הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 184, 2012-09-03 12:00

דוד אזולאי: צהריים טובים לכולם.

דוד אזולאי: אני פותח את דיוני הוועדה לפניות הציבור.

דוד אזולאי: הנושא שעומד על סדר היום זה המשך הדיונים בנושא דירוג התשלום למעונות היום, גם למשפחתונים וגם לצהרונים.

דוד אזולאי: אני רוצה רק לציין ולהביא לתשומת לב המשתתפים בדיון שהדיון הזה משודר בערוץ הכנסת.

דוד אזולאי: כולם צריכים לדעת שזה משודר, ואם יש למישהו טענה יוכל להעלות כל נושא, אבל שיידע שהנושא משודר.

דוד אזולאי: אני גם רוצה לנצל את ההזדמנות לצופים בנו – אני מעביר לכם מספר פקס: 02-6408931.

דוד אזולאי: כל מי שצופה בנו ברגעים אלה ושומע את הדיון מביתו או מהמשרד ורוצה להתייחס יכול לשלוח לנו פקסים, ונשתדל להתייחס אליהם תוך כדי דיון.

דוד אזולאי: קודמי בתפקיד חבר הכנסת הרב אורי מקלב התחיל במלאכה הזאת, וחשבתי שהמלאכה תיקרא על שם גומרה, חשבתי שאני בסופו של יום אסיים את הדיונים האלה ונוכל להיות אנשי בשורה להורים ששולחים את ילדיהם למעונות.

דוד אזולאי: אבל לצערי הרב, לא כך הדבר, זאת הישיבה התשיעית.

דוד אזולאי: אני לא מכיר עוד נושא בוועדה הזאת שהשקענו בו כל-כך הרבה זמן.

דוד אזולאי: הרב אורי מקלב, אתה ותיק ממני, מנהלת הוועדה שלומית, אני חושב שאתם לא מכירים.

דוד אזולאי: אם אתם מכירים תגידו לי, אני אשמח לשמוע.

דוד אזולאי: אני לא מכיר גם בוועדות אחרות נושאים כבדי משקל, חשובים שהדיונים עליהם נמשכים כל-כך הרבה זמן.

ישראל אייכלר: זה נראה כמו הרפורמה בוועדת הפנים.

דוד אזולאי: גם הרפורמה לא נמשכה כל-כך הרבה דיונים, אבל לפחות סיימנו.

דוד אזולאי: גם שם גמרנו את זה.

דוד אזולאי: ואתה יודע, הרפורמה זה נושא כל-כך כבד, כל-כך חשוב, נוגע לחיי תושבי מדינת ישראל, ופה נושא כזה שנוגע למשפחות רבות במדינת ישראל ומנסים לפשט הליכים, מנסים לעזור לאותן משפחות, אבל לצערי הרב, צר לי להגיד – משהו לקוי במערכת.

דוד אזולאי: בנתונים שקיבלתי מהיום מתוך 130 אלף ילדים שאמורים להיות במערכת בעצם נרשמו רק 20,140 - -

אורי מקלב: 40 אלף.

ישראל אייכלר: 20 אלף קיבלו דרגות.

דוד אזולאי: 20,140 זה הדרגות שניתנו, שגם לא כולם זכאים להן.

דוד אזולאי: כ-50% מהם קיבלו דרגה 12 שזה אומר שהם לא זכאים להנחה בכלל.

דוד אזולאי: בסך הכול 8,194 קיבלו דרגות שמזכות בסבסוד שזה אומר – בסך הכול 6.5% שקיבלו מענה.

דורית ברכט: וזה לעומת לפני ארבע שנים- -

שלומית אבינח: אבל למה להפריע?

דורית ברכט: נסערים.

דוד אזולאי: אם זה 6.5% אחרי כל כך הרבה דיונים ואחרי כל כך הרבה ניסיונות לשיפור ואחרי הכנסת חברה שאמורה לטפל בעניין הזה, הגיע הזמן שאנשי התמ"ת יעשו סטופ, עוצרים את הרכבת הזאת, ואומרים, לאן אנחנו נוסעים.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת ששירות כל כך חיוני כאשר מדינת ישראל מעודדת יציאה לעבודה של נשים, דווקא פה במקום שאמור לתת את המענה הטוב ביותר – שם אנחנו נתקעים.

דוד אזולאי: למה?

דוד אזולאי: אני אתן לך דוגמה שהיום שמעתי אותה: עד שנת הלימודים הנוכחית ההורים נדרשו להגיש תלוש משכורת אחד, ועכשיו הם נדרשים כבר להגיש שלושה תלושי משכורת.

דוד אזולאי: על מה ולמה – אני לא יודע.

דוד אזולאי: או למשל אני לא יודע למה המערכת במשרד התמ"ת לא יחשבו שאולי הגיע הזמן שאם בנושא הזה נכשלתם – אני אפילו לא מעדן את הדברים – רבותיי, נכשלתם.

דוד אזולאי: ואם נכשלתם תעצרו את הרכבת, תעשו חושבים, עושים רה-ארגון ושואלים מה צריכים לעשות הלאה, מה אנחנו עושים?

דוד אזולאי: אז לקחו עוד חברה, ואותה חברה גם כן לא עמדה בזה.

דוד אזולאי: אני מציע לאנשי התמ"ת, בבקשה, תעשו ניסיון, אנחנו כבר כמה ימים מנסים לתפוס את המוקד ללא הצלחה.

דוד אזולאי: אני מבקש מהצוות שלי, תנסו תוך כדי דיון לתפוס אותם.

דוד אזולאי: אם תצליחו לתפוס אותם אני מרשה לכם להפריע לי באמצע הדיון ולתת לי את מי שעונה לכם שם.

דוד אזולאי: אין מענה.

דוד אזולאי: כבר כמה ימים אין מענה.

דוד אזולאי: יש נושאים אחרים שאני רוצה להעלות אותם בהמשך.

דוד אזולאי: נעשתה אפליה מתקנת כאשר מגזר אחד צריך לעבוד רק 24 שעות בשביל לקבל את ההנחה, ויש מגזרים אחרים של מיעוטי יכולת שנדרשים לעבוד מקסימום - -

ישראל אייכלר: איזה מגזר זה?

דוד אזולאי: המגזר הערבי במסגרת האפליה המתקנת נדרש לעבוד אך ורק 24 שעות.

דוד אזולאי: וחלילה וחס, אין עיני צרה, אני בעד עידוד פתיחת מעונות יום במגזר הערבי, אני מכיר את המגזר, אני מכיר את התחרות הקשה בין מוסדות המדינה לבין התנועה האיסלמית ששם נותנים כמעט חינם, ולכן צריך לעודד, זה מקובל עליי.

דוד אזולאי: אבל מצד שני אזרחי מדינת ישראל שהם משפחות מעוטות יכולת, ושם הם לא מקבלים שום הנחות, הם נדרשים לעבוד במשרה מלאה וללא זה לא יקבלו, לא יתחשבו בהם.

דוד אזולאי: עובדי הוראה – זה לא סוד, כולם יודעים – משרה בהוראה היא לא 42 שעות.

דוד אזולאי: משרה בהוראה היא 30-24 שעות.

דוד אזולאי: לכן הם לא יכולים לקבל את ההנחה המקסימלית.

דוד אזולאי: למה?

דוד אזולאי: בגלל שהוא איש חינוך?

דוד אזולאי: אל תשכחו שאותה מורה נדרשת לשעות נוספות, במיוחד אחרי השינויים ואחרי שיפור השכר האחרון גם בבית, גם בבית הספר, שהם לא מדווחים עליהם, אלא זה חלק מן השכר שהם מקבלים.

דוד אזולאי: רבותיי, יש פה מצב בלתי נסבל, והמערכת חייבת לעצור את העסק הזה ולהגיד, עד כאן.

דוד אזולאי: דבר נוסף, ישנה גזרה חדשה, שהורים נדרשים לשלם את המחיר המלא בשלב ראשון עד לקבלת ההנחה או הדרגה להנחה.

דוד אזולאי: רבותיי, תארו לכם, משפחה – ואנחנו מכירים כאלה, אני בא מתוך "עמך", אני לא יושב בצפון תל-אביב, אני גר בערי הפריפריה - -

ישראל אייכלר: אבל אתה צפוני, אתה בא מהצפון.

דוד אזולאי: צפון לא במובן שאתה מתכוון, אני בא מצפון הארץ.

ישראל אייכלר: מעכו.

ישראל אייכלר: תגיד, אל תתבייש.

דוד אזולאי: אני בא מעכו, עיר פריפריה, ואני מכיר אנשים, אני מתחכך עם הציבור, אני מכיר את הדברים האלה, אני שומע אותם.

דוד אזולאי: יש משפחות שמרוויחות 4,000 שקל, 4,500 שקל, ואפילו 5,000 שקל; היא צריכה להכניס שני ילדים למעון, היא צריכה לשלם 4,000 שקל, ואם אחר כך יתברר שהיא לא קיבלה הנחה היא נדרשת לקבל את ההחזר עבור חודשיים בלבד.

דוד אזולאי: עבור ארבעה חודשיים היא תקבל רק בעוד חודשיים.

דוד אזולאי: למה?

דוד אזולאי: לא חשוב מי אשם – המערכת אשמה, ההורה אשם - אבל למה?

דוד אזולאי: כסף שהוא עובד עליו, למה שהוא לא יקבל את מה שמגיע לו בחזרה?

דוד אזולאי: דמי הרישום, 240 שקל – אתם לוקחים דמי רישום, בסדר, מקובל.

דוד אזולאי: למה?

דוד אזולאי: זה גם הרבה, אבל אם אתם כבר לוקחים, למה לקחת מההורים האלה את המחיר המלא?

ישראל אייכלר: אני רוצה להבין – גם מי שמקבל דרגה 12 ולא זכאי לסבסוד צריך לשלם את דמי הרישום של 240 שקל?

דוד אזולאי: כן, אדוני.

ישראל אייכלר: אז לא רק שהוא לא מקבל עזרה, אלא משלם קנס.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, מעבר לכך – הרי מדוע משלמים את זה?

אורי מקלב: מכיוון שהמערכת הייתה עושה את הבדיקה.

אורי מקלב: כיום ההורים עושים את כל פעולת הרישום.

אורי מקלב: פעם היו דמי רישום כיוון שההורים לא היו עושים את הרישום.

אורי מקלב: היום ההורים עושים את הרישום, למה הם צריכים לשלם?

אורי מקלב: הרי ההורים עושים הכול.

דוד אזולאי: בשביל למלא כל כך הרבה טפסים.

אורי מקלב: הרי עושים את כל הרישום, והם בסך הכול שולחים, אז איזה דמי רישום?

דוד אזולאי: הנחמה היחידה שיש לי, ואני שמח על כך, היא שמשרד החינוך מתנהל ברישום הילדים בצורה שונה ולא בצורת התמ"ת.

דוד אזולאי: אחרת גם בחינוך הילדים שלנו היינו באותה תוצאה היום, וחבל שכך.

דוד אזולאי: יושב פה נציג השר, ואני מברך אותך, אדוני, שאתה משתתף אתנו בדיון הזה בפעם הראשונה.

דוד אזולאי: יושבים פה גם אנשים מהמערכת המקצועית שלכם, והגיע הזמן שהשר יגלה מעורבות אישית במה שקורה.

דוד אזולאי: גם השר בא מהפריפריה, בוודאי הדברים מוכרים לו וידועים לו.

דוד אזולאי: אני מציע לו שירד לעובי הקורה, ילמד את הנושא ויקבל החלטות כמה שיותר מהר מפני שהמצב הקיים כיום הוא בלתי נסבל, הוא סבל להורים, הוא נזק למערכת וגם נזק לאותם הורים שבסך הכול כל רצונם הוא לצאת לעבוד, להביא אוכל הביתה, ואנחנו לא מאפשרים להם את זה.

דוד אזולאי: עוד נתון שמציינים בפניי: לתמ"ת הגיעו 40,144 בקשות שזה בערך שליש מהמספר המתוכנן.

דוד אזולאי: מתוך הבקשות שהגיעו 14,727 הגיעו מהאינטרנט, 25,417 הגיעו בדואר.

דוד אזולאי: זה אומר שהציבור לא מאמין במערכת שנקראת אינטרנט.

דוד אזולאי: הציבור יותר מאמין שהוא לוקח את המעטפה ביד ושולח אותה בדואר או מוסר אותה באופן אישי למי שצריך – באינטרנט לא מאמינים.

דוד אזולאי: זה אומר שגם פה צריך לעשות חושבים.

דוד אזולאי: אני לא רוצה לשאול כמה עולה למשלם המסים אותה חברה שאמורה לארגן את כל הנושא הזה של הרישום.

דוד אזולאי: מעניין.

דוד אזולאי: שווה שאילתה.

דוד אזולאי: ואני לוקח על עצמי להגיש שאילתה מיד עם פתיחת מושב החורף כדי לשאול כמה עולה למשלם המסים אותה חברה, שבעצם לא רק לא מסייעת, אלא היא מסרבלת את המערכת של רשת המעונות.

ישראל אייכלר: אולי נקבל תשובה בוועדה הזאת, למה צריך שאילתה?

דוד אזולאי: אני רוצה להגיש שאילתה.

ישראל אייכלר: בנפרד?

דוד אזולאי: כן.

שרי שילון: שאלנו כבר בוועדה הקודמת, מה העלות של כל המערכת הזאת לעומת אם היו משקיעים את זה בעבודה או בהגדלת כוח האדם במשרד התמ"ת.

שרי שילון: זה כבר נשאל בוועדה הקודמת.

דוד אזולאי: אבל עדיין לא קיבלנו תשובה.

ישראל אייכלר: זה מזכיר קצת את "ויסקונסין", מי שזוכר.

דוד אזולאי: אני גם אגיד לך למה את לא מקבלת תשובה.

דוד אזולאי: יגידו שהאנשים הנוגעים בדבר שמטפלים בזה לא נמצאים בדיון הזה כי זה לא הנושא הרלוונטי.

ישראל אייכלר: אבל כשאתה כאזרח מזמין חברה אתה רוצה לדעת כמה זה עולה לך.

דוד אזולאי: אז אמרתי, בעזרת השם, כבר עכשיו יכינו את השאילתה כך שמיד לאחר הפגרה אני הולך לעשות את זה, ואני אבקש לדעת כמה עולה השירות הזה לאזרח, למשלם המסים, במדינת ישראל.

דוד אזולאי: מילא, אם היה שירות ראוי, בסדר, אז משלמים על שירות ראוי.

דוד אזולאי: אבל זה לא שירות ראוי שצריך לשלם עליו כסף.

דוד אזולאי: האם מישהו בינתיים תפס את המוקד של המעונות?

דוד אזולאי: מישהו ניסה?

קריאה: *2969.

שלומית אבינח: הנה הצליל – תפוס.

דוד אזולאי: אנחנו מנסים כבר כמה ימים ללא הצלחה.

דורית ברכט: ההורים מנסים כבר שלושה חודשים.

דוד אזולאי: אני מבקש ממרב יוסף.

דוד אזולאי: בבקשה, מרב.

מירב יוסף: שמי מרב יוסף.

מירב יוסף: אני פונה אל הוועדה זאת השנה השלישית.

מירב יוסף: יש לי חמישה ילדים, הגדול בן 12, ויש לי תאומות.

מירב יוסף: עד השנה הזאת שלוש בנות היו במערכת של התמ"ת, ועכשיו אחת עלתה למשרד החינוך.

מירב יוסף: שני הגדולים היו בתמ"ת הישן.

מירב יוסף: בשנה הראשונה להפרטה של המוקד הוא פשוט לא התחיל לפעול בזמן.

מירב יוסף: רק במרס או באפריל, נכון?

קריאות: נכון.

מירב יוסף: זאת אומרת שלא היו דרגות.

מירב יוסף: ואם לא הייתי גרה במושב ורד יריחו ולא הייתי מכירה את המזכירות שלנו שם הייתי צריכה לשלם בחודש 6,500 שקלים עבור שלוש הבנות שלי.

מירב יוסף: הם פשוט לא היו עושים לי טובה ומחכים איתי עד מרס.

מירב יוסף: בשנה השנייה – עדיין היו לי 3 בנות במערכת – הטפסים הלכו לאיבוד.

מירב יוסף: שלחתי אותם בדואר, ופשוט רק ילדה אחת נכנסה למערכת – שתיים שכחו.

מירב יוסף: זאת אומרת שקיבלתי דרגה 4 או 3, משהו כזה.

מירב יוסף: אין מה לעשות, לגבי השתיים הייתי צריכה לבקש טובות כדי שאנחנו נוכל לעבור את החודש, חודש אחד.

מירב יוסף: קיבלתי את הדרגות רק אחרי ארבעה חודשים.

מירב יוסף: מצאו את הטפסים בתמ"ת.

מירב יוסף: השנה הזאת אני כבר ממאי רודפת אחרי מרכזת המעון אצלנו- -

שלומית אבינח: אבל ספרי איך זה היה, שבאת במקרה לדיון ושאלתי אותך.

מירב יוסף: נכון.

מירב יוסף: השנה הגעתי לכאן לדיון במסגרת העבודה שלי, ושלומית שאלה אותי, מרב, מה קורה איתך השנה, הכול בסדר?

מירב יוסף: זה היה בתחילת יולי.

מירב יוסף: אז אמרתי, תשמעי, שלומית, ממאי אנחנו רודפים אחרי טפסים, ואנחנו לא קיבלנו עדיין טפסים.

מירב יוסף: היא אמרה לי, טוב, מרב, אנחנו מנהלים פה בוועדה, אז בואי תפני אלינו שוב ונראה.

מירב יוסף: מה שמתברר זה דבר כזה: מרכזת המעון שלנו ביקשה את הטפסים בעקבות הרדיפות שלי אחריה, ומהניסיון והפקת הלקחים שלי היא ביקשה את הטפסים כבר בסוף מאי מהתמ"ת.

מירב יוסף: אני קיבלתי תשובה מתמר אלמוג שאומרת שהם בדקו, ומרכזת המעון אצלנו לא ביקשה את הטפסים בזמן.

מירב יוסף: היא ביקשה אותם – לא יודעת מתי, אבל הם כותבים פה שב-22 ביולי הם עשו בדיקה.

מירב יוסף: זה ממש לא נכון.

מירב יוסף: מי שנתן לך את המידע הזה הטעה אותך.

מירב יוסף: מרכז המעון שלנו ביקשה את הטפסים בסוף מאי.

מירב יוסף: אלא מה, הטפסים במקום להישלח למועצה האזורית מגילות נשלחו למועצה אזורית חוף אשקלון, ופשוט שכבו שם.

מירב יוסף: כאשר אני פניתי לכאן ואז פנו אליכם, ואתם עשיתם את הבדיקה, התקשרו מהתמ"ת אליה ומתברר שהייתה טעות בהקלדה במוקד של סמל המעון.

מירב יוסף: סמל המעון היה של מועצה אזורית חוף אשקלון.

מירב יוסף: לכן הטפסים שכבו שם.

מירב יוסף: את הטפסים לרישום אני קיבלתי רק ב-12 באוגוסט.

מירב יוסף: היום אנחנו ב-3 בספטמבר ואין לי עדיין דרגות, ואני נדרשת לטובות של אנשים שמכירים אותי כי השנה זה יעלה לי 4,600, חוץ מנעמה שהיא הגדולה יותר.

מירב יוסף: תמר, אחרי שלוש שנים שאנחנו מתנהלים אני רוצה להבין מה הייתה הפקת הלקחים של האגף שלך.

מירב יוסף: אני רוצה לדעת מבחינת הביצועים ואיך שזה הולך מדוע צריך לרדוף שנה אחרי שנה ו"להיכנס לסרטים" כבר בתחילת יוני ויולי כדי לקבל טופסי רישום.

מירב יוסף: אגב, מכיוון שפחדתי שיאבדו לי את הטפסים עשיתי את הרישום השנה גם באמצעים מקוונים.

מירב יוסף: אני יכולה לומר לכם שאני שולטת במחשבים, והרישום הזה מאוד מסורבל.

