ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 768, 2012-07-25 10:30

חיים כץ: אני מקווה שהביטוח הלאומי – חשבתי שאנחנו באים לפלירט קצר, אני רואה שאנחנו הולכים למשהו ארוך.

אברהם מיכאלי: איך ציפית, שביטוח לאומי יוציא אותך בזול?

חיים כץ: לא, אין לי טענות.

חיים כץ: ממש אין לי טענות, מהסיבה שזה היום יום רביעי בשבוע, היום האחרון למושב הנוכחי, ו' באב – אם אתה לא יודע, אז היום ו' באב, ביום ראשון יהיה תשעה באב, אני מקווה שיהיה לך צום קל – 25 ביולי 2012.

אברהם מיכאלי: דע לך, כל בוקר קוראים תהילים לפי אותיות עבריות.

חיים כץ: אני קם בנץ וקורא.

חיים כץ: אני קם בנץ, אני לא אומר לך מה אני קורא, אבל אני קם בנץ.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא: הצעת חוק הבטחת הכנסה (רכב בשווי נמוך), של חבר הכנסת אמנון כהן, חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

חיים כץ: ואת שאר אלה שנרשמו פה אני לא מקריא, כי הם לא באו.

חיים כץ: לא באו – לא חשוב להם.

אמנון כהן: לא, לא, בסדר.

חיים כץ: אל תגיד לי לא.

חיים כץ: מי שחשוב לו בא.

חיים כץ: ואז, אם הוא בא, מקריאים את השם שלו.

חיים כץ: אני מבין שישבתם כולכם ביחד והגיתם את הרעיון.

חיים כץ: ואמרתם, אנחנו מחוקקים חוק ענק, וביקשתם רוויזיה.

אמנון כהן: אני ביקשתי רוויזיה, להגיד לך על מה?

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: אנחנו מצביעים על הרוויזיה שלך.

חיים כץ: ומי בעד הרוויזיה?

חיים כץ: ירים את ידו.

שלי יחימוביץ': רגע, מה?

וילמה מאור: כן, לפתוח את הדיון.

חיים כץ: אחרת, אנחנו לא יכולים לדון בכם בכלל.

וילמה מאור: אחרת, אי אפשר לדון.

וילמה מאור: בעד – פה אחד

חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים פה – ואתה, בשם מי הצבעת?

אברהם מיכאלי: בשם אמנון כהן.

אמנון כהן: לא, אני לא חבר ועדה.

חיים כץ: אתה לא יודע להצביע פה.

אברהם מיכאלי: אני הצבעתי, זה בסדר.

אמנון כהן: אני לא מצביע.

חיים כץ: אמנון כהן רצה להצטרף לוועדה, אבל אין לנו מקום, אנחנו לא יכולים לקבל אותו - -

אמנון כהן: אני סומך על חברי לסיעה.

אמנון כהן: בסדר גמור.

חיים כץ: - - אז אנחנו לא נספור את הצבעתו.

חיים כץ: ובכל זאת, כל חברי הכנסת שנמצאים פה תמכו ברוויזיה, ואנחנו נפתח את הדיון.

אמנון כהן: תן לי רק משפט לפני שאתה - - -

חיים כץ: בבקשה, קח כמה שאתה רוצה.

אמנון כהן: קודם כל, אני מודה לאדוני היושב-ראש – אישרנו לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק שלי ושל חברת הכנסת שלי יחימוביץ, היינו בפרונט וניהלנו הרבה מגעים מול הביטוח הלאומי.

חיים כץ: שלי ניהלה גם הרבה מגעים מולי בעניין החוק הזה.

אמנון כהן: גם, גם מולך.

אמנון כהן: ודאי, אתה היית השושבין, וגם שלחת אותנו מאחורי הקלעים לעשות את העבודה, ותודה רבה לך.

אמנון כהן: הגענו להבנות ואף הכנסנו להצעת החוק שלנו מספר תיקונים של בני משפחה, והכול בתיאום עם המוסד לביטוח לאומי.

אמנון כהן: אישרת אותה, אדוני, בוועדה שלך, בקריאה שנייה ושלישית.

חיים כץ: ואז מה קרה?

אמנון כהן: וברגע האחרון האוצר אמר שהחוק הזה הוא תקציבי, ואני נמצא בקואליציה יחד - - -

חיים כץ: אבל אתה יודע שאם אישרו לך את זה והממשלה מסכימה, אז זה לא תקציבי.

אמנון כהן: "תקציבי" זה אומר שאין הסכמה שלהם.

אמנון כהן: אם זה היה בהסכמה שלהם, ודאי הייתי מעביר.

אמנון כהן: אז הייתי צריך לגייס יותר, ואני לא רוצה ללכת נגד הממשלה, כי אני קואליציה יחד אתך.

אמנון כהן: אז נאלצתי – כי לפי התקנון אתם חייבים להניח את זה במליאת הכנסת – אז נאלצתי לעשות רוויזיה על מנת לחכות לעיתוי.

אמנון כהן: והנה, בג”ץ אמר שהחוק שלנו, שהוא ראוי וטוב ולא מחוקקים אותו, ובג”ץ כפה על המוסד לביטוח לאומי לתקן את העוול שעושים 50 שנה לאנשים שזקוקים.

שלי יחימוביץ': בקיצור, מעכשיו אתה בוטח בבג”ץ.

חיים כץ: למה, בג”ץ פה בדיון?

אמנון כהן: לא, אני אומר שבעקבות הבג”ץ יש חוק פה.

חיים כץ: אבל הבג”ץ איננו.

חיים כץ: בג”ץ לא קובע לנו.

חיים כץ: אנחנו בהפרדת רשויות.

אברהם מיכאלי: לבג”ץ אין זכות הצבעה.

אמנון כהן: אני אומר שלצערי זה הגיע לשם, ודווקא הפקידות במוסד לביטוח לאומי היו פתוחים, היו אתי לאורך כל הדרך, היו יצירתיים ומצאו פתרון.

אמנון כהן: גם האוצר היה בחלק מסוים יצירתי, ולאחר מכן - - -

אברהם מיכאלי: - - -

אמנון כהן: אלו העובדות.

אמנון כהן: עכשיו אתה, אדוני.

אמנון כהן: ואני שמח ואני רוצה למזג.

אמנון כהן: אני צריך להצביע על מיזוג.

שלי יחימוביץ': אני גם רוצה להגיד מילה.

חיים כץ: בבקשה, אין בעיה.

אמנון כהן: משפט אחרון: אני מבקש למזג את הצעת החוק שלנו עם הצעת החוק הממשלתית, אבל בתנאי – יש לנו סעיפים נוספים שלא נמצאים בהצעת החוק הממשלתית – שזה יבוא לידי ביטוי בתוך החוק.

אמנון כהן: אז אני מבקש מאדוני היושב-ראש, להפעיל את - - - לטובת הציבור.

אמנון כהן: אני מכיר את הרגישות שלך.

אמנון כהן: עשיתי את זה בתיאום אתם.

חיים כץ: זכור את המשפטים האלה, הם נרשמים בפרוטוקול.

אמנון כהן: ודאי, אדוני.

אמנון כהן: אני אומר, אחד חברי הכנסת החרוצים - -

חיים כץ: לא, לא, לא.

אמנון כהן: - - שיכל להיות שר במדינת ישראל, ויתר על תפקידו כשר, ואמר, אני רוצה לשנות, לשנות הרבה דברים לטובת החברה.

חיים כץ: טוב, אני חוזר בי.

חיים כץ: עזוב, עזוב.

אמנון כהן: ואני מבקש שאתה תהיה בחמישייה הפותחת בפריימריז של הליכוד.

חיים כץ: ממי אתה מבקש?

אמנון כהן: מאלה שיקראו את הפרוטוקול.

אברהם מיכאלי: הוא מבקש משלי, בחמישייה שלה, להכניס אותו.

שלי יחימוביץ': רעיון לא רע.

