למשרד השיכון לקבל נתונים על שיקום שכונות בעיר רחובות, על תקציב חמש השנים האחרונות, גובה התקציב והפיקוח.

דני דנון: בישיבה הקודמת היה נציג משרד השיכון, הוא לא נמצא פה.

דני דנון: אנחנו נקבל את הנתונים.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרדי הממשלה לשקול – אנחנו לא מביעים פה עמדה כי אנחנו לא הכרענו בסוגיה – לבחון את נושא הרחבת פעילות תכנית החומש.

דני דנון: אנחנו משאירים את זה כרגע.

דני דנון: לכן קחו בחשבון שכל החלטה תהיה על חשבון תושבי קריית משה.

דני דנון: אני רוצה בהזדמנות זאת להודות שוב לכם על הפעילות היפה של הילדים.

דני דנון: ואנחנו נמשיך לעקוב.

דני דנון: כמו שאמר ד"ר נגוסה, זה כבר סבב שני שאנחנו מבקשים ברשויות המקומיות.

דני דנון: אחרי שנחזור מחופשת החגים, אנחנו נחזור לסייר בכל הרשויות ולראות איך הדברים שנגענו בהם מתקדמים או לא מתקדמים.

דני דנון: אני רוצה בהזדמנות זאת גם לאחל שנה טובה לכולם.

דני דנון: שתהיה שנה טובה.

דני דנון: תודה רבה.