מירב יוסף: גם התקשרו אליי ביום שישי האחרון ואמרו לי, שתצהיר ההורה העצמאי ששלחתי לא רואים, אנחנו מוצאים אותו.

מירב יוסף: בסופו של דבר מצאו אותו, רק הוא פשוט היה הפוך.

מירב יוסף: כנראה, קשה לעשות את הפרצוף ולהסתכל.

מירב יוסף: השורה התחתונה היא כזאת: כשיש ילד אחד, ניחא; אבל הורים שיש להם שניים-שלושה ילדים, והם צריכים את התמיכה הזאת כמו אוויר לנשימה, זה ממש כבד – פשוט אני ביום שישי כבר כמעט בכיתי בטלפון עם הנציג של התמ"ת.

מירב יוסף: אמרתי לו, אנחנו נמצאים בתחילת ספטמבר, המעון כבר עובד שבוע וחצי, ואני עדיין לא קיבלתי דרגה.

מירב יוסף: זה מחכה לחשב, הוא אמר לי, זה יכול לקחת גם עוד שלושה שבועות.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: גברת זנדני עינב, בבקשה.

עינב זנדני: יש לי שני ילדים במעון נעמ"ת באחווה.

עינב זנדני: לא פעם ולא פעמיים יש לנו תקלות עם התמ"ת.

עינב זנדני: הם ביקשו שנשלח להם טפסים, אנחנו שולחים גם דרך האינטרנט, גם דרך הכול.

עינב זנדני: הם אומרים, הגיע, לא הגיע, כל פעם מישהו אומר משהו אחר, אני כבר לא יודעת למי להקשיב.

עינב זנדני: אחרי צעקות ומלחמות פניתי למזכיר של השר – באותו יום קיבלתי דרגה.

עינב זנדני: הייתי צריכה לעשות את הבלגן הזה, להגיע לשר, ורק אז קיבלתי דרגה.

עינב זנדני: בלי שום קשר יש טעות - -

דוד אזולאי: קיבלת את הדרגה?

עינב זנדני: לשנה הבאה.

דורית ברכט: איך הגעת לשר?

עינב זנדני: דרך אגב, פניתי גם לנעמ"ת שעזרו לי.

עינב זנדני: שרי שילון והמזכירה שלה אריאלה הן היחידות שענו לי.

עינב זנדני: אני אחרי פקסים, אחרי טלפונים, אחרי הודעות שאני משאירה למזכירה של תמר אלמוג – לא חוזרים אליי, מנתקים לי טלפון בפנים, אומרים שהם לא אמורים להתעסק בזה, מנתקים לי את הטלפון בפנים.

עינב זנדני: אני כבר חסרת אונים.

עינב זנדני: נוסף לכך הם יצרו לי חוב; רק אתמול הודיעו לי שהם עשו טעות אצלי, ואין לנו איך לעמוד בטעות הזאת.

עינב זנדני: לא נראה לי שמשרד ממשלתי גדול כזה יכול לפגוע בהורים - -

שלומית אבינח: בכמה כסף מדובר?

עינב זנדני: 2,145 שקל.

עינב זנדני: לא נראה לי הגיוני שאנחנו כהורים קשיי יום צריכים להתמודד עם הכסף הזה, שבגלל טעות שלהם כשרק אתמול קיבלתי תשובה אחרי שנה שאני רודפת אחריהם.

קריאה: יש המכתב שלך?

דוד אזולאי: יש לנו המכתב וגם את התשובה.

עינב זנדני: רשום שזה שגוי, שזאת טעות שלהם.

עינב זנדני: אנחנו לא יודעים איך לספוג את הטעות הזאת; גם על עגמת הנפש שהם גרמו לנו במשך שנה, שאנחנו פונים ואין לנו מענה.

עינב זנדני: למה אני צריכה כהורה להתעסק בזה יום-יום – לפנות לכנסת, לפנות ל"אמון הציבור", לפנות לשר התמ"ת – למה אני צריכה להתעסק בזה?

שרי שילון: אני יכולה להוסיף?

אורי מקלב: מי את?

שרי שילון: אני שרי שילון, נציבת קבילות הציבור של נעמ"ת.

שרי שילון: החוב נוצר בשנת תשע"א.

שרי שילון: מכיוון שרק בחודש ספטמבר הודיע התמ"ת במכתב שהוא מודה שהייתה שגיאה בנתונים העלו לה באופן מפתיע את הדרגה.

שרי שילון: היא כבר הייתה בתוך המעון.

שרי שילון: אף על פי שיש מדיניות שלא מכניסים הורים שיש להם חוב משנה קודמת גברת זנדני התקבלה למעון, ובמשך השנה היא לא הצליחה לפתור את הבעיה הזאת.

שרי שילון: אני יכולה רק לומר שבפנייתה אלינו אני הסכמתי כי היא תמיד משלמת את שכר הלימוד כיאות, היא אף פעם לא חייבת, אלא באותה אפיזודה שבה העלו לה רק בספטמבר תשע"ב את התשלום.

שלומית אבינח: ספטמבר 2011-2010.

שרי שילון: אנחנו בתשע"ג.

שרי שילון: למרות חוב שנגרר משנת תשע"א אני קיבלתי אותה.

עינב זנדני: כשנוספה לי עוד ילדה למעון.

שרי שילון: עכשיו הסתבר שתיקנו לה רק עכשיו גם דרגה לשנת תשע"ב.

שרי שילון: זאת אומרת גוררים את הדרגות - -

דוד אזולאי: אז אנשים צוברים חובות.

שרי שילון: - - ואם חלילה היה קורה שוב היו מעלים ושוב הייתה שגיאה, שוב היה נוצר חוב.

שרי שילון: במקרה הזה היא הייתה בת מזל, והדרגה התקבלה - - -

שלומית אבינח: כבר הכירו אותה במערכת.

שרי שילון: - - אבל הדרגה היא רק ממרס.

שרי שילון: כלומר הדרגות נגררות לחובה, ולחובה זאת הבעיה.

שרי שילון: אז נוצר החוב הגדול של ההורים שהם אינם עומדים בו.

דוד אזולאי: כלומר את עדיין חייבת לתמ"ת את הסכום הזה.

דוד אזולאי: אז את צריכה גם להגיד "תודה רבה".

עינב זנדני: על מה?

דוד אזולאי: שלא הורידו לך את זה מהחשבון.

שרי שילון: לא, לא, אנחנו לא מורידים את זה מהחשבון.

שרי שילון: שהתמ"ת יכסה ויודה בשגיאתו.

דוד אזולאי: היו לנו דברים מעולם.

עינב זנדני: למה אני צריכה לחכות כמעט שנה לתשובה כשהיום אני מגיעה, ורק אתמול קיבלתי תשובה?

שלומית אבינח: ידעו שאת מגיעה לכנסת.

עינב זנדני: נכון.

עינב זנדני: למה הורים צריכים להתמודד עם זה?

עינב זנדני: משלמים כל חודש, קבעתם דרגה – תעמדו אחרי הדרגה.

תמר אלמוג: מתי פנית אלינו?

תמר אלמוג: שנה וחצי אחרי תיקון הדרגה.

עינב זנדני: מתי אתם הודעתם על החוב של 2010?

עינב זנדני: ב-2011 נוספה לי עוד ילדה למעון, אז בכלל אמור לרדת.

עינב זנדני: הורים קשיי יום שעושים את המקסימום לשלם את המעון שזה גם יקר בשבילנו, אנחנו משתדלים, עושים את המאמץ, עובדים.

עינב זנדני: כשאנחנו שולחים אותם למעון הם חוזרים אלינו הביתה ואנחנו שומרים עליהם כי הם חוזרים חולים, אז לפעמים יש חודשים שאנחנו בקושי עובדים.

עינב זנדני: אז מנסים לשלם את המעון, משלמים, לא עושים בעיות – למה לא לעמוד מאחורי הדרגה?

עינב זנדני: נתתם דרגה מסוימת – תעמדו מאחוריה.

עינב זנדני: אתם רוצים ביקורות כמו שאתם עושים?

עינב זנדני: אנחנו שולחים לכם, אין בעיה.

עינב זנדני: אין משהו שלא שלחנו.

עינב זנדני: גם כששלחנו את הדרגה לשנה הבאה, אומרים, הגיע-לא הגיע.

עינב זנדני: מה זה?

עינב זנדני: כל נציג שעונה אומר משהו אחר.

עינב זנדני: אני כל חמש דקות מנסה לתפוס אתכם, ועד שהם עונים – כל אחד אומר לי משהו אחר.

עינב זנדני: כשאני מתקשרת למוקד המזכירות שלכם שם ניתקו לי את הטלפון בפנים.

עינב זנדני: אמרה לי מזכירה, שיגעת אותי, אני לא מטפלת בזה, וניתקה לי.

עינב זנדני: אני לא אגיד את השם שלה, אבל ככה משרד ממשלתי לא אמור להתנהל ולפגוע באנשים בכספים שלהם, שאין להם איך לגמור את החודש.

דוד אזולאי: אני מציע לך שכן תגידי את השם, לא בפורום הזה.

עינב זנדני: אני ארצה כמה דקות עם תמר אלמוג כדי לסגור את הסוגיה הזאת כי אנחנו לא מסוגלים, אנחנו לא ישנים בלילות, חושבים רק על החוב הזה.

עינב זנדני: היא עדה שאני מתקשרת אלינם כל יום.

עינב זנדני: הם היחידים שעוזרים לי.

עינב זנדני: אני אומרת להם, תעזרו לי, אתן מגיעות לנפשות הפועלות, אני לא מגיעה אליהם, אין לי מענה.

עינב זנדני: אתם רואים אותם בישיבות, לנו איך להגיע אליהם.

עינב זנדני: פקסים – לא עונים לנו.

עינב זנדני: יש לי אסמכתאות, יש לי הכול.

עינב זנדני: לא עונים לנו.

עינב זנדני: אני פונה אליהם, אני אומרת להם, תעזרו לנו.

דוד אזולאי: תודה רבה, אני מודה לך מאוד שהסכמת לחשוף את עצמך ולהגיד פה את הדברים.

עינב זנדני: וגם הפסדתי יום עבודה היום.

עינב זנדני: בקושי נתנו לי.

דוד אזולאי: לפחות את עושה שירות טוב לעם ישראל, וזה חלק מהעניין.

דוד אזולאי: אני רוצה לבקש מקודמי בתפקיד חבר הכנסת אורי מקלב.

דוד אזולאי: בדקתי עכשיו, ומתוך תשע ישיבות הוא קיים ארבע ישיבות בנושא הזה.

דוד אזולאי: כלומר עד הישיבה הזאת אנחנו מאוזנים – אתה ארבע, ואני ארבע.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך בכל זאת, הייתי רוצה קצת לשמוע מה קורה מאז שהתחלת לטפל ועד היום.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: קודם כול אני באמת רוצה להודות לך באופן מיוחד.

אורי מקלב: אנחנו קיימנו ישיבות במסגרת השוטפת של פעילות הכנסת.

אורי מקלב: אתה שובר פגרה, מגיע מהצפון הרחוק כדי לקיים את הישיבה הזאת על ציר פתיחת שנת הלימודים לאור הפניות הרבות שהגיעו אליך בעניין.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שזה מאמץ לא קטן לכנס את האנשים בתקופה הזאת, ואתה עשית את זה בגלל החשיבות של העניין.

אורי מקלב: אתה מרגיש את העניין ואת הקושי שיש להורים כפי שזה השתקף באופן ברור בדבריך.

אורי מקלב: שיקפת את הנושא בבקיאות גדולה ומתוך הלב; נתת לאנשים לחוש שאתה מרגיש את הקשיים שההורים צריכים להתמודד איתם.

אורי מקלב: נכון, בהומור אני אגיד שבזכות התמ"ת לא שוכחים שהייתי פעם יושב ראש.

אורי מקלב: אני עדיין מקבל קרדיט מלוא החופן ממך על כך.

אורי מקלב: עוד מעט אתה עושה את הישיבה התשיעית, וכובד המשקל כבר עובר אליך.

אורי מקלב: מנהלת הוועדה ודאי יודעת שאנחנו קיימנו עוד דיונים עקיפים בוועדות אחרות.

אורי מקלב: זאת אומרת על הנושא הזה אמנם קיימנו דיונים בוועדה לפניות הציבור שבראשותך, אבל היו עוד דיונים בוועדה לקידום מעמד האישה וגם בוועדה לזכויות הילד – כל אחד מהם גם קיים דיונים בעניין הזה באופן עקיף.

אורי מקלב: כך שפעמים רבות דנו בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא יודע מה חטאו הורים לילדים במדינת ישראל שהם צריכים להתמודד עם בעיות כאלה.

אורי מקלב: כולנו היום בשיח הציבורי יודעים גם להודות וגם להעריך ולהוקיר פעולה שעולה למדינת ישראל הרבה כסף – לתת חינוך חובה מגיל קטן.

אורי מקלב: זה דבר יפה שמדינת ישראל עושה.

אורי מקלב: מגיל 3 יש חינוך חובה.

אורי מקלב: בנו כבר יותר מאלף גני ילדים, הכשירו גני ילדים, צהרונים חינם לחלק מהאשכולות במדינת ישראל.

אורי מקלב: אבל מה קורה לכל ההורים האלה שצריכים להתמודד בשנים הקשות ביותר שאלה שנות המעבר מהאם מגיל חודשיים וחצי לפעמים, ולפעמים קצת יותר מאוחר, שמעבירים למעונות שנותנים להם את כל הכוח וכל הדאגה להורים כדי שהילדים שלהם יטופלו נכון כדי שיוכלו לצאת לעבודה לפרנס את ביתם, והם צריכים להתמודד עם קשיים שעל חלקם שמענו עכשיו, הקשיים הרבים מאוד שבאים מתוך הלב ודברים שאמרנו לכל אורך הדרך – הורים שבכו כאן בוועדה, שצריכים להתמודד עם בירוקרטיה כל כך קשה, כל כך מסובכת וכל כך מסורבלת, ולאחר מכן עם החשש שחובות רובצים עליהם גם היום.

אורי מקלב: הורים שלא מקבלים תשובה, שנקבעה להם דרגה 12 – הם יודעים, כפי שאמרת בדבריך, שחודשיים יוכלו אולי לתקן לעבר, ומעבר לכך לא.

אורי מקלב: הסכומים של 2,000 שקל, 4,000 שקל, 7,000 שקל הם סכומים שמבינים אותם, לראות כאלה חיובים שיש להם על הראש.

אורי מקלב: אז אנשים חיים בדאגה מהעניין הזה, ולא יודעים מה הם עוד צריכים לעשות כדי שלא יצטרכו להתמודד איתם.

אורי מקלב: הנתונים מדברים בעד עצמם, כפי שאמרת, אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: מדובר על הערכה של 130 אלף ילדים שצריכים להיות במעונות.

אורי מקלב: מתוך 130 אלף האלה רק 40 אלף הגישו, ואנחנו כבר מדברים על מספר שהוא קטן משליש.

אורי מקלב: מתוך 40 אלף רק 20 אלף קיבלו דרגות, ומתוך 20 אלף 11,135 קיבלו דרגות 12 – פירוש הדבר שהם לא קיבלו דרגות.

אורי מקלב: מה זה דרגה 12?

אורי מקלב: אני יוצא מנקודת הנחה שרוב האנשים בדרגה 12 אלה אנשים שחשבו שכן מגיע להם.

אורי מקלב: לכן בעצם 6%-5% מתמודדים.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו צריכים לדעת שבמקביל הם צריכים להתמודד עם קשיים יותר גדולים.

דוד אזולאי: 6%-5%, גם הגברת זנדני נכללת בתוכם.

דוד אזולאי: היא אחת מתוך כמה שצריכים להתמודד.

שלומית אבינח: היא בדרגה - - - אבל יש לה חוב.

אורי מקלב: אלה לא נתונים הגיוניים.

אורי מקלב: זה לא כמו שאמרת, למדני, זה היינו יכולים להגיד שנה אחת.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על שנה שלישית שהנתונים נהיים יותר גרועים, וההתמודדויות הרבה יותר קשות.

אורי מקלב: מה קרה עם תלוש משכורת אחד?

אורי מקלב: כפי שידוע הסריקה של תלושי משכורת היא קצת יותר בעייתית ממסמך פשוט.

אורי מקלב: לוקחים תלוש משכורת, צריך לסרוק אותו כדי לשלוח אותו.

אורי מקלב: אתה לא שומע שקבעו לך דרגה גבוהה, אתה רק דרך האינטרנט; או מכיוון שפתאום גובים ממך הרבה כסף.

אורי מקלב: לא קיבלת הודעה הביתה שנקבעה לך דרגה גבוהה.

אורי מקלב: לא מקבלים הודעות הביתה.

אורי מקלב: מה קרה להודעות הביתה?

אורי מקלב: אי אפשר להודיע בבית?

אורי מקלב: הרי אנשים לא יודעים מתי.

אורי מקלב: הם רק צריכים לקבל את זה דרך החור בכיס, ואז הם יודעים שנקבעה להם בכלל דרגה.

דוד אזולאי: החברה שזכתה בטיפול הזה צריכה להוציא הודעות.

דוד אזולאי: היא לא תוציא, היא תחסוך כסף.

אורי מקלב: הם לא התבקשו להוציא הודעות, זאת הבעיה.

אורי מקלב: למה לא מתבקשים להוציא הודעות?

אורי מקלב: למה צריך דרך חשבון הבנק לדעת או שאני צריך להיכנס לאינטרנט?

אורי מקלב: אם אני לא נכנס לאינטרנט כל יום, ואם לי אינטרנט להיכנס – מספיק התמודדתי עם משלוח המסמכים דרך האינטרנט.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אתה יודע מה זה שמבקשים ממך לשלוח שוב?

אורי מקלב: אתה יודע כמה פעמים אנשים שלא נקלט להם הטופס?

אורי מקלב: בפעם הראשונה תלוש המשכורת לא נסרק טוב, ומבקשים עכשיו אחרי שכבר יודעים ואחרי שהם כבר עברו הכול הם רוצים לשלוח שוב – שלחתי, "לא קיבלנו", שוב שלחתי ו"לא קיבלנו", ושוב שלחתי ו"לא קיבלנו" – כמה פעמים הם שולחים ולא מקבלים את זה כי איפה המסמך שנשלח בפקס?

אורי מקלב: אף אחד לא טורח לשים את זה במקום הנכון, כנראה.

עינב זנדני: היא גם אמרה שהיא רואה את זה, אבל אני צריכה לשלוח את זה למקום אחר.

אורי מקלב: "למקום אחר" – את כל אחד דוחים בצורה אחרת.

אורי מקלב: עכשיו הגדילו לעשות, ולא מספיק תלוש אחד – שלושה תלושים.

אורי מקלב: למה שלושה תלושים?

אורי מקלב: כדי לסבך ולהקשות על ההורים כי אולי ימצאו בתלוש אחד שעבדת פחות שעות אז אם ככה מגיע לך פחות כסף.

אורי מקלב: מוצאים כדי להקשות על ההורים כדי שישלמו יותר.

אורי מקלב: ואולי יתפסו עוד תלוש אחד אז זה בסדר, אבל תקבעו חודש אחד – קבעתם מרס, אז שיהיה מרס, וזה יהיה הקובע לטוב ולמוטב.

אורי מקלב: אולי פעם זה יותר ופעם זה פחות – אתם לא עושים את זה.

אורי מקלב: עכשיו אדוני היושב ראש, אני רוצה להפתיע אותך.

אורי מקלב: איזה שלושה תלושים אנשים צריכים לשלוח?

אורי מקלב: שלושה תלושים "קודם מועד הרישום".

אורי מקלב: מישהו יכול להסביר לי בהבנת הנקרא מה צריכים להבין כשכותבים לך במערכת "שלושה תלושים קודם מועד הרישום"?

אורי מקלב: מה זה "רישום", מה זה "מועד הרישום"?

אורי מקלב: אני שלחתי, מה זה "קודם הרישום"?

אורי מקלב: אני אשלח היום אז אני עוד לא מקבל את התלוש היום.

אורי מקלב: כן מקבל את התלוש היום, הרי החודש זה מגיע לי, נרשמתי ב-31 בחודש – מה קורה?