אמנון כהן: - - -

חיים כץ: לך עכשיו לעמית סגל, תגיד שנרקם רעיון בין חיים לשלי.

אברהם מיכאלי: - - - כמו אלה מקדימה.

אמנון כהן: ואני רוצה גם להגיד תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שהיינו יד ביד בהצעת החוק הזו.

חיים כץ: הוא לא מבין את זה.

חיים כץ: אנחנו מסיימים את הדיון בעוד חמש דקות.

אמנון כהן: יש לה תרומה רבה, ואני מאחל לה הצלחה בהנהגת המדינה.

אמנון כהן: הצלחה בהנהגת המדינה, ואת ראויה לזה.

שלי יחימוביץ': לא, אני רואה בזה יותר מזה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אמנון כהן ואני עובדים על זה כבר שלוש שנים, עם פגישות אינספור עם הביטוח הלאומי, ומשא ומתן מתיש על דבר שהוא כל-כך בסיסי – שבן-אדם שיש לו רכב ישן ומצ'וקמק יוכל לצאת לעבודה כדי סוף-סוף להתפרנס בכבוד, והוא לא יצטרך בשביל זה למכור את הרכב.

שלי יחימוביץ': כי אם הרכב יישאר אצלו, הוא לא יהיה זכאי לקצבה.

שלי יחימוביץ': קודם כל, אני מצטרפת לכל הדברים של אמנון, אבל אני רוצה להוסיף עוד שלוש נקודות והן קריטיות.

שלי יחימוביץ': עולה כאן הצעת חוק ממשלתית שבעצם נועדה להחליף את הצעת החוק שלנו בצו בג”ץ.

שלי יחימוביץ': ואני רוצה להדגיש כאן שלושה דברים שהם משמעותיים, כי הצעת החוק הממשלתית היא עמומה.

שלי יחימוביץ': היא קובעת שהשר יקבע את סכום התקרה שממנו תישלל הזכאות, אבל לא אומרים לנו מה הסכום.

שלי יחימוביץ': אצלנו מדובר על 30,000 שקלים.

חיים כץ: אני אתן לך בונוס.

חיים כץ: שמעת?

שלי יחימוביץ': בסדר גמור.

חיים כץ: אני אתן לך בונוס.

חיים כץ: את סומכת עלי, לא?

אמנון כהן: שיהיה כתוב אבל, הבונוס שיהיה כתוב, אין בעיה.

שלי יחימוביץ': לא, כשהוא אומר "בונוס", הוא מתכוון למשהו יותר טוב אולי.

שלי יחימוביץ': היא קובעת שהשר יקבע מנגנון בו הקצבה תקוצץ במדרגות בהתאם לשווי הרכב, אבל לא אומרים לנו מה המנגנון.

שלי יחימוביץ': אצלנו אין דבר כזה.

שלי יחימוביץ': ודבר שלישי, היא לא קובעת את המנגנון בעצמו שבאמצעותו ייקבע שווי הרכב.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק שלנו מסמיכה את השר לקבוע תקנות לקביעת שווי הרכב.

שלי יחימוביץ': בקיצור, אני מבקשת למזג, ואני מבקשת שבמיזוג יבואו לידי ביטוי ההבדלים האלה.

חיים כץ: אני מבקש הפסקה של שלוש דקות בדיון.

אמנון כהן: אפשר לבקש מיושב-ראש הכנסת, שנאריך קצת את הדיון.

וילמה מאור: יש, יש.

חיים כץ: אמנון, תאמין לי, אם היית דואג רק לדברים שלך.

אמנון כהן: דואג לך, לתקנון הכנסת.

אמנון כהן: אני לא דואג לעצמי אף פעם.

אמנון כהן: לפרוטוקול – אני לא דואג לעצמי אף פעם.

אמנון כהן: ואני אומר, לא אכפת לי שהחוק לא יירשם על שמי, כי אין לי פריימריז.

חיים כץ: שלוש דקות הפסקה.

חיים כץ: שוב, בוקר טוב.

חיים כץ: יש לנו אישור מיוחד לנהל את הישיבה הזאת בזמן שהמליאה עובדת, ואני מקווה שהאישור הזה לא יהיה לשווא.

חיים כץ: ואחרי שמיזגנו את החוקים - - -

וילמה מאור: צריך להצביע.

חיים כץ: אה, לא הצבענו על המיזוג.

חיים כץ: אז קודם כל נצביע על המיזוג.

חיים כץ: מי בעד המיזוג של החקיקה?

חיים כץ: ירים את ידו.

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאו פה ויש להם זכות הצבעה אישרו את המיזוג, ואנחנו ממזגים את הצעת החוק של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, חבר הכנסת אמנון כהן וחבר הכנסת אברהם מיכאלי, ועוד כמה מצטרפים, להצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 40) הממשלתית.

חיים כץ: ואחרי שאנחנו מצרפים את הצעת החוק, אז אנחנו גם נשלב בהם.

חיים כץ: אנחנו נרחיב את הצעת החוק הממשלתית ונכניס סעיפים לתוך הצעת החוק הממשלתית.

חיים כץ: לפני שניגע ברטרואקטיביות, אני מבין שהצעת החוק הזאת צריכה גם תקנות.

חיים כץ: ומאחר שאני מדבר לפרוטוקול, אז בשנתיים האחרונות היו דיונים בביטוח הלאומי בנושא הבטחת הכנסה, בכל מיני דברים של ממון, נכסים, מבנים, חקלאות, הכול.

חיים כץ: והכול תקוע.

חיים כץ: ובאנו בהידברות עם הביטוח הלאומי – למה אתה מסתכל על השעון כל הזמן?

חיים כץ: אתה חושב שהוא מזייף?

רועי קרת: לא.

רועי קרת: אני מתנצל, אני צריך לצאת ב-11 ורבע.

רועי קרת: כשאני אצא, תחליף אותי עורכת-הדין נאור, שגם היא מהמוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: אין בעיה בכלל.

חיים כץ: הסיכומים מול מנכ"ל הביטוח הלאומי ובין נציגי האוצר – ואני מכיר אותם והם יכבדו את מילותיהם, ואני לא נכנס לכל פרטי הסיכומים פה, אבל אני בטוח ששום פסיק ותג מהסיכומים לא ישונו.

חיים כץ: שום פסיק ותג.

חיים כץ: כמוני, גם חברי, חברי הכנסת שהסכימו למזג על סמך מילותי שנאמרו להם שלא במסגרת הישיבה על כל הסיכומים וההסכמות, אמרו, אם כך הדבר, אנחנו יודעים שאנחנו מקבלים פחות אבל אנחנו מסכימים.

אמנון כהן: אתה מתכוון לגובה - - -

חיים כץ: אני מתכוון לגבי הכול.

חיים כץ: אמרתי, הכול.

אמנון כהן: דב בארי, שים לב, כן?

חיים כץ: הוא לא יודע לדבר.

חיים כץ: הוא לא קיבל רשות דיבור בוועדה הזאת.

חיים כץ: אף אחד חוץ ממך לא מקבל רשות דיבור אם הוא לא מצביע.

חיים כץ: רק אתה.

חיים כץ: עכשיו אנחנו מדברים על החוק, על הסכמות שישנן ושכן אפשר להגיד, שנאמרו בטרום דיון.

חיים כץ: האחת, התחולה של החוק תהיה מה-1.3.2012, רטרו.

חיים כץ: ההיערכות של המוסד לביטוח לאומי תסתיים עד ה-31.12.2012.

חיים כץ: וזמן התגובה של האנשים שיוכלו להגיב ולבקש את מה שמגיע להם, יהיה מה-1.1.2013 עד ה-30.9.2013, והביטוח הלאומי יעשה כמיטב יכולתו לפרסם, בנוסף לפרסומים של החקיקה, שקרה משהו במישור הזה, בייחוד לאוכלוסיות הרלוונטיות שהביטוח הלאומי יודע את שמם וכתובתם.