אורי מקלב: אף אחד לא יודע.

אורי מקלב: תברר את זה – סוגרים לך את הטלפון, המוקד לא יודע לענות לך.

אורי מקלב: מה לעשות?

אורי מקלב: אתה צריך אולי לנסות לברר את זה במוקד הטלפוני של משרד התמ"ת עצמו.

אורי מקלב: מי עונה לך שם?

אורי מקלב: נמצא כאן הנציג של השר, ואני יודע שהשר, כפי שאמרת בדבריך, הוא חברתי, הוא מכיר את העניין.

אורי מקלב: אבל זה לא קשור לפריפריה, זה קשור לכל אזורי הארץ.

אורי מקלב: גם אנשים שגרים בצפון תל-אביב, והם "צפוניים" – גם לא צריכים לעבור את הבירוקרטיה הזאת ואת הטרטור הזה.

אורי מקלב: זה הרבה יותר מזה.

אורי מקלב: זה נזק תדמיתי אמיתי למדינה, לא רק למשרד התמ"ת, אבל במיוחד לתמ"ת.

אורי מקלב: לא פלא שאנחנו נמצאים בדיונים על הרפורמה בגני הילדים ובמעונות, ומה אומרים כולם?

אורי מקלב: כפי שאמרת – נעבור למשרד החינוך.

אורי מקלב: לא שאני חסיד גדול של משרד החינוך, אבל איזה שם רע זה מוציא מכיוון שלאנשים אין אמון במשרד התמ"ת.

אורי מקלב: יותר מזה, אדוני היושב ראש, אז כבר אמרנו שבמוקד לא עונים לך, אתה לא יודע מה זה נקרא "קודם מועד הרישום", אתה צריך כבר שלושה תלושים כדי להירשם; אז אתה פונה לחבר כנסת – אולי הוא יעזור לך.

אורי מקלב: מה עושה חבר הכנסת?

אורי מקלב: הוא זה שפונה לתמ"ת ומבקש הסברים מה זה "קודם מועד הרישום".

אורי מקלב: מה הוא מקבל תשובה?

אורי מקלב: עוזרי נמצא פה – כמה שבועות אנחנו נמצאים בעניין הזה?

אורי מקלב: כבר שישה שבועות, ועדיין לא קיבלנו תשובה.

אורי מקלב: לא קיבלנו תשובה.

אורי מקלב: גם אני לא מקבל תשובה, אז איך אתה רוצה שהאזרח יקבל תשובה אם אנחנו לא מקבלים תשובה?

אורי מקלב: מי כן יקבל תשובה?

אורי מקלב: יש חוסר אכפתיות, אין מורא משום דבר.

אורי מקלב: שיסבירו לי איך יכול להיות שאחרי כל כך הרבה זמן, שנה שלישית שנמצאים בעניין הזה, ועדיין יגידו לי שאנשים לא מבינים ולא שולחים את המסמכים היטב.

אורי מקלב: כולם בסדר.

אורי מקלב: אנחנו כבר מזמן דוגלים בשיטה החינוכית הזאת שחיסרון בהבנה זה חיסרון בהסברה.

אורי מקלב: אף אחד שלא יגיד לי שילד לא מבין – אנחנו יודעים שזה חיסרון בהסברה, קל וחומר באנשים אינטליגנטים, אנשים עובדים וראשי מערכות.

אורי מקלב: עכשיו אתה יכול להסביר לי למה כל כך הרבה זמן לוקחת בדיקה?

אורי מקלב: למה אנשים צריכים לשלם 292 שקל דמי רישום?

אורי מקלב: למה, אחרי שהם עושים את כל העבודה לבד?

אורי מקלב: אחרי שכבר דיברנו על כך והצדקנו את המהלך הזה.

אורי מקלב: אז כמה זמן צריך לבדוק את זה רואה חשבון?

אורי מקלב: זה לא מראה משהו על כל התהליך?

אורי מקלב: אני יכול לקבל כאן הסבר למה תינוק בן שלושה חודשים צריך לשלם דמי שכלול על סך 400 שקל?

אורי מקלב: עוד ניסיון סחיטה מהורים?

אורי מקלב: למה?

דורית ברכט: מה זה דמי שכלול?

אורי מקלב: משלמים גם דמי שכלול במעונות.

דורית ברכט: לא.

אורי מקלב: אז במעונות שלכם, לא.

אורי מקלב: יש מעונות שדורשים.

שלומית אבינח: אבל לא בכל הארגונים.

אורי מקלב: לא כל הארגונים.

אורי מקלב: התמ"ת מאפשר את זה למי שרוצה לגבות דמי שכלול.

אורי מקלב: איזה דמי שכלול יש להם?

אורי מקלב: ביקשנו, וברוך השם קיבלנו את זה – במקום שכל ילד יקבל ערכה, כל משפחה תקבל.

אורי מקלב: אבל למה למה כשיש משפחתון וצהרון, למה צריך שתי ערכות?

אורי מקלב: באיזו קלות?

אורי מקלב: תשלמו, זה קשה.

אורי מקלב: למי יותר קשה?

אורי מקלב: לכל הורה לשלוח שתי ערכות?

אורי מקלב: למשרד להתמודד עם שתי ערכות?

אורי מקלב: אתם משרד אחד, יש מוקד אחד.

אורי מקלב: למה אם אני שולח ערכה אחת למשפחתון זה לא יכול להיות גם טוב לצהרון?

אורי מקלב: מישהו יכול להסביר לי את הדבר הזה?

אורי מקלב: ועוד קושי ועוד קושי – אמרנו את הדברים האלה.

אורי מקלב: גם שלושה תשלומים, גם נקבע שאין דרגת ביניים.

אורי מקלב: כשאנחנו נמצאים היום, כפי שאמר אדוני היושב ראש ב-6%-5% שנקבע להם דרגות, ואנחנו נמצאים היום ב-3 בספטמבר, הפירוש הוא שחלק גדול מהאנשים ישלמו הרבה כסף בחודש הזה.

אורי מקלב: השערורייה וקול הזעקה תעלה עד לב השמים.

אורי מקלב: לא תהיה דרגת ביניים.

קריאות: - - -

אורי מקלב: משלמים את זה כמעט מראש.

ליאור גבאי: יש עוד דרישה שגם לאחר שתאושר הדרגה היא תאושר מקסימום חודשיים רטרואקטיבית.

ליאור גבאי: כלומר אותו הורה מסכן - -

עמוס שקדי: אם הוא הגיש טפסים אז לא לוקחים לו חודשיים אחורה.

עמוס שקדי: מדובר רק על כאלה שלא הגישו טפסים.

עמוס שקדי: בואו נדייק בבקשה – מהיום שהוא הגיש טפסים.

עמוס שקדי: הוא הגיש טפסים, ובמקרה הוא קיבל דרגה 12 - -

שלומית אבינח: יש לי פונה שהמעטפה שלה הלכה לאיבוד.

אורי מקלב: זה מה שהם אומרים – אולי הוא נרשם או לא נרשם.

אורי מקלב: אתה יודע, וגם אם אתה צודק – אנשים גם את זה לא יודעים.

אורי מקלב: יודעים רק דבר אחד: יש אימה – לא ייתנו לכם וכן ייתנו לכם, ואין דרגת ביניים, ורק חודשיים אחורנית.

אורי מקלב: אנשים נמצאים באיזו דרגה.

אורי מקלב: אנשים מסויטים מהעניין הזה.

שרי שילון: יש מעון בנעמ"ת בנצרת עלית שההורים בו התאגדו כי איש מהם לא קיבל דרגה.

שרי שילון: זה מרד מול נעמ"ת, זה לא מול משרד התמ"ת.

שרי שילון: זה מרד מול ארגון שנותן שירות.

דוד אזולאי: האם ניסיתם לבדוק למה באותו גן לא קיבלו?

שרי שילון: אנחנו פנינו.

שרי שילון: אני חושבת שאלכס קיבל את המייל מירון מלך, איש הכספים שלנו, בשבוע שעבר.

אלכס בלונוגוב: לא.

שרי שילון: זה נשלח, יש לי ההעתק של הפנייה משבוע שעבר.

שרי שילון: אז אולי לא שמת לב ולא פחת.

שרי שילון: ירון מלך, איש הכספים של נעמ"ת, שלח לך ביום חמישי מייל שבו הוא ביקש.

שרי שילון: הוא גם לא קיבל תשובה, אבל אני אשלח לך את ההודעה הנוספת.

שרי שילון: איש לא קיבל דרגה.

דוד אזולאי: אתה מנהל המוקד?

אלכס בלונוגוב: אני מנהל תחום.

דוד אזולאי: יש פה נציג של החברה הזכיינית?

אלכס בלונוגוב: לא.

דוד אזולאי: למה?

דוד אזולאי: למה נציג החברה הזכיינית של המוקד לא נמצא פה?

דוד אזולאי: יש סיבה?

מיכל צוק: אף אחד לא ביקש מאתנו להזמין אז לא הזמנו.

דוד אזולאי: זה מובן מאליו הרי, הוא הרי המוקד לכל הבעיות.

שרי שילון: אבל מישהו מנהל אותו.

שרי שילון: מי מנהל אותו?

מיכל צוק: עד כמה שהיה נוח להגיד דברים על מישהו אחר - הבעיות הן של משרד התמ"ת.

מיכל צוק: אם לנו יש בעיות עם המוקד אנחנו נפתור אותן מול המוקד.

מיכל צוק: בכל בעיה אחרת האחריות היא שלנו.

אורי מקלב: אבל אתם לא יכולים לכסות אותם.

אורי מקלב: אם הכנסת תבקש שהמוקד יגיע- -

שלומית אבינח: עד עכשיו לא ביקשנו.

מיכל צוק: אם תבקשו אנחנו נעביר את הזימון.

מיכל צוק: האחריות היא שלנו.

דוד אזולאי: אני מבקש לזמן אותם לדיונים הבאים.

דוד אזולאי: אני מקווה שלא יהיו, אבל אם יהיו אני מבקש לזמן אותם לדיונים הבאים.

יעל שמרגד: אם לא יהיו זאת אומרת שתיפתרנה הבעיות.

דוד אזולאי: אמרתי, אני מקווה שלא נצטרך עוד דיונים.

דוד אזולאי: אני אופטימי לקראת השנה החדשה הבאה עלינו לטובה.

יעל שמרגד: תחי האופטימיות.

דוד אזולאי: אנחנו מתפללים בראש השנה, ואומרים: "תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה".

דוד אזולאי: לצערי הרב, זה אחד הדברים הלא מבורכים שקורים למשפחות שרוצות להכניס את הילדים שלהם למעונות.

שרי שילון: שלא לדבר על האיום שאם הם לא ישלמו הם יוצאו מהמעון; שלא לדבר על מכתבים מעורכי דין.

אורי מקלב: הצעקה תהיה גדולה, הורים לא יוכלו לעמוד בזה.

אורי מקלב: זה משהו בסביבות 2,000 שקל לשלם.

אורי מקלב: מי שיש לו דרגה נמוכה לא יוכל לעמוד בזה.

קריאה: ל-93% אין דרגות.

אורי מקלב: זה סחרור שאי אפשר לעמוד בו.

דוד אזולאי: בהתחשב בעובדה שהמצב הכלכלי היום הולך ו"משתפר".

אורי מקלב: קשה לנו להגיד את הדברים – ואני אומר את זה גם בשם היושב ראש.

אורי מקלב: זה לא שאנחנו נהנים היום לייסר ולבוא בביקורת לתמ"ת, אנחנו מבחינתנו מיצינו את הנושא הזה.

אורי מקלב: זה דבר שנמשך כל כך הרבה זמן, אנחנו מצפים לדבר אחר.

אורי מקלב: אנחנו רק משקפים את מה שההורים פונים אלינו, את מה שהציבור מרגיש.

אורי מקלב: אני דיברתי על חלק קטן ממה שהציבור אומר כשהוא פונה.

אורי מקלב: כיום פונים גם אל חבר הכנסת דוד אזולאי כיושב ראש הוועדה.

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים היום למה הקושי הזה, ובכלל למה מעונות נמצאים בתמ"ת.

אורי מקלב: אני מניח שהתפקיד המרכזי שלכם הוא לאפשר ולעודד, ליצור וגם להכשיר אנשים לצאת לעבודה.

אורי מקלב: זה התפקיד המרכזי – הנספח זה המעונות.

אורי מקלב: אתם הפכתם את זה – היום הקושי הוא שאנשים לא יכולים לצאת לא מכיוון - - - אלא מכיוון שהמעונות הפכו לקושי עבור ההורים; ולא רק שלא הפך לעזר, אלא דבר שמקשה עליהם ומכביד עליהם ומדאיג אותם.

אורי מקלב: ולמה הם אשמים?

אורי מקלב: בסך הכול אלה הורים, ולפעמים אמהות שפעם ראשונה יוצאות לעבודה עכשיו, וצריך לאפשר להם אחרי שיש להם ילד אחד.

אורי מקלב: ואם יש להם עוד ילד ועוד ילד – אדרבה, זה צריך רק להעצים ורק יותר לחייב אותנו כדי לאפשר להם לצאת לעבודה.

אורי מקלב: תודה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני, חבר הכנסת הרב אורי מקלב, אתה דיברת על כך שנתבקשו לתת רק ערכה אחת למשפחה.

דוד אזולאי: יש פה פנייה של משפחת פריסמן שיש להם שלושה ילדים, והם נתבקשו למלא שלוש ערכות.

שלומית אבינח: הם קיבלו דרגה 12 כי האם בחופשת לידה.

דורית ברכט: מה שיותר מעניין הוא שלפעמים אח אחד מקבל, ושניים לא או שניים מקבלים ואחד לא.

דורית ברכט: זה סוגל של טוטו.

דורית ברכט: רק אחד קיבל על אותם תנאים זהים ובאותו מועד זמן.

ליאור גבאי: אחד מקבל דרגה 4, ואחד מקבל דרגה 7.

ליאור גבאי: עובדתית יש לי כאלה סיפורים.

אורי מקלב: אם הייתה ערכה אחת זה לא היה קורה.

דוד אזולאי: הבקשה הייתה שתהיה ערכה אחת לכל משפחה.

דוד אזולאי: כנראה, גם העסק הזה לא עובד.

דוד אזולאי: עובדה שיש פה מכתב.

ישראל אייכלר: אני יכול לדבר?

דוד אזולאי: אני מיד אאפשר, אני רוצה לתת גם לאחד מנציגי המעונות.

דוד אזולאי: אני מבקש מנציגת ויצ"ו.

דורית ברכט: כמה הערות: אני כל היום בקשר עם הורים, עם מנהלות.

דורית ברכט: אנשים בוכים בטלפון, לא עונים להם, שולחים מסמכים, והמוקד מאבד אותם – 5-4-3 פעמים.

דורית ברכט: נכון להיום בבוקר אנחנו עם 1,900 ילדים מתוך 12 אלף שקיבלו דרגות; 2,000 יושבים, מה שנקרא, בדרגת "עונש" 12, כי חסרים מסמכים; ההורים בכלל לא מודעים לזה שחסרים מסמכים, והם לא יודעים.

דורית ברכט: אני שלחתי היום לכל ההורים הודעה אישית שינסו לדאוג מהר, ואולי למצוא את המסמכים החסרים.

דורית ברכט: בדקתי הבוקר, ולפני 5-4 שנים, לפני שהתחילה פרשת מוקד טלאול, היינו בקליטות של 30% - 6,000 ו-7,000 ילדים, למעלה ממחצית בויצ"ו, היו מקבלים דרגות כבר בשבוע הראשון של ספטמבר לפני הגבייה.

דורית ברכט: היום אנחנו ב-12%-10% בלבד.

דורית ברכט: זאת אומרת "השיפור" – במירכאות – הוא - -

קריאה: בנסיגה.

דורית ברכט: הבטיחו 30 ימי עבודה לטיפול בערכות הרישום, ויש לי דוגמות ממשיות.

דורית ברכט: מדי פעם אני מתכוונת עם אלכס מטלאול, ויש לי דוגמות של 90 יום ו-100 יום שהורים שלחו.

דורית ברכט: אני פניתי כבר באפריל למשרד התמ"ת – איך שהתחיל הרישום אמרתי, תשלחו ערכות רישום.

דורית ברכט: המנהלת רואה את ההורה לראשונה והיא כבר נותנת לו ביד את הערכה.

דורית ברכט: אמרו לי, לא, זה מוקדם, מוקד טלאול לא ערוך.

דורית ברכט: אז חיכינו עד אמצע מאי, ובאמצע מאי לא הפיצו את זה למעונות, הפיצו את זה אלינו למטה.

דורית ברכט: לקח לנו שבוע לפזר 30 אלף ערכות.

דורית ברכט: שבוע למיין אותם לפי מעונות כשהם הבטיחו בהתחלה לעשות את זה ונסוגו ברגע האחרון.

דורית ברכט: ואז בילינו עוד שבוע, אז הערכות הגיעו רק בסוף מאי למעונות והפסדנו חודשיים יקרים.

דוד אזולאי: באיזה תאריך זה הגיע אליכם?

דורית ברכט: אלינו זה הגיע ב-17-16 במאי.

דורית ברכט: לקח לנו שבוע דואר שליחים.

דורית ברכט: עשיתי בשירות שליחים אישי.

דורית ברכט: עד סוף מאי, ברוך השם, המנהלות קיבלו, ואז קראו מהר להורים חזרה.

דוד אזולאי: כלומר בתחילת יוני אפשר להגיד שההורים קיבלו את הערכות, במקרה שלכם?

דורית ברכט: המנהלות לא ראו את אותם הורים חדשים ששנה הבאה היו צריכות לקרוא להם, לצלצל לכולם כשבזמן הרישום הם כן ראו אותם.

דורית ברכט: מה יותר פשוט מלתת להורה ביד כשהוא בא להירשם?

דורית ברכט: לא.

דורית ברכט: היו צריכים לקרוא להם אחרי חודשיים מחדש, ואז עד שהם מגיעים – אתה יודע, הורים לא באותו רגע מתייצבים.

דורית ברכט: עברו חודשיים וחצי יקרים, ואז שלחתי מיילים חריפים ואמרתי, תדאגו לעצמכם לדרגות, אנחנו במצב שבאמת רצינו לטובת ההורים.

דורית ברכט: אז הורים התחילו לשלוח בסוף יוני, כי הרי גם הם צריכים לקבץ את המסמכים, להבין את הנאמר בערכות, שזה לא פשוט.

דורית ברכט: אני אישית ניסיתי להעביר באינטרנט ערכה לדוגמה, ונתקלתי מיד בבעיות להוריד סרגל כלים, להוריד כל מיני דברים כדי שיוכלו לקרוא את המסמכים הגדולים.

דורית ברכט: קראתי לעזרה לאיש מחשבים.

דורית ברכט: זאת אומרת אדם בבית, פשוט, שהוא לא איש מחשבים - -

דוד אזולאי: דיברנו על זה בדיון הקודם, אני לא יודע אם היית בו.

דוד אזולאי: הנושא הזה עלה, לצערי הרב.

דורית ברכט: באחד המפגשים במשרד התמ"ת הם הבטיחו לעשות מוקדים כמו במס הכנסה.

דורית ברכט: אתה יודע, אני נדרשת להגיש למס הכנסה דוח – יש שם מוקדי עזרה.

דורית ברכט: אני מרימה טלפון ואומרים לי און-ליין מה לעשות – יש עזרה, יש סיוע לאנשים בהגשת מסמכים באינטרנט.

דורית ברכט: אולי אפשר היה להציב מוקדים במקומות מסוימים כדי שהורים יתייצבו במוקד ויעזרו להם לסרוק את המסמכים.

דורית ברכט: יכול להיות שזה היה מקל, זה היה מזרז את המערכת, וגם היו בטוחים שהמסמכים מגיעים.

דורית ברכט: מנהלות מצלצלות ואומרות, זה לא יכול להיות שאנחנו עם מוקד טלאול שעות וימים ולא עונים; בסופו של דבר תופסים מישהו אז אחד אומר ככה, והשני אומר ככה; יש עניינים מקצועיים אמיתיים שהמוקדנים במוקד לא ממש מודעים להם, ואז הם מטעים את ההורים לעיתים.

דורית ברכט: יש בעיות באבדן מסמכים – בעיות גדולות מאוד של 6-5-4 פעמים שמסמכים לא מגיעים, והמנהלות אומרות, מה נעשה, ניסע לטבריה עם המסמכים?

דורית ברכט: זאת בעיה רצינית, אני שומעת את המצוקה מהשטח.

דורית ברכט: אני ממונה על כל מערך הגבייה – מה אני עושה עם ההורים האלה?

דורית ברכט: אני גובה מהם מלא בעוד ארבעה-חמישה ימים?

דורית ברכט: כמו שהיא אומרת, יש תאומים, ויש שלישיות, ויש הורים שלא יעמדו ב-8,000-7,000 שקל – מה אני עושה?

דורית ברכט: מה ארגונים כמו ויצ"ו ונעמ"ת עושים?

דורית ברכט: מה אנחנו יכולים לעשות?

דורית ברכט: יש לנו 14-12 אלף הורים, זה לא אחד ולא שניים.

דורית ברכט: יש לי 1,900 דרגות נכון להיום בבוקר.

דורית ברכט: מה אנחנו בדיוק עושים?

דורית ברכט: יש בעיה אמיתית.

דוד אזולאי: תכף נשמע.

דוד אזולאי: תודה רבה, גברתי.

דוד אזולאי: אני מודה לך.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, לפני כעשר שנים היה דיון בכנסת אם צריך את הוועדה לפניות הציבור, והיו שחשבו שצריך לסגור אותה, וכבר הגיעה בקשה לוועדת הכנסת לסגור את הוועדה הזאת.

דוד אזולאי: מה הייתי עושה עכשיו?

ישראל אייכלר: תאר לעצמך.

ישראל אייכלר: לכל נושא יש ועדת פנים, ועדת כלכלה – מה צריך ועדה לפניות הציבור?

ישראל אייכלר: כשאני שמעתי את ההורים פה, ואני שמעתי את הדיון הזה פה – עכשיו אני מבין למה צריך את הוועדה לפניות הציבור ולמה כבר אז אמרתי שהיא הוועדה הכי חשובה בכנסת.

ישראל אייכלר: כשבאה הגברת זנדני ומספרת את התלאות שהיא עברה, אני לא חושב על מה שהיא עברה כי היא הצליחה להגיע לכנסת, לשר, לנעמ"ת – זה יסודר.

ישראל אייכלר: מה קורה עם 80 אלף הורים בין 130 האלה שלא הגישו בכלל כי הם הבינו שאין להם זמן ואין להם כוח לעבור את כל הייסורים האלה.

ישראל אייכלר: אגב, אני לא חושב שמשרד התמ"ת הוא המשרד הכי בירוקרטי שיש במדינה אף על פי שיש מחשבה כזאת אצל הרבה אנשים.

ישראל אייכלר: הבעיה שלי היא שלדעתי, כל המשרדים דומים.

ישראל אייכלר: הקללה שנקראת "בירוקרטיה" הפכה ליורדת לחייו של האזרח הקטן.

ישראל אייכלר: מעניין שיש פה 5 מיליון אזרחים קטנים, ואפילו כמעט 7 מיליון אזרחים קטנים.

ישראל אייכלר: לכאורה זה מייאש, מה ששמעתי פה, אבל אני זוכר את תוכנית ויסקונסין – אתה זוכר, אדוני היושב ראש, גם שלומית זוכרת.

ישראל אייכלר: גם הוועדה הזאת עסקה הרבה בבעיות בתכנית ויסקונסין.

ישראל אייכלר: זאת הייתה תכנית שהתיימרה לעזור לאנשים לצאת לעבודה.

ישראל אייכלר: למעשה, היא לקחה חברה שכל תפקידה היה לסנן אנשים ולפסול אנשים מלקבל דמי אבטלה.

ישראל אייכלר: אז אנשים מבוגרים וחולים סבלו ולא היה להם למי לצעוק.

ישראל אייכלר: נראה לי שמה שקורה עכשיו במעונות צריך לעשות מה שעשו בתכנית ויסקונסין; אז ביטלו את תכנית ויסקונסין, הייתה ישועה – גם את זה צריך לבטל.

ישראל אייכלר: כשאני רואה את החידון הזה – הייתי אומר, אם זה לא חידון, לפחות זה סודוקו או משהו אחר - -

קריאה: תשבץ היגיון.

ישראל אייכלר: התשבץ הכי מורכב.

ישראל אייכלר: קשה להבין מה רוצים פה, ויש לי קצת ידע בהבנת הנקרא.

ישראל אייכלר: אני חושב על אותה אמא שהיא ברמה סוציו-אקונומית נמוכה וזכאית לעזרה – עד שהיא מוצאת את עצמה במפה הזאת - אם היא עובדת בעסק של בעלה היא צריכה להביא אישור מרואה חשבון.

ישראל אייכלר: אתה מכיר, אדוני היושב ראש, רואה חשבון שייתן אישור חינם?

ישראל אייכלר: זה עולה כסף.

ישראל אייכלר: היא צריכה להביא אישורים מכאן ועד להודעה חדשה.

ישראל אייכלר: מי שיודע ללכת למשרד ממשלתי ולקבל אישור – לעמוד בתור, לקחת מספר, כן בדואר, לא בדואר.

ישראל אייכלר: יש פקידים אדיבים שעושים את זה מהר, אבל רוב הבירוקרטיה היא איומה ונוראה – תצהירים מכל סוג שהוא – דברים נוראיים.

ישראל אייכלר: עכשיו אני שואל שאלה: האם החברה הזאת נועדה לחסוך ולסנן אנשים רבים מתוך 130, ואם זאת המטרה של החברה, אז היא מאוד הצליחה.

ישראל אייכלר: עובדה ש-80 אלף אנשים לא ניגשו בכלל.

ישראל אייכלר: מתוך 130 אלף רק 40 אלף ניגשו.

ישראל אייכלר: ומי צודק, ומי החכם בסיפור הזה?

ישראל אייכלר: 80 אלף שלא ניגשו.

ישראל אייכלר: הראיה היא שמאלה שכן ניגשו רובם לא התקבלו, קיבלו דרגה 12 אז למה הם טרחו והלכו?

ישראל אייכלר: בנבואת ישעיהו אחד הדברים הנוראיים שכתובים: "יתום לא ישפוטו, וריב אלמנה לא יבוא אליהם".

ישראל אייכלר: אומר המדרש סיפור שהיה ומאפיין הרבה אנשים: אלמנה הגיעה לבית הדין להתלונן על המעביד שלה, והיתום יצא מבית הדין.

ישראל אייכלר: היא אומרת, מה נעשה בדינך?

ישראל אייכלר: אז הוא אומר, הייתי כל היום עם השופטים ולא יצא לי כלום.

ישראל אייכלר: אז היא לא נכנסת.

ישראל אייכלר: זה מה שאומר הנביא – "וריב אלמנה לא יבוא אליכם".

ישראל אייכלר: 80 אלף אנשים מ-130 לא הגישו בכלל בקשות.

ישראל אייכלר: אני מניח שחלק מהם אנשים אמידים שיש להם כסף והם יודעים שהם לא זכאים.

ישראל אייכלר: אבל יש הרבה אנשים שפשוט לא יכולים לעמוד בבירוקרטיה הזאת.

ישראל אייכלר: אז טפסים שהם חידונים – זה דבר אחד.

ישראל אייכלר: דבר שני, מה קורה עם אלה שלא מצליחים להגיע לשר כמו שסיפרה הגברת שהגיעה לכנסת ולשר, ומיד סידרו לה את זה?

שלומית אבינח: לא סידרו לה, יש לה עדיין חוב.

עינב זנדני: אבל אם לא הייתי פונה בשביל דרגה לשנה הבאה, כי אמרו, הגיע, לא הגיע - וידעתי שזה דבר שחוזר על עצמו.

עינב זנדני: ידעתי שלא תהיה לי דרגה לשנה הבאה.

ישראל אייכלר: מה קורה להורים שמצלצלים כל היום?

ישראל אייכלר: אנחנו אומרים את זה כבדיחה – מצלצלים, ומקבלים צליל תפוס.

ישראל אייכלר: אני יודע כמה זה מרגיז לעמוד בטלפון, ואני מכפיל את זה בכמה מאות אלפי הורים שעומדים בטלפון ויודעים שזה מרגיז.

ישראל אייכלר: זה גם יוצר אי אמון במערכת.

ישראל אייכלר: אדם בכל זאת משלם מסים.

ישראל אייכלר: הרי כל הבירוקרטיה הזאת ממומנת על-ידי המסים של אותו אזרח קטן שלא מקבל את השירות.

ישראל אייכלר: הדבר הכי חמור שאני רואה פה זה 240 שקל דמי שירות.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם זה הכי הרבה כסף.

ישראל אייכלר: אני רוצה, אדוני היושב ראש, שמי שלא זכאי יחזירו לו את ה-240 שקל.

ישראל אייכלר: אם הוא זכאי אז אומרים לו, אדוני, אתה רוצה סיוע מהמדינה – זה עולה כסף לשרת אותך - -

שלומית אבינח: זה דמי רישום למוסד.

דורית ברכט: דמי הרישום הם העבודה הרבה שמוטלת על הארגונים, לא מה שמוטל על המוקד ועל התמ"ת.

דורית ברכט: יש להפריד.

דורית ברכט: דמי הרישום זה כל ועדות הקבלה שלנו, זה כל הראיונות עם הורים- -

ישראל אייכלר: זה לא דמי רישום לדרג - -

דורית ברכט: לא, לא, זה דמי רישום לארגונים.

דורית ברכט: הארגונים משקיעים עבודה רבה ומאומצת שהוכפלה.

דוד אזולאי: גברתי, תסכימי איתי שגם 240 שקל זה סכום גבוה.

דורית ברכט: לשנה שלמה - -

יעל שמרגד: גם הורים שלא זכאים לדרגה משלמים את זה.

שלומית אבינח: כולם משלמים.

ישראל אייכלר: על זה אני מדבר.

יעל שמרגד: אבל אנחנו מחתימים אותם על טפסים שלנו בנושא בריאות, בנושא ביטוח.

קריאה: זה עולה 292.

יעל שמרגד: בכל הנושא יש לנו גם הטפסים שלנו.

ישראל אייכלר: אני חושב ש-24 שקלים דמי רישום זה סביר.

ישראל אייכלר: 240 שקלם דמי רישום זה כמעט כמו לבוא לרופא.

שרי שילון: אני רוצה לתקן – זה 295.

ישראל אייכלר: כמעט 300.

ישראל אייכלר: דמי רישום?

ישראל אייכלר: אני יכול לתרום למשרד חבילת נייר, נראה כמה עולים להם הטפסים, כולל הזמן.

ישראל אייכלר: הרי אנשים מקבלים משכורת על העבודה שלהם.

דוד אזולאי: הבנו את הרעיון שהארגונים גובים את דמי הרישום – ברור לנו.

דוד אזולאי: אבל למרות הכול אני טוען שהסכום הוא גבוה.

דורית ברכט: יש ביקורת שנעשית עכשיו.

דוד אזולאי: אני אפריד כרגע את הדיון על דמי הרישום, על זה יתקיים דיון נפרד.

יעל שמרגד: הלוואי שהיינו פותרים את כל הבעיות.

ישראל אייכלר: אם זה הארגונים זה לא שייך לתמ"ת.

ישראל אייכלר: יש לתמ"ת מספיק שאלות שהם צריכים להשיב עליהן, אני לא רוצה להטיל עליהם עוד שאלה.

יעל שמרגד: בזה דווקא התמ"ת חרוץ, הוא בודק אותנו.

שלומית אבינח: כי הוועדה ביקשה לבדוק.

ישראל אייכלר: זה לא קשור רק לתמ"ת, זה גם למס הכנסה ולאחרים.

ישראל אייכלר: מדברים הרבה על מעמד האישה.

ישראל אייכלר: למה אישה שעובדת בעסק משפחתי נחשבת מיד לרמאית?

ישראל אייכלר: גם במס הכנסה מאחדים את התיק של הבעל ושלה.

ישראל אייכלר: איפה זכויות האישה, שיהיה לה תיק עצמאי במס הכנסה.

ישראל אייכלר: גם פה אני רואה שהיא צריכה להביא תצהירים שאף אחד אחר לא צריך להביא.

ישראל אייכלר: היא עובדת בחנות של בעלה, היא עובדת בחנות פרחים – לא משנה במה היא עובדת – למה היא לא יכולה לקבל אותם תנאים שכל שכירה אחרת מקבלת?

ישראל אייכלר: שאלתי את השאלה הזאת את שרי האוצר לדורותיהם לגבי עניין התיק העצמאי, ועד היום זה לא סודר.

ישראל אייכלר: מדברים הרבה על מעמד האישה, אבל כשאישה רוצה להתפרנס והיא עובדת יחד עם בעלה – וזה קורה בהמון משקי בית – כל העסקים הקטנים זה בדרך כלל עסקים משפחתיים.

ישראל אייכלר: למה צריך להפלות אותם גם בעניין הדרגות האלה?

ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד, אדוני היושב ראש, שזאת הישיבה האחרונה בעניין הזה כי לא נראה לי שסעיף קטן כזה שיש בכל משרד ממשלתי על כל דבר שאתה צריך, יש כל הטופסולוגיה הזאת.

ישראל אייכלר: למה פה זה נתקע בצורה כזאת שעשרות אלפי אנשים לא מקבלים?

ישראל אייכלר: אני מקווה שזאת הישיבה האחרונה וזה יבוא על תיקונו.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אני מודה לך.

דוד אזולאי: ליאור גבאי, מנכ"ל נאות מרגלית, בבקשה, אדוני.

ליאור גבאי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

ליאור גבאי: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה שהיא אולי לא בהכרח ישירות לתמ"ת, אלא בכלל – אנחנו חיים במדינת ישראל של שנת 2012.

ליאור גבאי: כל אדם שעובד, כל ההכנסות שלו נמצאות ברשות המסים.

ליאור גבאי: למה בכלל צריך לערב את ההורים בסיפור הזה?

ליאור גבאי: אמורה הייתה להיות המסגרת הכי פשוטה, הכול נמצא ברשויות המסים.

ליאור גבאי: בא הורה, רשות המסים יודעת בדיוק כמה הוא מרוויח וידרגו את זה.

ליאור גבאי: זה אמור להיות הדבר הכי פשוט.

דוד אזולאי: תהיה לזה התייחסות אחר כך.

דוד אזולאי: אתה צודק.

יעל שמרגד: אי אפשר, זה מסובך.

ליאור גבאי: זה לא אמור להיות מסובך, זה אמור להיות הדבר הכי פשוט.

ליאור גבאי: עד שזה יקרה, אם בכלל, אני מבקש מהתמ"ת לשים עין על הדבר הכי פשוט ולא הגיוני: שמענו שיש מערכת חדשה, ויש מיכון וצריך לתת זמן להתארגן – הכול מצוין.

ליאור גבאי: אבל למה באותה כוס, באותו יעד שהמשרד אומר, אני רוצה שתעשו כך וכך – ביד השנייה המשרד ממשיך להגיד, אוקיי, במקביל אני גם אגזור גזרות חדשות.

ליאור גבאי: העניין של הדרישה לשלושה תלושים זה משהו חדש עכשיו שקרה השנה.

ליאור גבאי: למה המשרד לא אמר, אוקיי, עד שמערכת המיכון לא תתמקד ותסתדר בצורה טובה וניתן דרגות בזמן לא נמציא דרישה חדשה.

ליאור גבאי: יתרה מכך, שלא יבואו ויגידו שהדרישה לשלושה תלושים היא לא זאת, כי הכול במכפלות של שלוש: אם יש בעיה בתלוש אחד, יש בעיה לשלושה.

ליאור גבאי: אם 12 אלף – תורידו 30 דרישות.

ליאור גבאי: לדוגמה, אני הבוקר בדקתי מעון בחצור שיש פה כ-70 ילדים.

ליאור גבאי: מתוך 54 ילדים שהגישו טופסולוגיה גם בעזרה ובדחיפה של המנהלת, ההורים האלה קיבלו רק 20 דרגות, שמתוכם 14 קיבלו דרגה 12.

ליאור גבאי: אני ביקשתי לבדוק את העניין של דרגה 12, וראיתי אחד לאחד כי המשרד נותן דיווח מסודר.

ליאור גבאי: אז הסתבר שלהורה אחד יש בעיה כי ביקשו מכל אחד מבני הזוג שלושה תלושים, וההורה הזה לא עבד במשך שבועיים מתוך התקופה הזאת, אז הוא צריך להבהיר הבהרות, והאישה צריכה להבהיר הבהרות – סאגה שלא נגמרת.

ליאור גבאי: אני לא רואה את אותו הורה מסכן יודע להתמודד אם אנחנו, מנהלי הארגונים – אם לא מנהלות המעונות שלנו, שבאות וצריכות להשקיע זמן מאוד ארוך ורב בעזרה הזאת לאותם הורים, למלא.

ליאור גבאי: דבר שני שהוא לא פחות חשוב.

ליאור גבאי: אני כארגון גדול לא כל כך אוהב את המסגרת שנקראת "מקדמות".

ליאור גבאי: כי מקדמות פירושו של דבר שאנחנו צריכים לקבל מקדמות מהמשרד ואחר כך להתקזז איתו ולהתנהל איתו וכולי.

ליאור גבאי: לך תתמודד עם הורים – כן קיבל דרגה, לא קיבל דרגה.

ליאור גבאי: אבל במצב הנתון כרגע שבו המשרד אומר עובדתית ש-8%-6% קיבלו דרגה – 90% לא קיבלו דרגה.

ליאור גבאי: האם אנחנו יכולים להסתכל לאותם הורים בעיניים ולהגיד להם בערב חג, תשלמו מלא?

ליאור גבאי: לא, אנחנו נצטרך להתמודד איתם ולתת להם פתרונות.

ליאור גבאי: הפתרונות האלה הם במסגרת זה שהמשרד יגיד, אני טעיתי, אני לא מסוגל לעמוד בדברים, ולכן אני אתן מקדמות לחודשיים-שלושה, אני לא אסגור את המסגרת עד שאותם הורים יסתדרו.

ליאור גבאי: ואז נוכל לבוא לאותם הורים ולהגיד להם, נכון, אבל אתם לא אשמים, אבל מכיוון שאתם לא אשמים המשרד קיבל את עמדתכם ונותן לכם אפשרות לחיות שלושה חודשים בדרגת ביניים כלשהי.

דורית ברכט: כיצד אתה תקבע את דרגת הביניים?

דורית ברכט: אתה תבדוק את המסמכים של ההורים?

ליאור גבאי: אני מודה שזה בעייתי מאוד.

קריאות: מאוד.

דוד אזולאי: במיוחד שיש לך אנשים חלשים.

ליאור גבאי: אני מודה, מודה.

ליאור גבאי: אבל לצערי הרב, כשאני מסתכל על מכלול הבעיות ואני אומר, מה הפתרונות כנגד זה, אז ברור שאם המשרד היה מסוגל לתת דרגות מידית כמו שהוא התחייב - -

יעל שמרגד: הוא התחייב.

דורית ברכט: הוא התחייב על 24 שעות.

ליאור גבאי: אני לא יודע אם היושב ראש מודע לזה, אבל התחייבו ל-72 שעות אם אתה שולח דרך האינטרנט, ול-14 יום אם אתה שולח בדואר.

ליאור גבאי: זה לא קורה.

ליאור גבאי: בשתי הנסיבות האלה שציינתי – הדרישה לשלושה תלושים שלדעתי, המשרד טעה בעניין הזה באופן ברור, ולו בזמן הנתון כרגע.

ליאור גבאי: דבר שני זה הנושא של המקדמות שאני אומר שוב באופן ברור – אני לא אוהב אותן, זה מעיק עליי מאוד.

ליאור גבאי: הורה שאני אתן לו דרגת ביניים ובעוד שלושה חודשים יסתבר שלא מגיעה לו דרגה – אני אצטרך לרדוף אחריו כדי לתת לו הפרשים.