רועי קרת: אדוני, מילה על ההיערכות.

חיים כץ: רגע, היועצת המשפטית שלנו קודמת לך, כי היא קרובה אלי.

חיים כץ: ואתה, תראה איזה מרחק.

שמרית שקד: קודם כל, אני חושבת שכוונת הוועדה היא שההחלה הרטרואקטיבית היא רק כדי לתת גמלאות, ולא לשלול גמלאות, ולא להפחית גמלאות בשל החוק שחל רטרואקטיבית.

שמרית שקד: לדוגמה, אם היה אופנוע שפעם הוא לא שלל והיום הוא ישלול לפי החוק הזה, אז לא ישללו מבן-אדם רטרואקטיבית בגלל החוק הזה.

שמרית שקד: אלא שהחוק הזה יכול רק להיטיב עם אנשים - -

אברהם מיכאלי: אין חוק זה בא לגרוע, אלא להוסיף.

שמרית שקד: - - לפני יום הפרסום.

שמרית שקד: מיום הפרסום והלאה - - -

חיים כץ: ואני חוזר להסכמות – ההסכמות היו שלא משנה אם רכב הוא דו-גלגלי או ארבעה-גלגלי.

חיים כץ: זאת אומרת, גם אופנוע, לצורך העניין - - -

אמנון כהן: בגובה המחיר שלו?

חיים כץ: גובה המחיר יהיה זהה לגובה הרכב.

חיים כץ: וקבענו שלא יהיה הארלי דוידסון חדש, כי זה 150,000 שקל ואנחנו לא רוצים.

אברהם מיכאלי: זה זול.

חיים כץ: על הארלי דוידסון חדש זה זול, הא?

אברהם מיכאלי: בטח.

חיים כץ: כמו כן, אם אנחנו מדברים על התחייבויות, אז המוסד לביטוח לאומי יגיש את התקנות לחקיקה הזאת ב-9 באוגוסט, יום חמישי, בשעה 10:00 בכפר המכביה.

חיים כץ: מנהלות הוועדה יגישו את התקנות לחקיקה הזאת, ולחקיקה שדיברנו על שאר הצרכים של אלה שמבקשים הבטחת הכנסה.

חיים כץ: זה ממון, נכסים, מגרשים, וכן הלאה – כל התקנות האלה יוגשו ב-9 באוגוסט.

חיים כץ: אני רוצה את תגובת הביטוח הלאומי.

רועי קרת: כן, אני אתחיל מהנושא של ההיערכות.

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: תתחיל מהתאריכים – אם אתם תעמדו בהתחייבות שלכם, ותביאו את התקנות ב-9 באוגוסט.

רועי קרת: אני יכול להתחייב להביא טיוטת תקנות ב-9 באוגוסט.

חיים כץ: לא טיוטה.

חיים כץ: אנחנו נצביע עליהן.

רועי קרת: אדוני, אנחנו לא לבד במשחק הזה.

חיים כץ: מי עוד במשחק הזה?

רועי קרת: משרד האוצר ומשרד - - -

חיים כץ: מבחינתכם, אתם תעמדו?

רועי קרת: אנחנו, מבחינתנו, נביא ב-9 באוגוסט.

חיים כץ: אתה ממשרד האוצר, מבחינתך?

חזקיה ישראל: בהתאם להסכמות, ה-9 באוגוסט זה בסדר גמור.

חיים כץ: יפה.

חיים כץ: מי עוד צריך להביא?

דב בארי: לגבי המועצה – המועצה תעמוד בלוחות הזמנים.

חיים כץ: המועצה תעמוד.

חיים כץ: איפה משרד המשפטים?

איה דביר: אני יכולה לבדוק את זה.

חיים כץ: תבדקי.

חיים כץ: אם לא, לא נחוקק.

רועי קרת: אדוני, מילה על ההיערכות, לפני שאני יוצא - - -

חיים כץ: זה משרד המשפטים שלפני שעה ביקש לעבוד 40 שעות ביום.

חיים כץ: אמרתי להם שאפילו אנחנו בכנסת, אנחנו בוועד – וגילוי נאות: אני בוועד העובדים, לא מסוגל להזיז את השעון, להוסיף שעה.

חיים כץ: ובדקתי עם אמנון כהן בכנסת, שהוא כמעט כל יכול, ועדת הפנים, אמר לי: שמע, אני לא יודע להזיז את השעון, לא יודע לעשות יממה 28 שעות, לא יודע.

חיים כץ: אתה לא יודע, נכון?

אמנון כהן: 27.5 עוד אפשר.

חיים כץ: 28 זה רק בטח הרב עובדיה יודע.

חיים כץ: אתה לא.

רועי קרת: אדוני, אפשר מילה על ההיערכות?

חיים כץ: לפני שאני נותן לך, אני רוצה להגיד עוד משהו.

רועי קרת: חבל.

חיים כץ: לא, לא חבל כלום.

חיים כץ: אני רוצה שתבין שחבל על המתים.

חיים כץ: חוץ מזה, לא חבל על כלום.

חיים כץ: אנחנו מעגנים עכשיו עבודה – הוא אמר שנתיים, ואני אומר לך, שנתיים ויותר שלי מול המערכת שלכם.

חיים כץ: ואני רוצה שיהיה ברור שאישור התקנות מצריך אישור ועדת העבודה והרווחה, ואתם מסכימים גם לזה.

רועי קרת: מקובל.

רועי קרת: אדוני, הציבור לא נדרש להיערכות כי הציבור מגיש תביעה כמו שהוא הגיש קודם.

וילמה מאור: הוא צריך לדעת.

רועי קרת: לדעת הוא יידע, אנחנו נפרסם בכל - - -

חיים כץ: שמע, אני ישבתי היום בבוקר עם הבוס שלך והתברר לי, וואלה, הייתי יכול לקבל יותר.

חיים כץ: אחר-כך שמעתי ממך - - -

רועי קרת: אני בטוח, אדוני, שלא לעניין הזה.

רועי קרת: על העניין הזה אף אחד לא דיבר, בהבטחת הכנסה בסעיף 14 יש את עיקרון העל.

רועי קרת: כיוון שזו גמלת קיום, התשלום הוא ממועד הגשת התביעה ואילך, לא רגע קודם.

רועי קרת: בכל מקרה נעשה כאן חריג, אבל תשעה חודשים של חריג זה הרבה זמן, ואדוני, זה לא מוצדק.

רועי קרת: האיש יכול להגיש את התביעה היום – אנחנו נבדוק אותה לפי הכללים החדשים, ברגע שאנחנו נהיה מוכנים להגיש, אין מקום לחכות עם הגשת התביעה.

חיים כץ: רועי, אני אגיד לך למה כן.

חיים כץ: משרד המשפטים, מה אמר?

איה דביר: אנחנו נוכל לעשות כל מאמץ.

איה דביר: הנושא מורכב ויש אינטרס גם למשרד המשפטים שזה יהיה כמה שיותר מהיר, אבל אנחנו לא יכולים להתחייב באופן מוחלט.

חיים כץ: מה היה הדיון הקודם שהשתתפת פה?

איה דביר: חוק שעות עבודה ומנוחה.

חיים כץ: מה ביקשת?

חיים כץ: גמישות שעות, בלי הגבלה.

חיים כץ: אז תעבדו בלי הגבלה ותעמדו ב-9 באוגוסט.

איה דביר: יעשו כל מאמץ.

איה דביר: זה מה שנתבקשתי למסור.

חיים כץ: אז לאשר את החוק או לא לאשר את החוק?

חיים כץ: תגיד לבג”ץ שמשרד המשפטים לא יודע להתחייב כי הוא לא רגיל לעזור לאנשים נזקקים בפרק זמן קצר.

איה דביר: אני חושבת שכדאי לאשר את החוק כדי שלמשרד המשפטים יהיה תמריץ חזק לעשות כמה שיותר מהר, וזה מה שנתבקשתי למסור.