ליאור גבאי: זה בעייתי מאוד, אני מודע לכך.

ליאור גבאי: אבל עם זאת כשאני מסתכל על מכלול הדברים אני אומר – אם אני כארגון יכול להגיד שיש לי רק 9%-8% קלוטים ומהיתר אני יכול לבקש, ולא מכולם אני יכול לדרוש באופן מלא – אני נמצא בבעיה.

דוד אזולאי: אני מודה לך.

דוד אזולאי: יש פה עוד מישהו מנציגי הארגונים שרוצה להתייחס בקצרה לדברים?

שרי שילון: כן.

שרי שילון: אני מנעמ"ת.

שרי שילון: אני רוצה לפתוח במשהו כמו קאטו הזקן מקרתגו.

שרי שילון: אנחנו חרתנו על דגלנו זה שנים רבות חינוך חינם לגיל הרך.

שרי שילון: ברור לי שאם היה חינוך חינם מגיל 3 חודשים כל הבעיות היו נפתרות.

שרי שילון: לא היו בעיות בכלל - -

דוד אזולאי: אנחנו בדרך.

דוד אזולאי: ברוך השם השנה המדינה החליטה על חוק חינוך חובה מגיל 3.

דוד אזולאי: צריך גם לראות את חצי הכוס המלאה וצריך להגיד מילה טובה שהדבר הזה נעשה.

שרי שילון: נכון.

שרי שילון: זה כמעט 20 שנה שהחוק לא מומש.

דוד אזולאי: מוטב מאוחר מאשר בכלל לא.

שרי שילון: דבר שני – רציתי רק להגיד בעניין המגזרים השונים – אנחנו רוצים גם לעודד את יציאת נשים לעבודה במגזר הערבי.

שרי שילון: זה חלק מהדברים וצריך להסתכל על הזווית הזאת ולא רק על היכולת לתת לילדים האלה מסגרות, אלא לעודד נשים לצאת לעבודה.

שרי שילון: אנחנו יודעים שזאת בעיה גדולה שם.

שרי שילון: מכיוון שאנחנו נעמ"ת יש לנו צבע חברתי - -

דוד אזולאי: בעד.

שרי שילון: רציתי לתת לא לפי מגדרים, אלא אולי לתת קריטריונים אחרים לגבי דרגות.

ישראל אייכלר: גם אני בעד.

ישראל אייכלר: אבל תארי לעצמך מה היה כתוב בעיתונים היום אם המגזר החרדי היה מקבל הטבה כזאת – איזה עליהום - -

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך שאני מכיר קצת את המגזר הערבי, ואני בהחלט מברך על היוזמה הזאת כי אני יודע בתוך המגזר הערבי איך התחרות גדולה בין התנועה האיסלאמית לבין המעונות שברשות מדינת ישראל.

דוד אזולאי: אבל פה אני אומר, בסדר – אין בעיה לתת.

דוד אזולאי: אבל יש עוד קבוצות אחרות.

דוד אזולאי: צריך לחשוב לתת לאותן קבוצות אחרות.

ישראל אייכלר: בג"ץ אוסר כל אפליה.

ישראל אייכלר: צריך להיות שוויון, לפי שיטת הבג"ץ.

שרי שילון: אני רוצה לנצל את השיחה ולומר רק משפט אחד שבנעמ"ת יחד עם הביטוח הלאומי אנחנו מנהלים פרויקט גדול של השמת נשים ביזמות במגזר הערבי שזה יופי של דבר שמצליח מאוד.

ישראל אייכלר: מה דעת נעמ"ת שגם במגזר החרדי נשים תקבלנה את אותן הטבות?

שרי שילון: כל הנשים, אנחנו בעד נשים.

שרי שילון: העניין של מס הכנסה הוא בנפשנו.

שרי שילון: אם אתם זוכרים את ורד פרי – ואני אכניס את זה לכאן.

שרי שילון: אני תמיד אומרת שאם גברים היו אלה שזקוקים לבייביסטר בערב כדי להמשיך בשעות עבודתם כדי ליצור הכנסה, מס הכנסה היה רואה את זה כהוצאה מוכרת.

שרי שילון: אבל מכיוון שזה נשים אז למרות החלטת בית המשפט העליון רצו ותיקנו את החוק ולא נתנו לורד פרי.

ישראל אייכלר: לא אישרו שיהיה לה תיק עצמאי.

שרי שילון: כן.

שרי שילון: ורד פרי אמרה, אני עורכת דין, אני יוצאת לישיבות, אני מייצרת הכנסה ומדווחת עליה כהכנסה, ואני רוצה שינכו לי מס הכנסה מזה.

שרי שילון: אנחנו יודעים מה התוצאה.

שרי שילון: אז אנחנו בעד נשים באופן גורף.

שרי שילון: מכיוון שאנחנו גם ארגון עם כותרת חברתית אני יכולה להגיד לכם - -

שלומית אבינח: כמה ילדים אצלכם קיבלו דרגות מתוך כמה?

שרי שילון: אני לא יכולה לתת לך את דרגה 12.

שרי שילון: אני יודעת שכ-5,000 ילדים קיבלו מתוך 15 אלף רשומים, אבל אני לא יודעת כמה 12.

שרי שילון: למה אני אומרת שאני לא יודעת?

קריאה: 2,700.

שרי שילון: אני יכולה רק לומר שיצרנו s.o.s, ועדת חריגים מיוחדת עם איש הכספים שלנו, עם יושבת ראש האגף, המחלקה לגיל הרך, ליזה ריבקין ואיתי, וקיבלנו כבר מאות פניות של הורים שאנחנו מאשרים להם בעצמנו, אין לנו ברירה.

שלומית אבינח: גם לחדשים או רק מי שאתם מכירים במערכת?

שרי שילון: גם חדשים.

שרי שילון: אני יכולה לא לתת להורה שיש לו זוג תאומים או לאם יחידנית שצריכה לשלם 5,000 שקל לילדים שלה במשך חודש מכיוון שהיא לא קיבלה דרגה?

שרי שילון: הלב שלי לא נותן לי לעמוד בזה.

יעל שמרגד: לכן אנחנו מגיעים לערב חג.

שרי שילון: כן.

שרי שילון: אנחנו נותנים S.O.S בימים אלה, מפקססים ליחידות השירות שלנו כדי שלא ייכנסו לחשבונות של אותם מקרים מיוחדים שאנחנו דנים בהם ולא יגבו את הסכומים העצומים האלה.

שרי שילון: אנחנו לוקחים על דעת עצמנו בלי מקדמות ליחידים שלבנו יוצא אליהם, דרגת ביניים.

דוד אזולאי: ובינתיים אתם סופגים את זה?

שרי שילון: אנחנו לא מקבלים מקדמות, אנחנו לא יודעים מה תהיה התוצאה.

שרי שילון: אנחנו עומדים עכשיו בפני חגים – מי יודע אם בחודש הבא יהיה משהו.

דוד אזולאי: כמה זה בא לידי ביטוי בכסף?

שרי שילון: זה אני לא יודעת להגיד.

שרי שילון: אני יכולה לנסות להעביר אליכם נתונים.

דוד אזולאי: מעניין אותי אם התשלום הוא 2,300 שקל- -

שרי שילון: הורה שצריך לשלם עבור ילדו התינוק 2,250 זה דרגה 12, ואנחנו הענקנו לו באופן עיוור מיידי, דרגה 6 לאדם כזה, אז זה אלפי שקלים למערכת שמסתכנת, אבל אנחנו לא עומדים בפני ההורים שמידפקים, בוכים ומתלוננים לפני החגים וכל השאר.

שרי שילון: בסך הכול אנשים שנזקקים לשירותנו הם אנשים נזקקים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רחל שמחיוף מבית יעקב.

רחל שמחיוף: כארגון שמטפל באוכלוסייה החרדית שהמצב הכלכלי הוא מאוד קשה באים לקראת ההורים וגובים לפי דרגות זמניות.

רחל שמחיוף: זה יוצא משהו כמו 65%-60% מהדרגה המלאה.

רחל שמחיוף: כמובן, המערכת שלנו נתקלת בקושי לסבסד את ההורים.

רחל שמחיוף: אנחנו מסבסדים אותם ויצרנו קושי מאוד גדול במיוחד שאחוזי הקליטה הם מאוד קטנים, וזה קורה בתהליך מאוד ארוך ומאוד איטי.

רחל שמחיוף: נכון להיום יש אחוז לא מבוטל של ילדים שעדיין לא טופלו משנה שעברה, כלומר עוד לא נגמר הטיפול בהם.

רחל שמחיוף: במיוחד כאלה שנשללו מהם דרגות, וזה עדיין לא סודר עד היום.

רחל שמחיוף: לכן המקדמות, כמו שביקש מר ליאור גבאי, זה דבר חיוני בשבילנו להמשך התפקוד של המערכת שלנו.

דוד אזולאי: תודה רבה.

שלומית אבינח: יעל שמרגד, את רוצה להוסיף?

יעל שמרגד: אפשר להוסיף שאנחנו עומדים בפני שוקת שבורה, כי יש לנו מנהלות חרוצות שיודעות מה המצב הסוציו-אקונומי של ההורים או של הילדים שנמצאים במעונות, והם פנו אליי מיד כדי לקבל דרגות ביניים עד לקבלת הדרגות.

יעל שמרגד: כך שאנחנו סופגים את כל העלויות.

יעל שמרגד: הבעיה היא שאין לנו שום סנקציה מול התמ"ת, אלא להפך, אנחנו כל הזמן מתחננים על פתחם ולא נענים.

יעל שמרגד: גם ההורים אותו דבר.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני אבקש כרגע מנציגי התמ"ת.

דוד אזולאי: אני רק רוצה להסב את תשומת לב השר בדיון הזה.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך, אדוני, אתה שומע את הדברים, אני גם אשמח מאוד אם תרצה להתייחס, ואני גם מוכן לאפשר לך להתייחס.

דוד אזולאי: הדברים פה מדברים בעד עצמם, שמעת את הדברים.

דוד אזולאי: עצה אישית לשר להיכנס לעובי הקורה כדי להיחשף מקרוב לנעשה בתחום הזה.

דוד אזולאי: אני אתייחס לזה אחר כך, אבל אם תרצה אני אשמח לתת לך לדבר בנושא הזה.

דוד אזולאי: מיכל, המשנה למנכ"ל, בבקשה.

דוד אזולאי: את נמצאת איתנו כבר ישיבה שנייה בנושא הזה.

דוד אזולאי: אנחנו בירכנו אותה בישיבה הקודמת, ואני רוצה לקוות שבאמת תצליחי בתפקיד.

דוד אזולאי: בינתיים, לצערי הרב, אין בשורות.

מיכל צוק: שלום לכולם.

מיכל צוק: אני רשמתי את הנקודות שעלו במטרה להתייחס לכל הדברים, אז אם יש דברים שפספסתי ותרצו להתייחס נקודתית אז אשמח.

מיכל צוק: עלה כאן מכלול רחב מאוד של נושאים.

מיכל צוק: א', אנחנו שמחים על שיתוף הפעולה עם הוועדה, ואנחנו באמת משתדלים לעבוד בשקיפות גם כשהנתונים נוחים לנו וגם כשהם פחות נוחים לנו.

מיכל צוק: אבל את המעקב הצמוד הזה אנחנו עושים בכל מקרה.

מיכל צוק: כלומר ממספר שבועות לאחר שהמוקד התחיל לעבוד ונפתחה השנה לרישום אנחנו מקבלים צוות אצלי שמורכב מכל הנציגים הבכירים במשרד, ויש דיונים יומיומיים כדי לראות איך אנחנו משפרים את הקיים ודואגים לכך שכמה שיותר ילדים והורים שהגישו את הבקשות יקבלו את הדרגות שלהם.

מיכל צוק: בתהליך הזה, כשאנחנו עושים בצורה מסודרת ושיטתית אנחנו באמת נתקלים במגוון רחב של בעיות ונושאים שדורשים את ההתייחסות שלנו.

מיכל צוק: חלק מהנושאים באמת עברו גם אליכם מהורים, וחלק זה דברים שאנחנו מכירים שלא עלו כאן, אבל אנחנו נותנים להם פתרון מלא, למשל בנושאים של התשתיות של המחשוב; משפרים גם את התשתיות של המחשוב במוקד וגם את התשתיות שלנו במענה למוקד כדי שאפשר יהיה לשפר את השירות.

מיכל צוק: כל פעם שעולה נושא אנחנו ממש מתייחסים אליו נקודתית ופותרים אותו, אבל בצורה שיטתית.

שלומית אבינח: למה אין מענה, מיכל?

מיכל צוק: תכף אתייחס לכול.

מיכל צוק: אני חייבת לציין שאני מניחה שחלק מהנושאים שצפים אליי, ואנחנו מקבלים בהם החלטות – ואני תכף אתן אולי דוגמה – נובעים דווקא מזה שאנחנו פתאום מנסים לעשות עבודה יתר שיטתית.

מיכל צוק: כי כשאני ניסיתי לראות, אמרתי, אוקיי, מה היה בשנים קודמות?

מיכל צוק: אז אני מניחה שהייתה אולי שונות בפתרונות שהם שנתנו להורה כזה או אחר, ואולי לפעמים זה הופך את המערכת ליותר מהירה, אבל בסופו של דבר זה לא נכון.

מיכל צוק: לכן מה שאנחנו הולכים לעשות אחרי שישבנו צוות מספר ימים מאוד אינטנסיבי כדי לגבש את השאלות שעלו מההורים ולא ניתנו להם תשובות.

מיכל צוק: זה לא ממש בעניין של שלושה תלושים אבל גם בנושא הזה וגם בנושאים אחרים של שכר שעומדים על הפרק – סוגיות שבצורה מערכתית התעוררו גם בעבר; כמו דברים שהעליתם כאן:

מיכל צוק: נשים שהיו בחופשת לידה או בשמירת היריון או מישהו שיצא למילואים או כל מיני מקרים.

מיכל צוק: אנחנו פשוט ישבנו וגיבשנו מדיניות.

מיכל צוק: בימים הקרובים נעביר הבהרות גם לנציגים של המוקד, אבל נעשה גם יותר מזה.

מיכל צוק: אנחנו מתכוונים לקחת את אותם הורים שנמצאים בדרגה 12.

מיכל צוק: אני אגיד בסוגריים שמהניסיון של כמה שנים אחורה יש הורים שמקבלים דרגה 12 כי זאת הדרגה שמגיעה להם או שלא השלימו מסמכים באופן רצוף.

מיכל צוק: אבל גם אם אני מנכה אותם ואקח את אותו שיעור קבוע, אין ספק שאנחנו נמצאים היום במצב שמבחינתי, מי שמסתכלת על המערכת הזאת ומופקדת עליה, הוא לא משביע רצון.

מיכל צוק: אנחנו נמצאים ביותר מדי דרגות 12.

מיכל צוק: מתוך 11 אלף הורים שקיבלו דרגות 12 אנחנו מזהים כ-8,000-7,000 אנשים שמחכים להתייחסות ולמענה בנושא של התלושים.

מיכל צוק: אנחנו מתכוונים לפנות אליהם אישית, ועוד לא החלטנו איך, נראה מה הדרך הנכונה – או במכתב או במייל או ב-SMS, אנחנו תכף נראה מהי הדרך הנכונה והכי בהירה להגיע לכל אחד מאותם אנשים והנחיות מאוד ברורות למוקד כדי שגם הורים שמתקשרים עכשיו, ולא רק כאלה שממתינים יוכלו לקבל תשובה מאוד ברורה מה הם צריכים להגיש.

מיכל צוק: כלומר כל אחד מאותם הורים שממתינים להשלמת מסמכים - -

שלומית אבינח: מיכל, אבל השאלה - -

מיכל צוק: - - רק שנייה.

מיכל צוק: זה מה שנעשה - -

דורית ברכט: אבל הגבייה בעוד ארבעה ימים.

דורית ברכט: למה עכשיו?

מיכל צוק: זה לא עכשיו.

מיכל צוק: אני רוצה להיות כנה ולהגיד בצורה מאוד בהירה: חוץ מהורים שהתקשרו ונוכל ביומיים לתת להם מענה – ואני עוקבת יום-יום אחרי המספרים, המספרים משתפרים.

מיכל צוק: אבל עדיין יש לנו קבוצה מאוד גדולה של הורים שלא מקבלת את המענה.

מיכל צוק: כשאני אהיה מרוצה אני אגיד לכם שאני מרוצה.

מיכל צוק: אני עוד לא מרוצה.

דורית ברכט: אבל איפה הייתם שלושה חודשים?

מיכל צוק: רק שנייה.

מיכל צוק: עכשיו לאותם אנשים שממתינים אנחנו הולכים להגיד נקודתית – לגברת א' ששאלה שאלה ספציפית, ואנחנו רואים מה הבעיה, נגיד לה שהיא צריכה את התלושים של ינואר-פברואר-מרס; ולמישהו אחר שהייתה לו בעיה אחרת – לתת לו מענה נקודתי וכן להנחות בצורה יותר בהירה בעקבות שאלות שעלו את המוקד לכל מי שמתקשר.

מיכל צוק: התהליך הזה בוודאי לא יושלם, כלומר אני לא מעריכה שההורים תוך יומיים יקבלו את התשובות וישלימו את הדרגות, אבל אני מניחה שבימים הקרובים, אחרי שנעשה את זה, וגם נעדכן אתכם ברגע שזה קרה - -

דוד אזולאי: באמצעות המוקד?

מיכל צוק: כן.

שלומית אבינח: המוקד יפנה להורים?

מיכל צוק: אנחנו ננחה את המוקד איך לעשות את הדרך הכי ודאית.

דוד אזולאי: אבל המוקד בכלל לא עונה.

ליאור גבאי: המוקד לא עומד בדרישות של היום.

דורית ברכט: מיכל, אני חייבת להבין למה אתם מתחילים לטפל שלושה ימים לפני גבייה ולא שלושה חודשים לפני גבייה?

שלומית אבינח: זה חלב שנשפך.

דורית ברכט: אני חייבת להבין את זה.

מיכל צוק: זה נשמע אולי מאוד יפה להגיד את זה – זאת לא המציאות.

דורית ברכט: מה לא המציאות?

מיכל צוק: לא מהמציאות שאנחנו מטפלים שלושה ימים לפני.

דוד אזולאי: אני מבקש.

דוד אזולאי: תאפשרו למשנה למנכ"ל להגיד את דבריה, ואחר כך אם תרצו תוכלו גם להתייחס.

מיכל צוק: אני אומרת שוב – מתוך 11 אלף הנתונים העדכניים שיש לי, 135 ילדים שהיו בדרגה 12 נכון לבוקר זה, וכ-8,000 ילדים שמחכים להשלמת מסמכים.

מיכל צוק: אנחנו ישבנו ואספנו בצורה שיטתית בעקבות פניות של ההורים וכל מיני שאלות שהתעוררו מפניות של ההורים, את הנקודות האלה, וגיבשנו בצורה מאוד שקופה וברורה את ההנחיות שלנו.

מיכל צוק: ההנחיות שלנו יכלו להיות גם מועברים אליכם ולכל מי שצריך - -

יעל שמרגד: בזמנו ביקשנו להפיץ לנו, לארגונים, את השמות שיש בכל ארגון, ואז נטפל.

מיכל צוק: אני לא הפרעתי.

מיכל צוק: אני מבקשת להשלים בצורה מסודרת כדי להסביר.

מיכל צוק: ההנחיות הללו – אין לי שום בעיה – ייצאו גם במייל אליכם כדי שכל מקרה שנופל בהם, ויהיו לכם בו שאלות – תוכלו גם אתם לסייע בהנחיה של ההורים.

מיכל צוק: זה בוודאי ילך למוקד כדי שתהיה שקיפות ובהירות.

מיכל צוק: וכמובן, נעשה משהו מעבר כדי לפנות להורים שעוד ממתינים חוץ מהורים שעוד יפנו.

שלומית אבינח: ההורה יקבל טלפון מהמוקד?

שלומית אבינח: זאת השאלה?

מיכל צוק: או טלפון או מכתב או מייל.

מיכל צוק: אנחנו עכשיו בוחנים לראות מתוך ה-8,000 האלה מה הדרך הוודאית שאני יכולה לתת לו את המידע.