איה דביר: אנחנו נעשה כמה שיותר מהר.

איה דביר: אנחנו שותפים בצורך לעשות את זה במהירות.

חיים כץ: טוב, אני לוקח את זה כאילו זה ייבחן בצורה אוהדת.

חיים כץ: ו"ייבחן בצורה אוהדת" בשבילי, זה חיובי.

חיים כץ: אדוני, משרד האוצר?

חיים כץ: לפני שניכנס לחוק.

דב בארי: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לחדד נקודה לעניין ההיערכות של הביטוח הלאומי.

דב בארי: אני דיברתי עם הביטוח הלאומי, ואני מאמין שאפשר לעשות פה קווץ' ולבקש מהביטוח הלאומי לעשות היערכות טיפה יותר קצרה.

דב בארי: במקום תשעה חודשים – שלושה חודשים - - -

חיים כץ: מה תשעה חודשים?

דב בארי: שישה חודשים, סליחה.

דב בארי: במקום שישה חודשים – שלושה חודשים, ולהתאים את התחולה של התקנות למהות הקצבה.

דב בארי: אנחנו מדברים פה על קצבה סוציאלית שנועדה לתת רשת ביטחון אחרונה לתושבים.

דב בארי: העיקרון של לתת פה תקופת רטרו גדולה מדי הוא לא סביר.

דב בארי: לכן אני חושב שכן צריך לדרוש מהביטוח הלאומי תקופת היערכות קצרה יותר, ועל זה גם נקבל תקופת היערכות - - -

חיים כץ: אני רוצה להסביר לך את משרד המשפטים, או על הביטוח הלאומי.

חיים כץ: משרד המשפטים צריך לאשר כמה תקנות שהן לא מסובכות במיוחד.

חיים כץ: הוא אומר: אני לא יודע אם נעמוד ביעדים, אנחנו, יש לנו הרבה עבודה, אנחנו נעשה מאמץ.

חיים כץ: בהיערכות, אם יבואו כל האנשים ביום אחד, יבוא הביטוח הלאומי ולא יעשה את העבודה.

חיים כץ: אנשים מעוניינים לבקש כמה שיותר מהר, הם רוצים את הכסף.

חיים כץ: הם יכולים לבקש, הם יקבלו כסף, כמה שיותר מהר, טוב להם.

חיים כץ: אבל לא כולם יודעים.

חיים כץ: הביטוח הלאומי בא לעזור לאנשים, ואנחנו מאפשרים לאנשים שלא שמעו ביום הראשון ולא רצו ללכת מכות בתור – תן להם תשעה חודשים.

חיים כץ: לא קורה כלום.

חיים כץ: המסה הגדולה תבוא בשבוע הראשון.

דב בארי: אז אני רוצה, ברשות כבוד היושב-ראש, אם אפשר, לרדת לרמת החודשים, כמו שאתה עשית.

חיים כץ: אוקיי, מה אתה מציע?

דב בארי: את תיקון החוק אנחנו מעבירים היום, בתקווה, ולתקנות נקבל את אישור הוועדה שבועיים מהיום.

חיים כץ: לא שבועיים.

חיים כץ: שמענו – 9 באוגוסט.

דב בארי: כן.

דב בארי: זה שבועיים מהיום, לא?

חיים כץ: לא מבין.

חיים כץ: יש תאריכים.

דב בארי: יש תאריך, יש תאריך.

חיים כץ: אתה תבוא לתקנות, אם לא, אני לא אאשר את התקנה שלך.

אמנון כהן: 9 בחודש, כפר המכביה בעשר?

חיים כץ: כן, קומה שלישית.

אמנון כהן: חדר מספר?

אברהם מיכאלי: דפקת לה את הנסיעה לחוץ-לארץ עכשיו.

דב בארי: הביטוח הלאומי אומר שהוא צריך שלושה חודשים להיערך – עד אמצע חודש נובמבר, אם אני לא טועה.

קריאות: סוף נובמבר.

דב בארי: סוף נובמבר.

דב בארי: אנחנו שואלים, האם אתם יכולים לקבל תביעות במהלך התקופה הזאת ולשים אותן בצד?

קריאות: כן.

דב בארי: אז באותם שלושה חודשים לקבל גם את אותן תביעות ושלום על ישראל, בלי לסבך את התאריכים מבחינת מועד התביעה של מקבל הגמלה או דורש הגמלה, ומועד העבודה של הביטוח הלאומי.

דב בארי: אותו זמן היערכות גם לתובע וגם לביטוח הלאומי, לכל התקופה.

חיים כץ: שמע לי, חשוב לי השם של הביטוח הלאומי.

חיים כץ: גם ככה השם שלהם לא איי-איי-איי.

חיים כץ: אם אני אבוא ואגיש בקשה, והם נערכים שלושה חודשים – אני, כמגיש הבקשה, ארגיש גרוע שלא קיבלתי תשובה שלושה חודשים, ולא באשמתם.

חיים כץ: לא רוצה, לא רוצה שהם ישימו בצד.

חיים כץ: לא רוצה לפגוע בשמם הטוב.

חיים כץ: אני לא רוצה שאנשים יתלוננו ויגידו: שמע, הגשתי וארבעה חודשים לא עונים לי.

חיים כץ: ולמעשה, מה זה לא עונים?

חיים כץ: הם בזמן היערכות.

חיים כץ: לא רוצה.

חיים כץ: אני רוצה לשמור על שמם הטוב.

חיים כץ: ואם אני אגיש, יהיה זמן תגובה סביר.

חיים כץ: ולא רוצה לפגוע בשמם הטוב.

חיים כץ: אמנון, עשית לי ברדק בישיבה, תאמין לי.

אמנון כהן: מה שאתה רוצה.

אמנון כהן: אני יושב בשקט, לא מדבר בכלל.

שמרית שקד: כמה היום אתם משלמים רטרואקטיבית למי שהגיש הבטחת הכנסה?

כרמית נאור: אין תשלום רטרואקטיבית, בהתאם לסעיף 14.

דב בארי: כבוד היושב-ראש, בוא נחדד פה את הנקודה.

דב בארי: אם אני מבין נכון מגברת אורנה ורקוביצקי מהמוסד לביטוח הלאומי – היא יודעת לתת תשובה בתקופת ההיערכות, כרגיל, כמקובל.

דב בארי: היא רק לא תדע לשלם לפי אותם נהלים.

דב בארי: זאת אומרת, התובע יקבל תשובה כמו במסלול רגיל.

חיים כץ: זו לא תשובה.

חיים כץ: תגידי לי, מהביטוח הלאומי – עזוב, אל תדבר אתה – השם שלך לא חשוב לך?

אורנה ורקוביצקי: תמיד, בהחלט.

חיים כץ: את מבינה שבן-אדם יבוא, ייתן לך טופס, ואת לא תשלמי לו שלושה חודשים?

אורנה ורקוביצקי: אבל ככה אני לא אשלם לו תשעה חודשים.

חיים כץ: הוא לא יודע שהוא צריך לקבל.

חיים כץ: תשמעי מה אני אומר לך.

אורנה ורקוביצקי: אני איתך.

חיים כץ: אני שומר על שמך הטוב.

חיים כץ: גם ככה שמכם לא טוב.

אורנה ורקוביצקי: אני איתך.

אורנה ורקוביצקי: נניח שזה עובר ב-9 באוגוסט – מהמועד שבו יעברו התקנות נצא בפרסום חזק לציבור.

חיים כץ: נגיד לו תיערך - - -

אורנה ורקוביצקי: לא, לא, לא להיערך.

אורנה ורקוביצקי: גם היום, כל התביעות שדחיתי ממרץ עד היום, כתבתי לאנשים במכתב שאנחנו ממליצים בפניהם לשוב ולהגיש תביעה ב-1 בספטמבר, כי צפויה חקיקה חדשה.

חיים כץ: מה את רוצה?

אורנה ורקוביצקי: אני אומרת שאם ייקח לי עד שלושה חודשים היערכות, בתקווה שאצליח גם קודם – פשוט, יש חגים, אז אני לא רוצה סתם להתחייב – ברגע שאנחנו נהיה מוכנים - - -

חיים כץ: תגידי לי, העורך-דין שדיבר ויצא, הוא לא מבין מה הוא מדבר?

אורנה ורקוביצקי: הוא מבין טוב מאוד.

חיים כץ: אז למה הוא ביקש כל-כך הרבה?

אורנה ורקוביצקי: לא היה לנו ברור על איזה מחירון נסתמך.

אורנה ורקוביצקי: כי אם נצטרך לצאת למכרזים וכולי, זה ייקח לנו זמן.

אורנה ורקוביצקי: אבל אם אנחנו יכולים להסתמך על מחירון קיים, אז זה הרבה יותר פשוט.

אורנה ורקוביצקי: זה היה הקו המכריע, הנקודה המכריעה.

חיים כץ: גם את המחירון קבענו.

אורנה ורקוביצקי: אם יש מחירון ידוע, אז זה הרבה יותר פשוט להיערכות.

חיים כץ: כמה זמן היערכות את צריכה?

אורנה ורקוביצקי: עד שלושה חודשים, בהתחשב שמדובר בחופשות קיץ - - -

חיים כץ: זאת אומרת, ב-30 בנובמבר?

אורנה ורקוביצקי: כן, ומי שיגיש תביעה עד ה-30 בנובמבר נוכל לבדוק אותו רטרואקטיבית מ-1 במרץ, בתנאי שיתקיימו בו התנאים.

אורנה ורקוביצקי: וכל מי שיגיש תביעה עכשיו, אנחנו נגיד לו, גם אם הוא לא זכאי בגלל שאני כרגע לא יודעת לשלם לו, אנחנו נוציא מכתב - - -

חיים כץ: בסדר, אבל אז לא יבואו אליכם אנשים גם אם יהיה זה.

חיים כץ: עד 30 בנובמבר את?

חיים כץ: הורדת חודש?

אורנה ורקוביצקי: יותר, יותר.

חיים כץ: איך יותר?

אורנה ורקוביצקי: קודם אמרנו חצי שנה.

חיים כץ: אמרנו 31 בדצמבר.

חיים כץ: זה מה שאמרנו, זה רשום.

חיים כץ: הורדת חודש, אנחנו נרד ל-31 באוגוסט.

אורנה ורקוביצקי: זה ממש בעייתי מבחינת ביצוע לבדוק אנשים רטרואקטיבית כל-כך הרבה זמן.

אורנה ורקוביצקי: יותר מזה, זה אומר שאנשים יתייצבו בלשכות ואני לא אוכל לשלם להם, ואני אגיד להם, חכו עכשיו עד - - -

חיים כץ: את לא מבינה מה אני מדבר, אם ככה.

חיים כץ: אנשים יתייצבו בלשכות – את תשלמי להם.

חיים כץ: אחד שלא הגיש בקשה, יוכל להגיש את הבקשה עד ה-31 באוגוסט.

חיים כץ: את לא עוצרת אף אחד.

חיים כץ: מאפשרת לאנשים שלא ידעו, לא שמעו, לבוא ב-31 באוגוסט – זה שיבוא ב-29 באוגוסט ויגיש את הבקשה, יהיה זכאי.

שמרית שקד: יהיה זכאי מה-1 במרץ.

קריאות: כן, כן.

חיים כץ: הוא יהיה זכאי רטרואקטיבית.

חיים כץ: וזה שיבוא ב-1 בספטמבר, לא יהיה זכאי רטרואקטיבית.

חיים כץ: זה הכול.

חיים כץ: וואלה, תגיד לי, מה אתה רץ אחוז תזזית?

חיים כץ: קיבלת את כל מה שאתה רוצה.

חיים כץ: אה, לא קיבלת כלום?

חזקיה ישראל: ספטמבר 2013 – הוא אומר שלא יהיה זכאי לרטרו.

חזקיה ישראל: עד ה-31 באוגוסט הוא יהיה זכאי לרטרו.

אורנה ורקוביצקי: אז הוא נותן לו שנה.

אורנה ורקוביצקי: תוך שנה אני אצטרך לשלם רטרו מה-1 במרץ.

אורנה ורקוביצקי: זה מה שזה אומר?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: מה זה משנה?

חיים כץ: אני בכלל לא מבין אותך.

חיים כץ: עכשיו אני בכלל לא מבין.

חיים כץ: חשבתי שאני קצת מבין במתמטיקה ומספרים, ועכשיו אני מבין שאני לא מבין.

חיים כץ: בואי נגיד שהוא הגיע אליך ב-1 בדצמבר – נתת לו רטרו ממרץ, והתחלת לתת לו שוטף.

חיים כץ: מה זה משנה לך?

חיים כץ: זה אותו כסף.

חיים כץ: על הכסף שהוא לא לקח ממך, עוד הרווחת בריבית פק"מ.

חיים כץ: היה לך רווח על מה שלא שילמת.

חיים כץ: מבחינת הביטוח הלאומי, אם כולם יבואו באוגוסט – מבחינת כסף, אתם תעשו כסף.

חיים כץ: מה לעשות, נו?

חיים כץ: התאריך נקבע - - -

אורנה ורקוביצקי: אני רוצה להבין אותך עד הסוף.

אורנה ורקוביצקי: זה אומר שמי שיגיש ב-30 באוגוסט 2013 - - -

חיים כץ: יקבל רטרו ממרץ 2012.

אורנה ורקוביצקי: אוקיי.

אורנה ורקוביצקי: אבל זה אומר המון-המון בירוקרטיה, כי אני אבקש מהם אישורים על הכנסות וכולי רטרואקטיבית שנה ומשהו.

אורנה ורקוביצקי: אנחנו לא רגילים לזה.

אורנה ורקוביצקי: היום אנחנו עושים חודש אחד רטרו.

חיים כץ: אנחנו דנים עכשיו בהגדלת שעות העבודה.

אורנה ורקוביצקי: לא, זה לא עניין שלנו.

אורנה ורקוביצקי: זה עניין של הציבור, איך זה נראה.

חיים כץ: יהיה בסדר.

חיים כץ: תשמעי, לא נעים לי להגיד, אבל אם הייתם דואגים לציבור כמו שאנחנו דואגים לציבור פה בוועדה, היה בסדר.

שמרית שקד: עד ה-30 בנובמבר הם לא משלמים כלום?

חיים כץ: כלום.

וילמה מאור: כלום.

וילמה מאור: הם נערכים.

חיים כץ: כן, אדוני.

חיים כץ: אתה מסתכל בטלפון, מצביע, מקבל רשות דיבור, מסתכל בטלפון – בבקשה.

חיים כץ: לא האמנתי שהדיון הזה יהיה כל-כך ארוך וקשה.

דב בארי: מה שחשוב בדיון הזה שכולנו יודעים על מה מדובר ואין חלקים פתוחים.

חיים כץ: אם אתם עוד לא מבינים על מה מדובר, אז תבואו לעבוד באוצר.

דב בארי: כבוד היושב-ראש, צריך להדגיש ובל נשכח שאנחנו אומרים שאותו מבקש גמלה יכול לתבוע גמלה כבר היום.

דב בארי: זה לא שהוא יכול לתבוע גמלה מסוף מועד ההיערכות.

חיים כץ: היום הוא לא יכול, כי אין תקנות.

קריאה: לא, אבל הוא יכול להגיש תביעה.

דב בארי: אני מתנצל.

דב בארי: מהיום שבו התקבלו התקנות הוא יכול להגיש גמלה.

דב בארי: זה לא שהוא יכול להגיש גמלה בעילות ובתנאים האלה מספטמבר.

דב בארי: זאת אומרת, יש היערכות של שנה ושלושה חודשים לאותו תובע גמלה.