מיכל צוק: מכתב עדיין לוקח יותר זמן, אז היום או מחר נקבל את ההחלטה ונעשה את זה.

מיכל צוק: אותם 11 אלף, אני לא רוצה שהם כל הזמן יתקשרו, אלא אני רוצה להגיד להם תשובות יותר ברורות.

דוד אזולאי: אין להם לאן לפנות, זאת הבעיה.

דורית ברכט: מה עם אותם 20 אלף שמוקד טלאול לא הספיק לקלוט פשוט מחוסר זמן?

מיכל צוק: מוקד טלאול עכשיו קלט אותם.

דורית ברכט: את כל 44 אלף?

מיכל צוק: אני אגיד שוב את הנתונים: מתוך 40 אלף - -

קריאה: - - -

מיכל צוק: תדברו, ואחר כך אני אשלים.

מיכל צוק: אני אקשיב.

מיכל צוק: מתוך 40,144 בקשות שהגיעו אלינו לטיפול יש לנו 20,672 בקשות שקיבלו דרגה; מתוכם כ-9,000 ילדים כבר קיבלו את הדרגה האמיתית שלהם ועוד כ-11 אלף ילדים נמצאים בדרגה 12.

דורית ברכט: ומה עם 20 אלף הנוספים?

מיכל צוק: רק רגע.

מיכל צוק: 11 אלף האלה – חלקם, זאת הדרגה שלהם, וחלקם, זה מן הסתם דרגה זמנית כי אנחנו מחכים שהם ישלימו מסמכים.

מיכל צוק: מתוכם את אלה שאנחנו יודעים לזהות, ויש להם שאלות לגבי תלושי שכר או מה הם צריכים להגיד או כל מיני שאלות שהתעוררו שישבנו באופן אינטנסיבי בימים האחרונים כל פעם כשהגיעה אלינו שאלה – ואנחנו נמשיך גם לעשות את זה בשוטף כי אני מניחה ובטוחה שמתוך 40 אלף וגם מתוך הפוטנציאל של כ-130 אלף ילדים שעוד יגיעו לטיפול שלנו, יתעוררו עוד שאלות.

מיכל צוק: אז יש לנו צוות קבוע שהמטרה שלו היא שברגע שאנחנו מזהים שאלה שהתשובה היא לא "כן" או "לא" – גם "לא" היא תשובה, וצריך לתת אותה כי לא כולם זכאים.

מיכל צוק: גם "לא" היא תשובה, ולא כולם זכאים.

מיכל צוק: אבל ברגע שאנחנו מזהים שי תלויים באוויר.

מיכל צוק: המידע שכבר קיבלנו והשאלות שכבר קיבלנו וגיבשנו אנחנו נפיץ גם לכם, גם למוקד כלפי כל אחד שמתקשר וגם נפנה באופן אישי ואינדיבידואלי לאותם הורים שאנחנו יודעים שהם מחכים לאותן תשובות.

מיכל צוק: אנחנו נעדכן בדיוק מתי הפצנו, ואני מניחה שבמים הקרובים תהיה התשובה הזאת.

מיכל צוק: אחר כך הכדור יהיה בעצם אצל ההורים, וניתן להם דרגה כמה שיותר מהר.

דורית ברכט: אבל מה עם 20 אלף שהגישו ולא נקלטו?

מיכל צוק: רק שנייה.

מיכל צוק: בטיפול המוקד הבוקר נמצאים כ-14,582 בקשות שמתוכן זה בסטטוסים שונים: חלק נמצאים בבחינה של חשבי השכר.

מיכל צוק: אז אני מניחה שבאותה התפלגות חלק מהם יסיימו במהלך היום.

מיכל צוק: חלק, מן הסתם, יקבל דרגה שלמה, חלק יגיע להשלמת מסמכים, וגם לגביהם יחולו אותו דבר.

מיכל צוק: אנחנו רואים כל יום וקבענו יעדים כמותיים שיתקדמו בכמה אלפים של בקשות כל הזמן.

דורית ברכט: זה מתוך 20 אלף האלה.

מיכל צוק: זה מעבר.

מיכל צוק: חוץ מזה יש לנו המתנה של כמעט 5,000 הורים שאמורים להשלים את מסמכי היסוד: תעודת הזהות של הילד, אישור הקבלה למעון ועוד טופס רישום.

מיכל צוק: עוד משהו שאנחנו עושים שיהיה מוכן אחרי החגים כי אנחנו הסתכלנו ומיפינו את התהליך ולא ראינו לנכון שההורים מקבלים פעמיים תשובה שחסרים להם מסמכים, גם עם אחד המסמכים האלה.

מיכל צוק: אחר כך יכולים לפנות אליהם ולהגיד שמשהו חסר במסמכים של השכר.

מיכל צוק: את זה הכנסנו עכשיו לפיתוח, ואני מניחה שאחרי החגים - -

יעל שמרגד: אחרי החגים זה אומר עוד חודשיים.

דורית ברכט: זה אומר שהם ישלמו מלא במשך חודשיים.

מיכל צוק: כל מה שאני אומרת היא שאחרי החגים לא נצטרך להגיד להורה בשלבים שונים, חסרים לך מסמכים, אלא בפעם אחת הוא כבר יקבל את כל המידע.

מיכל צוק: היום זה בשתי תחנות.

מיכל צוק: זה אותם 5,000 בקשות שקיבלנו.

מיכל צוק: אחרי החגים, זה יותר מהר, כי אין שם ימי עבודה, וזה נמצא בפיתוח.

דורית ברכט: אבל מיכל, היו שנתיים – זמן להפקת לקחים.

דורית ברכט: זאת טענה שלישית כבר, כמו שאמרה האם הזאת.

מיכל צוק: אני חייבת להגיד שגם התהליכים שאתם עושים – וכמו שאתם אומרים, אתם ארגונים שעובדים עשרות שנים, כשאנחנו בוחנים את התהליכים הם לא מושלמים.

מיכל צוק: זאת השנה השלישית לשנות הלימוד שלו, ושנה שנייה להפעלה שלו.

מיכל צוק: כי בשנה שעברה טיפלו בשנתיים.

מיכל צוק: אני אומרת את זה כי אלה הדברים וזאת המציאות.

מיכל צוק: זה לא מכיוון שאני מסתכלת על הנתונים, ואני עכשיו מאוד מרוצה ונחה על זרי הדפנה.

מיכל צוק: אנחנו עובדים על הנושא הזה מאוד קשה מתוך מטרה שהשירות שאותם הורים מקבלים יהיה המיטבי – והוא לא שם עדיין.

ליאור גבאי: ברשותך, מיכל, אני רוצה להבין דבר אחד: את אומרת שבוזגלו מקריית שמונה שלא קיבל דרגה – אותו מוקד שכרגע עסוק בכל כך הרבה דברים – יוסיפו עליו עוד נטל ויתקשר אליו גם?

מיכל צוק: לכן אמרתי, אנחנו נעדכן מה הברירה הכי טובה שבחרנו.

מיכל צוק: או שהוא יתקשר או פשוט נשלח דרך המיכון מכתבים אוטומטיים אליו הביתה.

מיכל צוק: יש יתרונות וחסרונות לכל דבר.

ליאור גבאי: אותו מוקד שקורס, יטילו עליו עוד מטלות?

מיכל צוק: אותו מוקד, כן.

מיכל צוק: בסופו של דבר כשהוא רגיל לקבל תוך מספר ימים או מכתב או הודעה מאוד ברורה, מה הוא צריך להשלים - -

יעל שמרגד: אם זה היה ילד של אחד מאנשי התמ"ת מה היה קורה?

מיכל צוק: אז אני חייבת להגיד לכם, שגם אנשי התמ"ת – מאחר שהם חלק מאותם 130 אלף – גם הם נתקלים.

מיכל צוק: חלקם מרוצים יותר, וחלקם נתקלים בבעיות, ואנחנו לא עושים איפה ואיפה - -

ליאור גבאי: זה לא הדיון.

מיכל צוק: כל מקרה שמגיע – גם מקרים שמגיעים דרך השר ודרך המנכ"ל ודרך הלשכה שלי וגם מקרים שמגיעים מהוועדה – אנחנו מטפלים בהם, אבל אנחנו מטפלים גם בכל אותם הורים שלא מגיעים למקומות האלה כי הרעיון שלנו הוא לתת שירות לכולם.

מיכל צוק: שוב, אם אתם שואלים אותי אם המצב היום משביע רצון, בעיניי – הוא לא.

מיכל צוק: ואם אתם שואלים אותי אם אנחנו עושים צעדים כדי לשפר אותו – ואני מפרטת לכם ועוד לא התייחסתי לכול – אז בוודאי שכן, וזה המצב, זאת המציאות.

שרי שילון: בואו נהיה סלחנים ונגיד שזה המצב הנוכחי, זה הנתון שלנו, ואין לנו מה לעשות.

שרי שילון: זה כמו סערת ברקים ורעמים – אין מה לעשות, זה המצב הנתון.

מיכל צוק: לא, זה לא מה שאמרתי.

שרי שילון: הבעיה היא שהמצב הוא אקוטי.

שרי שילון: בעוד 10 ימים אנחנו נכנסים לראש השנה, ואחר כך זה יום הכיפורים ואחר כך סוכות.

שרי שילון: אנשים לא יקבלו תשובות במשך חודשיים.

שרי שילון: חודשיים?

שרי שילון: זה במקרה הטוב.

שרי שילון: איזה חודשיים?

מיכל צוק: אני מבינה שאתם נמצאים כרגע בפוזיציה שאתם רוצים להעלות את השאלות – האחריות עליי ועל הצוות כאן לתת את התשובות.

שרי שילון: אני רוצה פשוט להיות ריאלית.

שרי שילון: עד נובמבר-דצמבר יהיו לנו תשובות?

דורית ברכט: בדצמבר יהיו לנו תשובות?

דורית ברכט: אין שום תשובות.

דורית ברכט: זה דקה המאה, זה לא דקה 90.

דורית ברכט: למה הגענו לדקה ה-100?

שרי שילון: אנחנו הגענו למצב הזה - - -

דוד אזולאי: רבותיי, אני מציע שתאפשרו למשנה למנכ"ל משרד התמ"ת להגיד את דבריה.

דוד אזולאי: אני אאפשר לכם להגיב לדברים, אבל תאפשרו לה להגיד את הדברים.

דוד אזולאי: אני מבין אתכם, אני שומע את המצוקה.

דורית ברכט: יום אחד תשמע את ההורים.

שלומית אבינח: אנחנו רואים את הפניות שלהם, הן מגיעות אלינו.

דוד אזולאי: אני מאמין לך.

דוד אזולאי: אנחנו מוצפים פה בפניות, אנחנו יודעים על מה.

דורית ברכט: אבל אנחנו עם אלפים.

דוד אזולאי: אנחנו לא סתם התכנסנו פה בפגרה בנושא הזה.

דוד אזולאי: בגלל אותן פניות שגברתי מדברת עליהן.

מיכל צוק: הפניות האלה מגיעות גם אלינו, ואנחנו מנטרים בצורה נקודתית כל יום ושעה-שעה מה שקורה במוקד.

מיכל צוק: אם הכול היה מצוין לא היינו יושבים כאן.

מיכל צוק: ברור שיש בעיות והרבה פעולות שאנחנו עושים, והרבה דברים שכן נותנים מענים.

מיכל צוק: לכן אני אומרת שוב – נמשיך בלי שום קשר לפעילות של הוועדה, אלא מתוך האחריות שלנו להמשיך לעשות מה שאנחנו יכולים כדי לתת מענה לכמה שיותר הורים וגם עם שקיפות ופעילות לבדה.

שלומית אבינח: איך?

מיכל צוק: אמרתי שקודם כול אנחנו הולכים להעביר בימים הקרובים את ההנחיות כדי להבהיר את הדברים – והדברים עלו כאן.

מיכל צוק: ליאור העלה אותם ואמר שגם הוא לא מבין.

מיכל צוק: יהיו הבהרות, ואני בטוחה שזה יסייע להבנה של הדברים ולהמשך התהליך החלק יותר.

מיכל צוק: לטווח יותר ארוך במקום שאנחנו יודעים לעשות את הפיתוחים כמו מה שתיארתי קודם – אנחנו ממשיכים.

מיכל צוק: לא זרקנו את המערכת הזאת ולא מתייחסים אליה.

מיכל צוק: כדי לאפשר כל פעם כשאנחנו רואים כשל במערכת – אם הוא דורש פיתוח מחשובי – לעשות אותו.

מיכל צוק: הדברים האלה תמיד אורכים זמן.

דוד אזולאי: למה למשל עובדי התמ"ת לא יכולים להתגייס לטובת הנושא הזה בתקופה הזאת?

דוד אזולאי: הרי יש כישלון של המערכת - -

מיכל צוק: אני לא - -

דוד אזולאי: את יכולה להגיד לא, אבל זאת עובדה.

דורית ברכט: הכישלון הוא חרוץ, לא סתם כישלון.

דורית ברכט: כישלון חרוץ.

דוד אזולאי: יש כישלון במערכת הזאת, היא לא מתפקדת כראוי.

דוד אזולאי: אז למה בינתיים עד לפתרון הבעיה, כדי לשחרר את המצוקה ואת הלחץ גם של הארגונים וגם של המשפחות – למה אי אפשר לגייס חלק מעובדי התמ"ת לטובת הנושא הזה?

דוד אזולאי: אפילו באופן זמני.

מיכל צוק: קודם כול הרבה מעובדי התמ"ת שעובדים גם במעונות, ולא רק במעונות – בלשכה המשפטית, בחשבות, במערכות המחשוב ואצלי במטה – מגויסים לעניין הזה ועוסקים בו יום-יום ושעה-שעה והרבה זמן, כי הנושא הזה הוא חשוב.

מיכל צוק: ברמה של לעבוד מול הורה פרטני הדבר הזה דורש ידע ומומחיות.

מיכל צוק: אנחנו נכנסים עם המוקד וגייסנו עכשיו עוד חשבי שכר, ואנחנו מלמדים אותם את הנושא ואת הכללים.

מיכל צוק: מערכת הכללים היא לא מערכת כללים פשוטה, זה לא שיש לנו רק קבוצה אחת שאנחנו - - -

דוד אזולאי: מיכל, אני מציע לך, אני לא רוצה, חלילה, לפגוע באף אחד מעובדי המשרד, אבל אני מסב את תשומת לבך לפרוטוקול של הדיון הקודם; כמדומני כמעט אותם דברים נאמרו בפרוטוקול הקודם.

דוד אזולאי: כדאי לבדוק את זה ולראות שהדברים חוזרים על עצמם.

דוד אזולאי: אין פתרונות.

דוד אזולאי: אני לא שומע פתרונות שבאים לתת מענה לכל הדברים שעלו כאן.

דורית ברכט: אתם יודעים שהובטח לנו במכרז שבחרו את מוקד "טלאול" לשלוש דקות המתנה טלפונית, ו-24 עד 48 שעות לקבלת דרגה, תלוי אם זה באינטרנט או בדואר.

דורית ברכט: האם זה לא כישלון חרוץ?

דוד אזולאי: לא, זה לא כישלון.

דוד אזולאי: עובדה שהמערכת לא מתפקדת, אז זה לא כישלון.

שרי שילון: לא חשוב, יש מצב נתון וצריך להתמודד אתו.

דוד אזולאי: זה מה שאני שואל.

מיכל צוק: יש לי עוד כל מיני דברים להתייחס אליהם: שאלתם לגבי מספר ילדים במשפחה.

מיכל צוק: מה שסוכם זה מה שמתבצע בנושא של המעטפות.

מיכל צוק: מי שיש לו יותר מילד אחד במעון מקבל מעטפה אחת שהוא צריך לשלוח.

מיכל צוק: הוא לא צריך כמו בעבר לשלוח מעטפות שונות.

מיכל צוק: מה שכן חייבים למלא לכל ילד זה מספר טפסים מצומצם – וכל השאר זה אחד לכל המשפחה.

מיכל צוק: כלומר שאלון עם הפרטים האישיים של כל ילד, אישור קבלה ספציפי למעון של הילד.

מיכל צוק: אנחנו מחייבים בעצם להעביר אלינו פרטנית לכל ילד באותה ערכה, אבל כל שאר המסמכים – תלושי השכר וכולי – אין צורך ולא נדרש, ואני לא יודעת על זה שאנחנו דורשים יותר מפעם אחת.

מיכל צוק: אז אם יש פנייה ספציפית כמו שאתם אומרים, תעבירו אותה, אנחנו נבדוק.

מיכל צוק: זה המצב כמו שאנחנו דורשים אותו.

שלומית אבינח: אמרתם שזאת טעות.

מיכל צוק: זאת הדרישה ויכול להיות שקרתה תקלה או טעות עם מישהו מסוים.

מיכל צוק: אבל עדיין מתוך עשרות אלפי האנשים שאנחנו מטפלים בהם, זה המצב.

מיכל צוק: נושא דמי הרישום - -

דוד אזולאי: זה נושא שאני מציע לך לא להתייחס אליו.

דוד אזולאי: על זה נקיים דיון בנפרד.

קריאות: - - -

מיכל צוק: עלו כאן עוד כל מיני שאלות לגבי הזכאויות.

מיכל צוק: עלתה כאן שאלה לגבי היקף המשרה ומורות.

מיכל צוק: בעבר מה שהיה נדרש כדי לקבל את מלוא התמיכה מבחינת הזכאות זה עבודה במשרה של 40 שעות.

מיכל צוק: מתוך הבנה למה שקורה במשרד החינוך עם הרפורמות שהיקף העבודה עומד היום על 36 שעות, ואמרתם גם 24 שעות, הטווח של הדרגות כדי לקבל מלא הוא 36 שעות.

מיכל צוק: זה כבר משהו שהוא בתוקף, ולכן זה נותן מענה גם למורות, אבל גם לאמהות אחרות שהן לא מורות ועובדות בהיקפים האלה.

דוד אזולאי: את יודעת שבמשרד החינוך משרה של מורה-אם היא 24 שעות.

מיכל צוק: המשרה של מורה-אם – תלוי אם זה יסודי או על-יסודי זה לא 24 שעות, יש שם סידור אחר.

מיכל צוק: אבל אנחנו לא מפלחים רק כלפי המורות.

מיכל צוק: כל הציבור היום בקריטריונים שלנו השנה – 36 שעות נחשב משרה מלאה ומאפשר לקבל את מלוא הסבסוד בהינתן עמידה ביתר הקריטריונים.

מיכל צוק: אנחנו נותנים מענה ומתחשבים במה שמוגדר כ"שעות אם" כאילו זאת משרה מלאה.

דוד אזולאי: המשמעות היא שמורות לא יכולות ליהנות מההטבה הזאת.

מיכל צוק: למה?

דוד אזולאי: מפני שמורה, גם אם היא עובדת ביסודי המשרה שלה חלקי 24 שעות.

מיכל צוק: לא, לא, לא.

מיכל צוק: המשרה המלאה היום אחרי "אופק חדש" היא 36 שעות.

דוד אזולאי: מורה-אם, המשרה שלה היא 24 שעות פלוס שעות אחרות שלא נחשבות.

דוד אזולאי: גם אם היא עובדת במשרה מלאה היא עדיין לא מגיעה ל-36 שעות.

דוד אזולאי: אני אומר לך את זה מתוך ידיעה ברורה.

מיכל צוק: אתה מדבר על שעות הוראה פרונטליות.

מיכל צוק: המשרה שלה מוגדרת היום ב"אופק חדש", לפי הרפורמה של משרד החינוך בהיקף של 36 שעות.

מיכל צוק: אם יש לה שעות אם שמורידות לה את היקף המשרה אנחנו רואים אותן כאילו היא כן עובדת בהן, הן נכללות בהיקף המשרה המלאה – כמו שאנחנו עושים לגבי כל האמהות האחרות.

מיכל צוק: כלומר גם שעות אם ממה שנקרא "משרת אם" וגם דרישות הסף שאנחנו דורשים כדי לקבל את מלוא הסבסוד זה 36 שעות.

מיכל צוק: הדבר הזה נעשה בתיאום עם משרד החינוך ונותן מענה למורות שעברו לצורת ההוראה החדשה.

מיכל צוק: הוא לא צבוע למורים ולא לאף אחד, אלא נותן מענה לכל מי שעובדת 36 שעות, כולל מי שיש לה משרת אם.

שלומית אבינח: ומי שלא ב"אופק חדש" ונשארה ב-24 שעות?

מיכל צוק: בסופו של דבר כשאנחנו צריכים לחלק את המשאבים – הרי דיברתם אם יש פה חינוך חינם או אין.

מיכל צוק: הקריטריונים שלנו אמורים לתת מענה ולתמוך יותר במי שעובדת יותר מאחר שההחלה של הרפורמה היא הדרגתית, אבל אנחנו בהחלט נותנים וזה היה בתיאום עם משרד החינוך, וגם בנושא של משרות אם זה נותן מענה גם למשרת וגם לנושא של 36 שעות בצורה רוחבית.

מיכל צוק: בעצם עוד סקטורים ומגזרים נהנו מזה.

מיכל צוק: דבר נוסף – לגבי המגזר הערבי, ה-24 שעות: אני רגע עוזבת את המעונות, נחזור לזה.

מיכל צוק: כשאנחנו מסתכלים על היעדים של ממשלת ישראל בתחום התעסוקה אחת מהבעיות הקשות שיש לנו זה שיעור השתתפות מאוד נמוך ושיעור תעסוקה מאוד נמוך בקרב נשים במגזר הערבי.

מיכל צוק: חלק מהכלים שאנחנו מעמידים לרשותם היה קביעה שגם אישה במגזר הערבי שעובדת רק 24 שעות ייחשב לה כאילו היא עובדת במשרה מלאה; כי המעבר מנשים שלא עובדות לנשים שעובדות – הן לא יעבדו ישר מעבר לכך.

מיכל צוק: כיעד לאומי לעודד נשים מהמגזר הערבי להגדיל את שיעור ההשתתפות ואת שיעור התעסוקה – אחד הכלים שאנחנו מעמידים למגזר הערבי הוא הנושא הזה.

מיכל צוק: הנושא הזה לא קיים באותה מידה במגזרים אחרים – לא במגזר החרדי של נשים חרדיות ולא במגזר הכללי של נשים שאינן חרדיות.

מיכל צוק: אנחנו כן משתדלים, למשל במגזר החרדי להתחשב במי שלומד ב"כולל" לעומת גורמים אחרים.

מיכל צוק: כלומר אנחנו משתדלים לתת מענה שיעודד את המגזרים השונים על המאפיינים השונים שלהם – לעבוד.

מיכל צוק: לכן אני לא רואה בזה שום אפליה אלא מענה נקודתי שאמור לסייע במשימה הלאומית הזאת בנושא של המיעוטים.

מיכל צוק: גם למגזר החרדי אנחנו נותנים את המענים שאנחנו נותנים לו כשצריך לתפור את החליפה הספציפית כדי לעמוד ביעדים שם של התעסוקה, בעיקר בנושא של הגברים החרדיים, אבל גם באופן כללי.

מיכל צוק: כלומר זה משהו שחשוב לנו.

מיכל צוק: אבל בנושא של המעונות, בוודאי ברמה המקצועית – הנושא הזה הוא ראוי ונכון ולא מהווה אפליה.

מיכל צוק: הובהר על-ידי עמוס החשב, אבל אני רוצה להדגיש – אמרו שאנחנו מכירים רק בחודשיים, ואם צריך להבהיר אנחנו נבהיר את זה שוב, אבל זה די ברור ולמיטב ידיעתי זה גם לא השתנה – מי שהגיש, מהמועד שהוא הגיש את המסמכים – גם אם חסרים מסמכים והוא לא קיבל דרגה או קיבל דרגה זמנית - -

שלומית אבינח: והמסמכים הלכו לאיבוד אף על פי שנשלחו בדואר רשום.

מיכל צוק: רק רגע.

מיכל צוק: בעיקרון מרגע שהוא הגיש את המסמכים הוא בעצם פנה.

מיכל צוק: זה עלה גם בדיונים קודמים.

מיכל צוק: אנחנו מאפשרים להורים להגיש את הבקשות שלהם לאורך כל השנה.

מיכל צוק: אני לא באתי ואמרתי למישהו – כמו שקורה לפעמים במקומות אחרים, שאם לא יגישו במועד מסוים יאבדו את הזכאות בכלל.

מיכל צוק: אנחנו לא עובדים ככה.

מיכל צוק: לכן אם מישהו בכל זאת הגיש מאוחר אני לא נותנת לו דרגה יותר מחודשיים רטרואקטיבית.

שלומית אבינח: אבל תעני על השאלה, יש לה מקרה ספציפי.

מיכל צוק: יש לכם התייחסות ספציפית לגבי ערכות שהלכו לאיבוד, ואם לא אנחנו נבדוק את זה.

שרי שילון: כדאי לשלוח בדואר רשום.

שלומית אבינח: שלחו בדואר רשום, יש לי מקרה.

דוד אזולאי: אמרו שלא קיבלו.

דוד אזולאי: יש לנו פה.

תמר אלמוג: מיכל, לעניין הזה אנחנו ציינו בפירוש שאת הערכה צריך לשלוח בדואר רשום.

שלומית אבינח: שלחו בדואר רשום והיא הלכה לאיבוד.

תמר אלמוג: אם ההורה יציג לנו אסמכתה שזה נשלח בדואר רשום ויביא את הקבלה, אנחנו מחשבים לו כאילו היא נתקבלה באותו תאריך.

שלומית אבינח: שמעת, דקלה?

מיכל צוק: אז אני חושבת שגם לנושא הזה יש מענה, והוא מענה ראוי.

מיכל צוק: כי אני גם לא יכולה מהצד השני שכל אחד יגיד לי, "שלחתי" או "לא שלחתי".

שלומית אבינח: אבל יש הרבה מקרים שזה הולך בדואר.

מיכל צוק: זאת בעיה של - - -.

מיכל צוק: לפחות בנוגע לחודשיים רטרואקטיביים אנחנו פותרים.

מיכל צוק: עלתה פה השאלה להוריד את סרגל הכלים שהוא לא פשוט.

מיכל צוק: אני יכולה להגיד לכם מחוויית משתמש אישית שלי לא במעונות – זה אותו סרגל כלים בכל הפעולות שהממשלה עושה באינטרנט.

מיכל צוק: גם היום כדי להזמין דרכון זה אותו סרגל כלים, וגם אם אני עושה שירותים אחרים בממשלה.

מיכל צוק: אנחנו לא יכולים כממשלה להמציא משהו אחר.

מיכל צוק: אני כן יודעת להגיד שיש תמיכה מסביב לשעון ביכולת להוריד את הסרגל הזה, והרבה פעמים לוקח זמן להוריד את הטפסים האלה - -

דוד אזולאי: ממי מקבלים את התמיכה?

מיכל צוק: אם אתה נכנס לאינטרנט ואתה מגיש - -

שמעון ברונר: אדוני היושב ראש, התמיכה בנושא הורדת הסרגל היא תמיכה של ממשל זמין, לא של מוקד "טלאול".

שלומית אבינח: ומי שלא יכול להתחבר אל ממשל זמין?

שלומית אבינח: מי שהמחשב שלו לא מחובר לממשל זמין?

שמעון ברונר: זה לא קשור לממשל זמין.

שמעון ברונר: כל מי שמתקשר מהבית ורוצה למלא טפסים יש מוקד של ממשל זמין שעובד 24 שעות ביממה, פועל, עונה, מסייע.

שמעון ברונר: זה לא קשור בכלל למוקד "טלאול".

שלומית אבינח: לא בכל מחשב יש ממשל זמין.

מיכל צוק: ממשל זמין זה לא בכל מחשב.

מיכל צוק: כשצריך להוריד את הטופס הם מסייעים בהורדה של הטופס.

שלומית אבינח: אתם מדברים על מקרי קיצון.

מיכל צוק: לא, לא.

מיכל צוק: אפילו אני נעזרתי בהם כי זה לא תמיד פשוט להוריד אותו, אבל ברגע שהורדת אותו פעם אחת הוא נמצא לך על הלוח.

מיכל צוק: בכל מקרה זאת, כמובן, לא הדרך היחידה שבה אנחנו מקבלים את הערכות.

מיכל צוק: אנחנו מקבלים את הערכות גם אם מישהו שולח אותן בדואר.

שרי שילון: אין לקבל מענה מחר בבוקר?

שרי שילון: מה אנחנו עושים?

דוד אזולאי: אם הבנתי נכון אין מענה למחר בבוקר, לצערי הרב.

שרי שילון: הם צריכים להבין שעד נובמבר-דצמבר- -

יעל שמרגד: לא יהיו דרגות.

שרי שילון: כי שוב, אני חוזרת על זה – זה צוואר בקבוק.

דורית ברכט: צריך לפחות עכשיו לתגבר את עובדי מוקד טלאול, להכפיל אותם.

דוד אזולאי: גברתי, המוקד בכלל לא עובד כרגע, הוא לא עונה.

דורית ברכט: אולי מכיוון שהם עובדים מאחורי הקלעים, ואנחנו לא יודעים.

ליאור גבאי: אני רוצה להציע הצעה.

ליאור גבאי: אני חוזר על מה שאמרתי בהתחלה, אדוני היושב ראש:

ליאור גבאי: האם לאור הנסיבות לא ראוי שהמשרד יגיד, אני עוצר את הדרישה החדשה שלי לשלושה טפסים ומבטל אותה מידית.

מיכל צוק: אני אתייחס לזה גם.

מיכל צוק: א', זה ההנחיות.

מיכל צוק: תזכרו קודם כול שיש לנו 9,000 הורים שהגישו את מה שנדרש מהם להגיש וקיבלו דרגה

ליאור גבאי: זה עדיין לא 10% אחוז.

דורית ברכט: זה אפילו לא 10%.

עמוס שקדי: יש 40 אלף הורים שזה שליש מהכמות שכן הגישו טפסים כאלה ואחרים, ואי אפשר לטרטר אותם שוב, ולהגיד, סליחה, זה לא התלושים האלה, עכשיו תביאו לי תלוש אחד.

דוד אזולאי: אם הם כבר הגישו - -

דורית ברכט: מה הבעיה?

דורית ברכט: תתייחסו לאחד מתוך השלושה.

דוד אזולאי: אם יש לך שלושה תלושים אפשר להשתמש בתלוש אחד.

יעל שמרגד: איך אתה מסביר שבכל אופן כל כך הרבה הורים לא הגישו?

עמוס שקדי: אני לא מסביר את זה כי לא אנחנו לא הגשנו.

עמוס שקדי: כמו שמיכל אמרה, אני לא חושב שמצב המשרד הוא טוב ואני לא אומר שהטיפול הגיע למקום שאנחנו יכולים להיות מבסוטים ממנו.

עמוס שקדי: יחד עם זאת אני חושב שקשה לבוא בתלונות למשרד על כך שהורים לא שלחו את הטפסים.

דורית ברכט: אבל 40 אלף שלחו.

עמוס שקדי: אני חושב שכדאי לקחת את הדיון הזה למקום פרודוקטיבי.

עמוס שקדי: המשרד צריך להתמקד במה שנמצא אצלו על השולחן, באלו שצריך לתקן את הדרגות שלהם, באלו שצריך לתת להם תשובות; ולא בדיון על מה שעושים 80 אלף אנשים שלא הגישו.

עמוס שקדי: יחד עם זאת דווקא לכן יש יותר נגישות לכל ההורים האלה, אתן יכולות לפנות למנהלות המעון ולבקש מהם שוב להגיש את התלושים - -

קריאה: עשינו את זה.

עמוס שקדי: - - כי עדיין שני שלישים מהמערכת לא הגישו את התלושים, לא יכולנו לעשות אתם כלום.

דורית ברכט: מדוע לא גמרתם את הטיפול ב-40 אלף?

דורית ברכט: שלושה חודשים, ארבעה חודשים היה זמן.

דורית ברכט: מדוע?

מיכל צוק: המערכת לא עובדת ארבעה חודשים.

דורית ברכט: אבל מיכל דיברה על 15 אלף שהם בצנרת.

שלומית אבינח: 20 אלף עדיין לא קיבלו.

דוד אזולאי: אתם מתעלמים מהעובדות.

דוד אזולאי: יש אנשים שהגישו את הניירת ואת כל התלושים כפי שנדרשו, אבל במציאות לא קבעו להם את הדרגה.

דוד אזולאי: אל תתעלם מזה.

עמוס שקדי: אנחנו מודעים לזה.

עמוס שקדי: אנחנו לא מתעלמים, יש בעיה.

מיכל צוק: כל מי שהגיש את כל הבקשות שלו בצורה מלאה – ויש כאלה אנשים - -

שלומית אבינח: מיעוט שבמיעוט.

מיכל צוק: לא, יש 9,000 אנשים שקיבלו דרגה שהיא לא 12.

דורית ברכט: אבל יש לי מאות הורים שפנו אליי וביקשו מיוני ולא קיבלו.

דוד אזולאי: תאפשרו למיכל לדבר.

דוד אזולאי: אני אתן לכם לדבר, אני לא הולך לסגור את הדיון.

מיכל צוק: מתוכם 3,000 איש קיבלו דרגה 3 שהיא הדרגה המקסימלית להשתתפות שלנו.

מיכל צוק: גם בדרגות אחרות שאתם רואים את ההתפלגות – יש בדרגות 4, 5, 6 כ-1,000 אנשים בכל דרגה.

מיכל צוק: שוב – אני לא יודעת להגיד למה 80 אלף לא הגישו.

מיכל צוק: אם נעשה את הפילוח יש כ-90 אלף בקשות בשנה הקודמת למעונות ועוד כ-35 אלף לצהרונים.

מיכל צוק: התהליך בצהרונים הוא תהליך יותר מאוחר.

מיכל צוק: כלומר אנחנו מדברים כרגע על פוטנציאל לא של 130 באופן מעשי כי הצהרונים עוברים קודם כול תהליך הכרה של הצהרונים, ורק לאחר מכן אנחנו מטפלים בבקשות של ההורים.

מיכל צוק: אז יש לנו כ-90 אלף ילדים שצפויים היו להגיש דרגות – 40 אלף הגישו אותם.

מיכל צוק: זה לא ששוכבות אצלנו 40 אלף בקשות במשך חודשיים, הרי מדי יום הדבר הזה מטפטף.

מיכל צוק: כל יום נכנסות מאות או אלפי בקשות, זה מאוד משתנה.

מיכל צוק: בימים האחרונים אנחנו רואים האטה כי כנראה הייתה פנייה יותר גדולה לקראת שנת הלימודים, אבל יכול להיות שמחר זה שוב יגיע.

מיכל צוק: כלומר בזרם הבקשות הנכנסות אנחנו לגמרי תלויים בהורים.

מיכל צוק: מתוך הבקשות האלה שהגיעו אני פירטתי קודם את הסטטוס.

מיכל צוק: 9,000 ילדים קיבלו את הדרגה הקבועה שלהם; 11 אלף ילדים נמצאים בדרגה 12- -

שלומית אבינח: זה אמרת כבר.

מיכל צוק: - - אם אני אקח ככלל אצבע את אותם 15% או אפילו 10% אז 4,000 ילדים גם יישארו בדרגה 12 כי זאת הדרגה שלהם.

מיכל צוק: אז אנחנו נשארים בסדר גודל של 8,000-7,000 ילדים שאלה אותם ילדים שציינתי קודם - -

שלומית אבינח: מיכל, זה כסף.

מיכל צוק: אני מודעת לזה לחלוטין.

שלומית אבינח: סליחה, זאת ישיבה תשיעית ונכחתי בכל הישיבות.

שלומית אבינח: אני מרגישה ששמים "play", וכל ישיבה אני שומעת אותו דבר.

מיכל צוק: אני לא נכחתי בכל הישיבות.

שלומית אבינח: - - -

קריאות: - - -

דורית ברכט: את מתעלמת מ-15 אלף שאמרת שהם בצנרת.

מיכל צוק: אני לא מתעלמת, אני עונה לך.

מיכל צוק: את יכולה להמשיך לשאול ולהגיד שאני מתעלמת, אבל אני אומרת שה-15 אלף בדקות האלה ממש, יושבים אנשי המוקד ומטפלים בה ומעבירים אותם בתחנות שלהם.

דורית ברכט: יש עשרות דוגמות של הורים עם תלושים מיוני ששלחו את זה ביוני בדואר רשום ואישרו להם במוקד "טלאול" שזה התקבל, ולא נתנו להם דרגה, כי יש עומס, כי אמרו להם שלא מספיקים.

דורית ברכט: למה?

דורית ברכט: לא תגברתם בשלושת החודשים האלה לפחות כדי לפתוח את השנה הזאת ברגל ימין, לא כמו בשנתיים האחרונות?

דורית ברכט: מיכל, אני לא מצליחה להבין.

דוד אזולאי: גם אני לא.

שרי שילון: מיכל, אני באמת לא רוצה לדבר על למה לא עשיתם.

שרי שילון: המצב הנתון הוא כזה ברגע זה, כמו שאת מציגה את המפה ברגע זה.

שרי שילון: נוסף לכך תעודדו אנשים לשלוח את מי שלא שלח.

שרי שילון: 80 אלף – אנחנו נתקע את המערכת ובכלל ניכנס - -

מיכל צוק: אתם לא תתקעו את המערכת, ואנחנו קוראים לכל ההורים להגיש את הבקשות שלהם.

שרי שילון: אם אנחנו נעביר אותם – תקועים במערכת עשרות אלפים שעדיין לא קיבלו.

מיכל צוק: שוב אני אומרת - -

קריאות: - - -

מיכל צוק: - - -

דורית ברכט: יום-יום אני כותבת להם שהורים יגישו - -

שרי שילון: בקצב הזה אנחנו נתקע את המערכת עד מרס.

שרי שילון: אם היום נעודד אותם לשלוח – יש כל הזמן "גאפ", אנחנו לא משתלטים על העניין.

שרי שילון: מה אנחנו עושים?

מיכל צוק: אם ההורים לא יגישו – וזה כן צריך לדעת, ולכן אנחנו כן קוראים לכל ההורים להגיש, ולכם, בתור מי שנמצא איתם בקשר ישיר – לעודד אותם לעשות את זה – כל הורה שלא הגיש בכלל לא יכול לקבל דרגה מהיום או הוא יכול לקבל דרגה רק חודשיים מהרגע שהוא הגיש.

מיכל צוק: לכן ההגשה היא מאוד חשובה.

מיכל צוק: מצבו אם הוא לא מגיש או מגיש – וזה ייקח אפילו זמן לטפל – הרבה יותר טוב כשהוא הגיש.

מיכל צוק: אז בואו נעשה מאמץ שהם יגישו.

מיכל צוק: אני לא יודעת ללכת לאותם הורים ולהכריח אותם להגיש.

מיכל צוק: אני מאפשרת להם להגיש.

דורית ברכט: יום-יום אני עושה את זה.

מיכל צוק: דבר שני, הייתה כאן התייחסות מצד ליאור, ואני התכוונתי לומר את זה קודם.

מיכל צוק: הוא שאל, למה אנחנו לא משתמשים במאגרי מידע ובנתונים שיש לנו, למשל, ברשות המסים, כדי להקל על ההורים ולא לדרוש מהם את הגשת אותם טפסים.

מיכל צוק: אז השאלה שלך כאן, לפחות מבחינת הממשלה, מתפרצת לדלת פתוחה; כי יש הצעת חוק ממשלתית שמונחת על שולחן אחת הוועדות בכנסת שזה בדיוק מה שהיא אמורה לעשות– במקום שכל ההורים יצטרכו להגיש לנו את כל המידע שקיים ברשות אחרת, נדרש תיקון חקיקה שההורה רק יצטרך לאשר לי שבנושא של המידע שקיים ברשות המסים, במקום שאני אצטרך לשלוח אותו ולהביא לי טפסים, והם כן ייצאו ברורים או לא ייצאו ברורים - -

דוד אזולאי: זאת הצעת חוק ממשלתית או פרטית?