דב בארי: את זה חשוב לציין.

חיים כץ: אז הם לא צריכים היערכות.

אורנה ורקוביצקי: אני בודקת אותו בכל התנאים, יש כל-כך הרבה תנאים לבדוק.

אורנה ורקוביצקי: רק לחישוב הגמלה אני צריכה להיערך עד שלושה חודשים.

אורנה ורקוביצקי: זה משהו חדש לגמרי.

חיים כץ: אדוני, ממשרד האוצר, במסגרת העלויות שהגדרת כל הזכאים מה-1 במרץ קיבלו את הכסף.

חיים כץ: לצורך העניין, בתקציב שלך, הכסף יצא, הלך.

חיים כץ: אתה בונה תקציב – הכסף הזה יצא.

חיים כץ: עכשיו, אנחנו רבים או לא רבים, מדברים על מתי יבואו לקחת אותו.

חיים כץ: אחד יבוא לקחת אותו במרץ.

חיים כץ: ב-1 בספטמבר איחרת את הרכבת.

חיים כץ: אתה לא יודע לקבל את הכסף יותר, אתה מקבל לא רטרו.

חיים כץ: כל מי שיבוא ב-1 בספטמבר 2013, איבד את הרכבת הרטרואקטיבית, היא כבר נסעה מהתחנה.

חיים כץ: כל מי שיבוא במסגרת התקציב, לוקח את החלק שהקצבת לו.

חיים כץ: אני לא מבין – כולכם מצטייני דקאן שם, איך אתם?

חיים כץ: כמה?

אברהם מיכאלי: טוב, סגרנו.

חיים כץ: שלי, את רוצה לנהל את הישיבה?

שלי יחימוביץ': אני?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': אתה מנהל אותה מצוין.

דב בארי: כבוד היושב-ראש, אומרת פה נציגת המוסד לביטוח הלאומי, שלעניין התשלום יש לה קושי לבצע תשלום לפני סוף מועד ההיערכות.

דב בארי: זאת אומרת, לפני סוף נובמבר 2012.

דב בארי: אבל היא אומרת שהיא כן יודעת לתת תשובה באותה תקופה.

דב בארי: זאת אומרת, תקופת ההיערכות היא לעניין התשלום ולא לעניין התקופה.

חיים כץ: תקשיב, אנחנו בכלל לא מתווכחים.

חיים כץ: אני הבנתי מה שאמרתי לך, הבנתי.

חיים כץ: אפילו אנחנו, חברי הכנסת, הבנו.

חיים כץ: ואנחנו יודעים שלפני ה-30 בנובמבר לא יהיה כסף.

דב בארי: כן יהיו תשובות.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: כסף לא יהיה.

חיים כץ: אין לנו טענות.

חיים כץ: אנחנו לא מצפים שמישהו יבוא ויקבל את הכסף לפני ה-30 בנובמבר.

חיים כץ: בשביל זה הגדרנו את התאריך הזה.

חיים כץ: אין בעיה.

חיים כץ: אבל אתה, כשאתה נערך ובונה את התקציב, אתה יודע שאתה תצטרך לשלם את הכסף רטרואקטיבית ממרץ 2012.

חיים כץ: הבנת.

חיים כץ: יפה לך.

כרמית נאור: אדוני היושב-ראש, אם אפשר?

חיים כץ: מה עכשיו?

כרמית נאור: אם אנחנו הולכים על מנגנון כזה של תשלום רטרואקטיבית של שנה, למעשה, מה שייווצר הוא שייכנסו שני אנשים למוסד לביטוח הלאומי, האחד עם רכב והשני בלי רכב – האחד יקבל רטרואקטיבית והשני לא יקבל רטרואקטיבית.

חיים כץ: נכון.

כרמית נאור: אבל אדוני, לפעמים האוכלוסיה החלשה יותר היא דווקא בלי הרכב.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: את רוצה לתת גם להם?

חיים כץ: אני רוצה שתביני, גברת - - -

שלי יחימוביץ': אבל קודם לא נתת לו - - -

חיים כץ: שלי, שנייה, שלי.

חיים כץ: אני לא פותח אתך משא ומתן.

חיים כץ: יש לך ממונים?

חיים כץ: אני סיכמתי אתם.

חיים כץ: אני לא פותח אתך משא ומתן.

חיים כץ: אני רק מסביר את הכללים איך זה ינוהל.

חיים כץ: אני את המשא ומתן סיימתי עם הבוס שלך.

חיים כץ: זה נגמר.

חיים כץ: כן יקבל, החלש, החזק, הבלונדיני, זה כבר נגמר.

חיים כץ: זה מאחורינו.

חיים כץ: אנחנו כבר לא שם.

חיים כץ: עכשיו אנחנו בכללים איך יקבל, ואנחנו מתישים את עצמנו על הכללים האלה כל-כך הרבה זמן.

חיים כץ: המשא ומתן היה מתיש הרבה יותר, אבל הכללים הם פשוטים.

חיים כץ: הכול כבר נקבע.

חיים כץ: ועכשיו ההגדרות הן כאלה, ואנחנו נקרא את החוק ונדבר על החוק ונקרא את ההגדרות, ונגמור את הסיפור הזה.

חיים כץ: תודה רבה, תעברי להקראה.

שמרית שקד: כמו שדובר פה בישיבה, אנחנו בעצם מחוקקים חוק בעקבות החלטת בית-המשפט העליון.

שמרית שקד: בית-המשפט העליון ביטל את הסעיף בחוק כי הוא קבע שהיתה חזקה גורפת – כל מי שיש לו רכב, למעט החריגים, לא זכאי להבטחת הכנסה.

שמרית שקד: בית-המשפט אמר, זה פוגע, יש אנשים שלא מסוגלים להתקיים באופן הכי מינימלי.

שמרית שקד: אין להם את הכסף הזה, הם זקוקים להבטחת הכנסה, ובכל זאת, אתה מונע מהם הבטחת הכנסה בגלל שיש להם רכב.

שמרית שקד: ולכן בית-המשפט אמר שזה לא חוקתי.

חיים כץ: יש לנו זמן.

חיים כץ: את לא צריכה לבלוע את המילים.

חיים כץ: לאט-לאט.

שמרית שקד: אבל מצד שני, בית-המשפט אמר שהוא לא חולק על זה שבעלות על רכב או שימוש בו עשויים בכל זאת לסייע באומדן ההכנסה של הבן-אדם.

שמרית שקד: ולכן אנחנו כן יכולים לייחס לרכב איזושהי משמעות כלכלית מסוימת.

שמרית שקד: בית-המשפט קרא למחוקק להשיג את התכלית של הסעיף – להבטיח שהבטחת הכנסה תינתן רק לאלה שנזקקים לה באמת, ולעשות את זה בדרכי חלופיות, לפגוע פחות בזכות של אנשים לקיום מינימלי בכבוד.

שמרית שקד: וזה ההסדר שהממשלה מציעה.

שמרית שקד: אני רוצה להסביר רק את ההבדלים בין ההסדר שהממשלה מציעה ובין החוק שקיים היום.

שמרית שקד: היום, החוק מדבר על רכב בבעלות התובע או בשימושו של התובע.

שמרית שקד: כלומר, גם אדם שהיה בשימושו רכב, שללו לו.

שמרית שקד: היום החוק יגיד: בעל רכב לרבות מי שנוהג ברכב מנהג בעלים אף אם אינו רשום כבעליו.

שמרית שקד: כלומר, לא כל שימוש יפסול, אלא רק אם אדם נוהג ברכב מנהג בעלים.

שמרית שקד: זה כולל רכב של הילד שלו שנמצא עמו, וזה קיים בחוק גם היום.

שמרית שקד: רכב, למעט אופנוע, דיברנו על זה.

שמרית שקד: בעצם, לפי החוק החדש מכניסים גם אופנוע.

חיים כץ: רכב, כולל אופנוע.

שמרית שקד: כן.

שמרית שקד: היום בחוק זה למעט אופנוע.

שמרית שקד: ומעתה, כולל אופנוע.

שמרית שקד: לפי הכלל הקבוע היום, ככלל, רכב שולל זכאות לגמלת הבטחת הכנסה למעט חריגים.

שמרית שקד: ולפי ההסדר המוצע, בעלות על שני רכבים או בעלות על רכב בשווי שקובע השר בתקנות, היא זאת ששוללת באופן גורף את הזכאות להבטחת הכנסה.

שמרית שקד: כלומר, אם יש לו מעל X, הוא לא יהיה זכאי.

שמרית שקד: אם יש לו מתחת ל-X שייקבע, ינוכו לו מסכום הגמלה סכומים כפי שייקבע השר.

חיים כץ: כפי שהיא סוכמה בתקנות.

שמרית שקד: כפי שיקבע השר בתקנות, באישור ועדת העבודה.

חיים כץ: יפה.

שמרית שקד: היום יש חריגים לחוק, חלקם יישארו וחלקם יימחקו.

שמרית שקד: חריגים של מצב רפואי – נכה ברגליים, ילד נכה, רישיון רכב שהופקד – יישארו.

שמרית שקד: החריגים שדיברו על רכב ישן והכנסה מעבודה, ותובע שהחזיק רכב בשל עבודה ופוטר מעבודתו – יימחקו.

שמרית שקד: לפי החריגים האלה, אדם שהחזיק רכב, לא שללו לו בכלל מהבטחת הכנסה.

שמרית שקד: כרגע לא יחולו החריגים האלה, הם מבוטלים.

שמרית שקד: הוספת את הנושא של אישור ועדה ואני מציעה לקרוא.

חיים כץ: קראי.

שמרית שקד: רגע, אנחנו רוצים להוסיף גם את הסעיפים מהחוק שלנו?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: בהסכמה אתכם אנחנו מוסיפים לחוק את הסעיפים מהחוקים של אמנון כהן, שלי יחימוביץ ומיכאלי.

שמרית שקד: יש פה נוסח לדיון 25.7.12: הצעת חוק הבטחת הכנסה – זאת הצעת החוק הפרטית.

שמרית שקד: אני מניחה שאנחנו לוקחים ממנה את התיקונים שמסומנים בסעיף 1, פסקאות (1) ו-(2).

שמרית שקד: כלומר, התיקונים לסעיף 2 ו-3.

שמרית שקד: חבר הכנסת אמנון כהן?

אמנון כהן: כן.

שמרית שקד: "בפסקה (2), אחרי "הורהו של התובע" יבוא "או שהוא אחיו של התובע המתגורר עמו"; סעיף 9א(ג) מונה מספר מצבים בהם החזקת רכב על-ידי התובע לא תשלול את זכאותו לגמלת הבטחת הכנסה.

שמרית שקד: פסקה (2) שבו, עניינה ברכב המשמש את התובע או בן משפחתו לקבלת טיפול רפואי.

שמרית שקד: מוצע כאן להוסיף להגדרת בני משפחה גם את אחיו של התובע שמתגורר עמו.

שמרית שקד: "בפסקה (3), בסופה יבוא "וכן תובע שהוא מורשה נהיגה של נכה כאמור לפי הסכם בדבר גמלת ניידות שנערך לפי סעיף 9.

שמרית שקד: " פסקה (3), עניינה ברכב שמשמש את התובע או את בת-זוגו או את ילדו להסעה ברכב משום שהוא נכה ברגליו.

שמרית שקד: וכאן אנחנו מציעים להחיל את ההוראה הזו גם על תובע המשמש מורשה נהיגה עבור אדם אחר שהוא נכה ברגליו.

שמרית שקד: אתה רוצה להצביע על הפסקאות?

חיים כץ: לא, תקריאי את כל החוק ואנחנו נצביע על הכול ביחד.

אמנון כהן: לא פספסת כלום?

שמרית שקד: אחר-כך ישנן פסקאות (6) ו-(7) שנמחקות.

חיים כץ: לך שב שם.

חיים כץ: אני רואה אותך מתקרב לפה, אז אני לא מרגיש טוב.

קריאה: יש לי שאלה משפטית.

חיים כץ: משפטית – אנחנו נסמיך את היועצים המשפטיים.

אמנון כהן: לא פספסת איזה סעיף קטן שם?

אמנון כהן: אני סומך עליך, היועצת המשפטית שמרית, שאת עושה מלאכתך נאמנה.

חיים כץ: שמע, אתה יודע, שבגרמניה עכשיו, בחוק, אסור לעשות ברית מילה.

חיים כץ: אנחנו נתקן את זה בחוק פה.

אברהם מיכאלי: לא, לא.

אברהם מיכאלי: ביטלנו את זה.

אמנון כהן: טיפלנו בזה ברמה - - -

אברהם מיכאלי: טיפלנו בזה, חיים.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא סומכים על הכנסת - - -

שלי יחימוביץ': הם נסעו לאירופה כדי לשכנע - - -

חיים כץ: הוא אמר: סעיף קטן.

שמרית שקד: שמע, ההסדר שאתם מציעים הוא שונה.

אמנון כהן: הוא יותר טוב.

שמרית שקד: בפסקאות (6) ו-(7) יש הסדר שונה.

שמרית שקד: ככל שהתיקון שלכם הוא ל-(6) ו-(7), הוא לא יהיה רלוונטי כי הוא יורד.

שמרית שקד: - - - אותו להסדר אחר.

אמנון כהן: ושאר הסעיפים – בני משפחה, וזה, הכול סידרנו?

שמרית שקד: היו פה שני תיקונים שהקראתי, וזה מה שאני חושבת שרלוונטי כרגע.

שמרית שקד: עכשיו אני מקריאה מהצעת החוק הממשלתית: "הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 40), התשס"ב-2012 תיקון סעיף 9 1.

שמרית שקד: בחוק הבטחת הכנסה, התשמ"א-1981, בסעיף 9(א), בהגדרה "הכנסה", פסקה (5) – בטלה.

שמרית שקד: 2.

שמרית שקד: בסעיף 9(א) לחוק העיקרי – (1) במקום סעיפים קטנים (א) ו-(ב) יבוא: "(א) בסעיף זה – "בעל רכב" – לרבות מי שנוהג ברכב מנהג בעלים, אף אם אינו רשום כבעליו; "רכב" – רכב מנועי כהגדרתו בפקודת התעבורה; "תובע" – לרבות ילדו הנמצא עמו; (ב) תובע שהוא בעל שני רכבים או יותר או שהוא בעל רכב ששוויו עולה על סכום שקבע השר, לא יהיה זכאי לגמלה לפי חוק זה; הסכום האמור יעודכן באופן ובמועד שיקבע השר.

שמרית שקד: " זה הכלל, כמו שאמרנו.

שמרית שקד: מי שיש לו שני רכבים או מי שיש לו רכב בשווי שעולה על הסכום שקבע השר, לא יהיה זכאי לגמלה.

שמרית שקד: גם התקנות האלה באישור ועדה.

דב בארי: ושר האוצר.

שמרית שקד: זה כבר כתוב בחוק.

שמרית שקד: את עצמכם כבר הכנסתם לחוק.

דב בארי: לא, לא.

דב בארי: צריך לתקן את סעיף 3.

דב בארי: כתבתי לך על זה.

דב בארי: את ההסמכה שלך את צריכה להוסיף גם בסעיף 3 לחוק הזה, לדעתי.

שמרית שקד: כן, כן, אני יודעת.

שמרית שקד: ב-(ב1) יש שינוי בנוסח, סוכם עם הביטוח הלאומי: "(ב1) השר רשאי לקבוע כי מגמלתו של תובע שבבעלותו רכב אחד ששוויו אינו עולה על הסכום שנקבע לפי סעיף קטן (ב), ינוכו סכומים שיקבע;" נמחקת הסיפה: "לרבות סכומים העולים על ההכנסה שניתן להפיק מהרכב;" "לעניין זה רשאי השר לקבוע סכומים שונים בהתחשב, בין השאר, בגילו של התובע, בשווי הרכב" – זה מה שסיכמתם, נכון?

שמרית שקד: זה יהיה בהתחשב בשווי הרכב – "ובהכנסתו מעבודה.

שמרית שקד: " (2) בסעיף קטן (ג) - (א) ברישה, במקום "לא יראו רכב כנכס אשר מופקת ממנו הכנסה" יבוא "הוראות סעיפים קטנים (ב) ו-(ב1) לא יחולו".

שמרית שקד: (ב) פסקאות (6) ו-(7) – בטלות.

שמרית שקד: 3.

שמרית שקד: בסעיף 31(ב) לחוק העיקרי, אחרי "9(ב)" יבוא "9א(ב1)".

שמרית שקד: " פה יהיה תיקון בהתאם למה שקבענו.

שמרית שקד: זה יהיה גם הסכמת שר האוצר וגם הסכמת הוועדה לשתי התקנות, ל-(ב) ול-(ב1).

דב בארי: 9א רבתי (ב), ו-9א רבתי (ב1).

שמרית שקד: בדיוק.

שמרית שקד: לשני סוגי התקנות – אישור הוועדה והסכמת שר האוצר.

אברהם מיכאלי: איפה יש להם זכות ערעור במידה שהם קובעים משהו לגבי שווי רכב בצורה כזאת או אחרת?

חיים כץ: יש מחירון.

שמרית שקד: אין זכות ערעור.

חיים כץ: יש מחירון מסודר, שֵם המחירון.

חיים כץ: הכול מסודר.

שמרית שקד: בהצעה של אמנון כהן כתבו איזושהי הוראה לשווי - - -

חיים כץ: לא, לא, יש מחירון.

חיים כץ: מגדירים את המחירון, הוא פותח את המחירון, זה מה יש.

אמנון כהן: מחירון של יצחק לוי?

חיים כץ: אבל אנחנו לא אמרנו.

חיים כץ: אתה שאלת סתם עכשיו.

שמרית שקד: סעיף התחילה – אני לא קוראת עכשיו, כי אמרת שנצא, ננסח ונחזור.

שמרית שקד: נכון?

חיים כץ: תאריך התחולה – 1 במרץ 2012.

חיים כץ: תאריכים של היערכות – היערכות הביטוח הלאומי תיערך עד ה-30 בנובמבר.

חיים כץ: אנשים יוכלו להגיש בקשות עד ה-31 באוגוסט בקבלת רטרו, ומה-1 בספטמבר לא יקבלו רטרו.

אברהם מיכאלי: תציין שנה, חיים, שיהיה ברור.

חיים כץ: 1 בספטמבר 2013.

חיים כץ: כמו כן, התקנות יוגשו לאישור הוועדה ב-9 באוגוסט 2012, ומשרד המשפטים יעשה כמיטב יכולתו לעמוד ביעדים.

איה דביר: אדוני היושב-ראש, אני מצטערת שקצב העמידה שלי בדיון הזה לא במיטבו, משום שאני מחליפה את הרפרנט שמטפל בחוק הזה.

איה דביר: אבל אני חוששת שההוראה שיצרתם, ואם אפשר היה בכל זאת לחשוב בשנית על הפתרון שהציעו – לייצר את החפיפה בין התקופות – יהיה טוב יותר.

איה דביר: זה גם מחטיא את המטרה של הגמלה הזאת שנועדה לשמש לקיום בסיסי באופן מיידי, ולא לפצות על נזקים.

איה דביר: וזה גם יוצר את הפער המאוד-בוטה הזה בין מי שאין לו רכב ולא יכול אפילו יום אחד אחורה לתבוע, ובין מי שנוצרת לו תקופה של שנה ושלושה חודשים - - -

חיים כץ: את רוצה שמי שאין לו רכב יוכל לתבוע אחורה?

איה דביר: אני לא רוצה את הדבר הזה - - -

חיים כץ: אז את רוצה לקחת מאלה שאין להם.

חיים כץ: את בשם הצדק - - -

איה דביר: לא, לא, לא.

איה דביר: אני ממש לא רוצה.

איה דביר: אני מציעה - - -

חיים כץ: תשמעי, אבל את לא מאלה שאני מסכם אתם על כסף.

חיים כץ: את המנסחת.

חיים כץ: מי שאני מסכם אתם על כסף הם משרד האוצר והביטוח הלאומי, אבל אני רואה את הנדיבות שלך.

איה דביר: ההערה שלי אינה נוגעת לכסף.

איה דביר: ההערה שלי נוגעת לכך שאני מבינה שנקודת המוצא שבשלה ביקשת לתת תקופה ארוכה יותר להגיש את התביעה, היא שאנשים לא ימצאו עצמם, חס וחלילה, במצב שהם לא מודעים לזכויותיהם ולכן אינם מצליחים לממש אותן.

איה דביר: אם נותנים פרק זמן של חצי שנה, למשל, ומלווים את זה בפרסום מצד המוסד לביטוח הלאומי, עם התחייבות שלו לפרסם את הדברים - - -

חיים כץ: אני מבין שהשם של הביטוח הלאומי לא חשוב לך.

איה דביר: לטובת השם של הביטוח הלאומי, אפשר באותם שלושה חודשים שבין יום הגשת התביעה ליום שבו הביטוח הלאומי מסוגל להתחיל לשלם את הכסף - - -

חיים כץ: דיברת עם האוצר?

איה דביר: לא.

איה דביר: אני מדברת, בבקשה, עם כבוד היושב-ראש והוועדה.

חיים כץ: דיברת עם האוצר שזה לא כלכלי לו?

איה דביר: לא, לא דיברתי עם משרד האוצר.

חיים כץ: אז דברי אתו.

איה דביר: אני לא מדברת על הפן הכלכלי, אני מדברת על הפן המשפטי.

איה דביר: למרות זאת, אני מנסה להציע הצעה שגם תאפשר לאנשים למצות זמן תביעה משמעותי, גם תיידע אותם בדבר הזכויות שלהם ולא תיתן להם ללון על זכויותיהם, וגם לא תפגע בשמו הטוב של המוסד.

חיים כץ: אתם תפרסמו את זה ברדיו כל יומיים?

חיים כץ: ברדיו, כל יומיים, במשך חודש?

איה דביר: אפשר לבקש מהמוסד לביטוח הלאומי איזשהו תהליך של פרסום אפקטיבי.

איה דביר: אני לא משרד מבצע, אבל אפשר לבקש מהמוסד לביטוח הלאומי להציע פתרונות אפקטיביים לפרסום והעברת המידע - - -

אמנון כהן: רדיו, כי הם לא שומעים משהו אחר.

אמנון כהן: רדיו ברוסית, באמהרית, מה?

חיים כץ: אדוני ממשרד האוצר והביטוח הלאומי, אתה רוצה להעביר את החוק הזה?

חיים כץ: תעשה סדר בשכונה שלך.

חיים כץ: הם מתנהלים שם כמו שכונה במשרדי הממשלה.

אמנון כהן: אדוני, אני חייב להציג את חוק הכבאות במליאה.

חיים כץ: אתה הולך לכבות את השריפה.

אמנון כהן: אני חוק שני, אחריו, אז אני לא רוצה פתאום להיות - - -

שלי יחימוביץ': גם אני צריכה ללכת.

אמנון כהן: בוא נצביע קודם, אחר-כך תעשו את הבלאגן.

דב בארי: כבוד היושב-ראש, אמרנו שנחזור להצבעה פה בעוד כמה דקות ונראה אם אנחנו מבינים אחד את השני בעניין הסוגיה הזאת, כדי שנמנע את הבעיה הזאת.

חיים כץ: אנחנו עושים הפסקה בוועדה לעשר דקות.