מיכל צוק: זאת הצעת חוק ממשלתית ששוכבת כבר שנתיים לדיון.

דורית ברכט: איך אפשר לזרז את זה?

מיכל צוק: אין שום בעיה לעשות את זה, עובדה שהיא עברה - -

קריאה: היא עברה ועדת שרים לחקיקה?

מיכל צוק: היא עברה ועדת שרים לחקיקה.

מיכל צוק: היא נמצאת על שולחן הכנסת - -

דורית ברכט: מיכל, זה דבר נפלא.

מיכל צוק: בתפקידי הקודם ישבתי - - - הרציונל שלה בא בדיוק כדי לסייע להורים האלה ולפתור את הדבר הבירוקרטי הזה.

דורית ברכט: אתם לא תצטרכו את הביקורת במהלך השנה, זה דבר נפלא.

מיכל צוק: אנחנו מאוד נשמח לכל סיוע של כל היושבים כאן בקידום הצעת החוק הזאת.

מיכל צוק: ואז לא צריך הכרה, ולא צריך טפסים - -

דוד אזולאי: רבותיי, אני עכשיו נזכר בהצעת החוק הזאת שמיכל מדברת עליה.

דוד אזולאי: זה נכון, אבל יש התנגדות בגלל עניין החדירה לפרטיות של אנשים.

דוד אזולאי: לא הבנתי למה זה תקוע, עכשיו נזכרתי.

מיכל צוק: אני אסביר בעניין שאלת הפרטיות.

מיכל צוק: ההצעה מאפשרת לכל הורה ללכת באחד משני מסלולים.

מיכל צוק: או שהוא אומר, עם כל הכבוד למדינת ישראל, אל תתחילו לדבר עם רשות המסים על העניינים שלי מכל מיני סיבות, ואנחנו בהחלט נכבד את זה; ואז הוא יצטרך בעצמו להגיש את הטפסים הנדרשים ואת התלושים הנדרשים.

מיכל צוק: מצד שני כל הורה שיגיד, אין שום בעיה, אני מאשר לכם שזה מה שתעשו, וכמובן זה יהיה תחום ומוגדר רק לדברים שמותר יהיה להסתכל ורק למידע שנדרש לצורך הבקשה שלו, זה יקל עליו.

מיכל צוק: הבחירה היא לגמרי שלו בגלל הסוגיה של הפרטיות.

מיכל צוק: זה משהו שאם היה מתקדם כבר היה קורה.

מיכל צוק: הנתונים נמצאים והמטרה בהצעה הזאת היא באמת לסייע לאותם אנשים.

דוד אזולאי: מיכל, שואלים, ובצדק, נציגי הארגונים: מחר בבוקר, מה עושים?

דוד אזולאי: שאלה שנייה: אנחנו רוצים לצאת מכאן עם איזושהי בשורה, משהו מעשי.

דוד אזולאי: יש פה שאלה או הצעה שעד שהמערכת תתאפס ותתחיל לעבוד כפי שהיא צריכה לעבוד, בינתיים תסתפקו בתלוש אחד ולא בשלושה תלושים – זה יקל עליכם את המלאכה.

דוד אזולאי: אם אתם חושבים שאחרי זמן מסוים תגיעו למסקנה שאין מנוס משלושה תלושים אז בסדר, תמיד אפשר לדרוש את זה.

קריאה: עדיף שיעשו ביקורת.

שלומית אבינח: מי ששלח, שלח, אבל מי שלא – לשחרר את צוואר הבקבוק.

מיכל צוק: מאחר שיש לנו 40 אלף הורים שכבר שלחו את המסמכים האלה עם שלושת התלושים, מתוכם 9,000 שקיבלו דרגה, בסופו של דבר אני לא יכולה לבטל היום אחורה את עניין שלושת התלושים.

מיכל צוק: מאחר שאנחנו לא מתמודדים עם השאלה הזאת בפעם הראשונה- -

שלומית אבינח: אבל את אמרת בעצמך.

דוד אזולאי: אפשר להסתפק בתלוש האחרון מאותה סדרה של שלושה תלושים שהתקבלו.

מיכל צוק: אם כבר שלחו לי את שלושת התלושים אין שום בעיה.

קריאות: - - -

מיכל צוק: כל השאלות, גם על שלושת התלושים – יש התייחסות לנושא השכר - -

קריאה: רבותיי, אני יושבת בוועדות קבלה, הם יודעים לקרוא את התלושים.

דוד אזולאי: רגע, אני אאפשר לך.

מיכל צוק: אם כבר הגישו שלושה תלושים זאת כבר לא הבעיה.

שלומית אבינח: אבל את אמרת בעצמך שכ-9,000 - - -

מיכל צוק: לא נכנסנו לכל הפירוט, אבל אם אתם מעוניינים נשלח לכם את כל ההנחיות.

מיכל צוק: השאלות היו שאלות אחרות – מאיזה מועד להגיש את שלושת התלושים או מה קורה אם אני עכשיו עבדתי בחודשים האלה בצורה חלקית.

מיכל צוק: אלה אותן שאלות שלצורך העניין היה נדרש להתמודד איתן גם אם זה היה תלוש אחד.

מיכל צוק: אני לא יודעת בצורה מקצועית לומר למה המענה לא היה ברור בנושאים האלה, אבל מאחר שראינו שהוא לא ברור לקחנו על עצמנו לעשות תהליך כדי להבהיר אותו.

מיכל צוק: לכן היום אנחנו נמצאים עם הנחיות מאוד ברורות למוקד.

מיכל צוק: אני אמרתי שוב, אנחנו נשלח אותם גם אליכם, גם אל הארגונים וגם אל ההורים ברמה הפרטנית מתוך אלה שממתינים היום, ויש להם שאלות, כדי לתת להם מענה אישי.

מיכל צוק: אבל ברמה של מה שקורה ממחר בבוקר וקדימה, לפחות השאלות שהתעוררו עד עכשיו הובהרו והן ברורות.

מיכל צוק: אני מניחה שיתעוררו עוד שאלות, ולכן גם אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה.

דוד אזולאי: המוקד יפעל מחר בבוקר?

מיכל צוק: המוקד פועל גם היום.

דוד אזולאי: היום אין מענה.

מיכל צוק: אני ראיתי שקודם אלכס התקשר להשיג.

דורית ברכט: המוקד עונה, לא מצליחים.

תמר אלמוג: אלכס הצליח.

שלומית אבינח: כי ידעו שזה אלכס אז ענו לו.

קריאות: - - -

מיכל צוק: אני אומרת שוב, זה לא הדיון כי אנחנו כן יודעים להגיד - -

שלומית אבינח: - - -

מיכל צוק: אני אגיד לכם שוב כי אנחנו לא מסתתרים.

מיכל צוק: היו לנו גם בעיות.

מיכל צוק: אם בדקה אחת התקשרו יותר מ-90 אנשים, אז ה-91 באמת קיבל מענה.

מיכל צוק: אז באמת כנראה היה עומס גדול של פניות רבות.

אלכס בלונוגוב: זה אפילו לא בדקה אחת.

אלכס בלונוגוב: עד 90 מתקשרים במקביל, והמתקשר ה-91 מקבל את הצליל התפוס.

מיכל צוק: זה אפילו לא בדקה.

מיכל צוק: כלומר אם באותו רגע חייגו יותר מ-90 אנשים - - - אתם שאלתם לגבי משרד החינוך קודם, איך הוא עובד.

מיכל צוק: משרד החינוך לא עובד באופן ישיר מול ההורים.

מיכל צוק: מאחר שיש חוק חינוך חובה ויש אחריות בחוק לרשויות המקומיות, כל תהליך של הטיפול ברישום וכולי נעשה בצורה מבוזרת מול הרשויות המקומיות.

מיכל צוק: הדבר הזה לא קיים אצלנו.

מיכל צוק: הרשות המקומית אצלי – זה מעניין אותה, יכול להיות שהיא מעורבת, אבל אין לה אחריות חוקית לדבר הזה, והיא לא חלק מהעניין.

שלומית אבינח: המנכ"ל אמר באחת הישיבות שהוא יעשה משהו בנושא.

ליאור גבאי: גם ילדים שהיו טרום חובה, ובגינם לא היה חוק חינוך חינם נרשמו ברשויות.

מיכל צוק: נכון.

מיכל צוק: גם לפני חוק חינוך חובה זה היה באחריות משרד החינוך.

מיכל צוק: הייתה שם הסדרה חוקית של הנושא הזה.

מיכל צוק: אני שוב אומרת, אתם מכירים את המצב טוב כמונו – אין הסדרה חוקית של הנושא הזה של גילאי 3-0 מבחינת האחריות של השלטון המקומי או כל מיני נושאים נוספים – אנחנו לא ניכנס כרגע לסוגיה של החוק.

מיכל צוק: אין ספק, שאנחנו צריכים לטפל בעצם ב-130 אלף, ואנחנו נעשה ועושים את כל המאמצים לתת את השירות, אבל זה לא דבר שבדרך כלל מתמודדים אתו בצורה לא מבוזרת.

דוד אזולאי: מיכל, המענה הקולי לא עובד.

קריאות: לא עובד.

דורית ברכט: אפשר עוד איזה משפט על הצהרונים?

מיכל צוק: כן, אפשר גם על הצהרונים.

מיכל צוק: עלה כאן משהו שאין לי תשובה מידית עליו בנושא המקדמות, אבל אנחנו נעשה בדיקה.

דורית ברכט: אנחנו לא נספיק לתת דרגות זמניות בשלושה ימים.

דורית ברכט: אני לא יכולה לתת עכשיו דרגות ל-10,000 איש.

דורית ברכט: אני גובה ביום חמישי, מה אני אעשה?

יעל שמרגד: גם אני גובה ביום חמישי.

דורית ברכט: אני צריכה גדודים של 20 איש שאין לי כדי לבדוק מסמכים של הורים ולתת דרגה זמנית.

מיכל צוק: אז לא לבחון את זה?

דורית ברכט: אני לא יודעת.

שלומית אבינח: זאת טובת ההורים.

קריאות: - - -

דוד אזולאי: אני, קודם כול, לא דוחה את זה על הסף.

דוד אזולאי: הנושא הזה חייב להיבחן.

דורית ברכט: אולי נדחה את הגבייה.

דוד אזולאי: שתצא הנחיה, ואולי ידחו את הגבייה בעוד מספר ימים.

דוד אזולאי: אם ידחו את הגבייה בעוד מספר ימים זה נותן לכם מענה לדרישה הזאת.

יעל שמרגד: נכון.

יעל שמרגד: ואז הוראות קבע לא יחזרו.

דוד אזולאי: מה האלטרנטיבה?

דורית ברכט: הבעיה היא שעם הניסיון שלי שכשמוקד "טלאול" לא עבד ונתנו לכולם דרגות זמניות חצי מההורים בסוף קיבלו דרגה אחרת ולא שילמו לי.

שלומית אבינח: אבל מה האלטרנטיבה, שלא יהיה כיסוי?

דורית ברכט: - - - מערכת חובות אדירה - - - בקשר עם ההורים.

קריאות: - - -

דוד אזולאי: את צודקת, אבל אני רוצה לצאת מכאן לפחות עם פתרון, ולו זמני.

דוד אזולאי: אני מבין את המצוקה שלכם.

דוד אזולאי: אני אומר לכם שלו הדבר היה תלוי בי – וזה אני הולך להמליץ בדברי הסיכום שלי – לדעתי, המוקד הזה נכשל, וכתוצאה מהכישלון הזה יש כל הבאגים שעליהם אנחנו מדברים פה.

דוד אזולאי: תלושי המשכורת אלה דברים נלווים, זה לא העיקר.

דוד אזולאי: כאשר אזרח לא יכול לפנות למוקד – רבותיי, יש פה מחדל, לא יעזור לאף אחד שום דבר.

דורית ברכט: - - -

מיכל צוק: זאת לא החלטה שלנו, המקדמות.

מיכל צוק: לנו אין בעיה עם זה, ואנחנו נשקול את זה.

דוד אזולאי: אדוני, נציג השר, שמעת את הדברים.

דוד אזולאי: הייתי מבקש את התייחסותך.

דב סלמן: השר לוקח את זה מאוד בכובד ראש.

דב סלמן: הגענו כאן בצוות מלא.

דב סלמן: יושב כאן שמעון ברונר שהוא מנהל אגף המחשוב, החשב עמוס שקדי, תמר אלמוג, מנהל המוקד החדש הגיע לכאן.

דב סלמן: הוא הגיע עם ניסיון בניהול מוקד גדול בצה"ל ועבר מכרז אצלנו; וכמו כן מיכל, המשנה למנכ"ל, ואנוכי.

דב סלמן: כל מה ששמעתי כאן אני אעביר לשר.

שלומית אבינח: השר ידע את זה.

שלומית אבינח: גם כתבנו מכתב לשר.

דב סלמן: אנחנו גם קבענו כבר פגישה מסודרת של השר יחד עם נציגי הארגונים – הודעתי את זה לליאור - -

יעל שמרגד: אחרי החגים.

דב סלמן: איך את יודעת?

יעל שמרגד: אתה אמרת לי, אחרי החגים.

דוד אזולאי: אדוני, לו הייתי היום עוזר השר והייתי שומע את הדברים שנעשים פה – ועם כל הכבוד לצוות המקצועי שיושב כאן – זאת קריאת S.O.S לשר להתכנס, לשמוע את הדברים.

דוד אזולאי: זה צריך להיות לא מחר בבוקר – אתמול בבוקר זה היה צריך לקרות.

דב סלמן: השר יקבל דיווח מידי ברגע שנסיים את הישיבה.

דב סלמן: נקודה נוספת שאני רוצה להדגיש שוב: למיכל, שהתחילה לפני מספר חודשים כמשנה למנכ"ל, יש הרבה מאוד משימות – לא רק בנושא של אגף מעונות.

דב סלמן: מיכל היום עסוקה ב-90% מהזמן לגבי נושא של אגף מעונות.

דב סלמן: היא לקחה את זה כפרויקט אישי; ואולי לא נתתם לה קול להגיד את זה, אבל היא מקיימת ישיבות לא רק יום-יום, אלא אפילו שעה-שעה, איך לשפר את הנושא.

דוד אזולאי: אדוני, מבחן התוצאה הוא שקובע בסוף.

דב סלמן: מבחן התוצאה הוא עלינו.

דב סלמן: אני לא רוצה להגיד כאן סיסמאות, אבל מבחן התוצאה הוא עלינו.

דב סלמן: מה שמיכל לקחה להוביל – ואנחנו צריכים גם את התערבות השר ואת העזרה גם של השר וגם של המנכ"ל – אנחנו נשפר אותו.

דב סלמן: אני לא אומר את זה כסיסמה, אלא פשוט נשפר את זה.

דב סלמן: אני רואה את הרצינות שבה אנשים עובדים, ואני רואה כמה משקיעים.

דב סלמן: הם עובדים עכשיו מהבוקר עד הלילה מתוך מטרה לשפר.

דוד אזולאי: אני אומר לך, אדוני – אני מכיר אישית את השר, ואני מכיר את היכולות שלו.

דוד אזולאי: אני אומר לך שהנושא הזה פוגע בצורה נוראה במשרד שהוא מנהל אותו.

דוד אזולאי: זה פוגע תדמיתית, והדבר הזה יוצא לתקשורת, ובתקשורת לא יעשו לו הנחות.

דוד אזולאי: לכן אני מציע לך – אתה יכול להגיד את הדברים גם בשמי, ואם השר רוצה לשמוע, אני גם אשמח לדבר אתו בנושא הזה ולהבהיר לו.

דוד אזולאי: הוא צריך לכנס את הצוות המקצועי שלו יחד עם נציגי הארגונים השונים, לשבת על המדוכה ולראות, איך יוצאים בבשורה לאותם הורים שמבקשים להכניס את ילדיהם למעונות.

דוד אזולאי: העובדות מדברות בעד עצמן שהמצב היום הוא קטסטרופה.

דוד אזולאי: כאשר מתוך 130 אלף ילדים שהיו צריכים להירשם רק 6% קיבלו הנחה ונקבעה להם דרגה – אדוני, תגיד מה שאתה רוצה, תעשה את כל החישובים – בתוצאה הסופית נכשלתם.

דוד אזולאי: את זה אתם צריכים לקחת בחשבון.

שמעון ברונר: אדוני היושב ראש, רק הערה אחת קטנה.

שמעון ברונר: לגבי המספרים: זה נכון שכל שנה עובדים במערכת 120 אלף ילדים, אבל גם לפני "טלאול" במהלך ספטמבר בדרך כלל היו נרשמים לא יותר מ-30 אלף - -

דורית ברכט: זה לא נכון.

שמעון ברונר: לא דיברתי על דרגות, רק על רישום.

שמעון ברונר: רק לקראת מרס-אפריל - -

דורית ברכט: זה לא נכון, ממש לא.

דורית ברכט: אני 14 שנה במערכת.

דורית ברכט: בשנה שעברה היו לי 7,000.

דורית ברכט: עם דרגות כמו כל הארץ היו לי בספטמבר לפני ארבע שנים.

שמעון ברונר: אולי ויצ"ו העלה את הממוצע, אבל סך הכול ההרשמה הייתה עד סביבות פברואר-מרס.

דורית ברכט: זה ממש לא נכון.

דוד אזולאי: אני שואל אותך, אדוני, האם הדברים שנשמעו כאן הם לרוחך?

שמעון ברונר: לא.

דוד אזולאי: המצב טוב?

שמעון ברונר: לא.

דוד אזולאי: תודה.

שמעון ברונר: אבל לבוא ולהגיד שמשפחות לא נרשמו בגלל הצרות זה לא קשור.

מיכל צוק: מאחר שאנחנו כאן כדי להראות מה אנחנו עושים כדי לשפר – מה אנחנו מצליחים וגם מה עוד חסר – אנחנו משתדלים להגיד את הדברים בצורה רצינית ועניינית ולשים את הדברים על השולחן, ואני חושבת שזה מה שהוא אומר.

מיכל צוק: זה לא שעכשיו אנחנו מסתכלים ומאוד מרוצים – זה לא המצב, ופירטתי לפניכם; מצד שני גם להגיד שכל מה שהיה לפני שלוש-ארבע שנים היה מצוין זה גם לא - -

דורית ברכט: לא מצוין.

מיכל צוק: אני עם הפנים קדימה, ואנחנו באמת עושים כל מאמץ, ואני מניחה שהדבר הזה גם יישא פרי.

מיכל צוק: זאת מערכת מאוד מורכבת.

מיכל צוק: כשנכנסתי ואמרנו מה אנחנו הולכים לעשות – יש עוד פעולות שאנחנו עושים שאני לא אפרט אותם, אבל הכנסנו בחינה מאוד משמעותית של תהליכי העבודה שלנו שבוודאי ידענו מראש שזה לא למחר בבוקר.

מיכל צוק: אלה תהליכים יותר ארוכי טווח שאנחנו נדרשים אליהם כי נושא השירות ומתן השירות להורים הוא חשוב לנו מאוד.

מיכל צוק: כמחשבה – אני גם לא שקלתי אותה עד הסוף – מדברים הרבה על המוקד, ושאלתם למה הם לא נמצאים כאן.

מיכל צוק: אנחנו מקיימים גם עם המוקד ישיבות תקופתיות, ויכול להיות שיש מקום לבוא ולראות את המקום בעיניים, ואולי לקיים ישיבה או סיור שנזמין אתכם כדי לראות כי אני חושבת שגם לדבר הזה יש חשיבות: גם חשוב שאולי הם יראו אתכם ואנחנו נראה אתכם שם וגם לראות בעיניים את המקום ההוא.

מיכל צוק: קודם כול זה מוקד שעושים בו עבודה מאומצת.

מיכל צוק: לכן אם נגלה שהיו שם דברים לא בסדר גם אז האחריות היא שלנו והניהול הוא שלנו, ואנחנו צריכים קודם כול לשפר כדי שהדברים יהיו.

מיכל צוק: דיברתם כאן על ניתוקי טלפון – אני יכולה להגיד שאני רואה את זה בחומרה, זאת לא פעם ראשונה שאני שומעת על זה, אנחנו מנסים להבין מאיפה זה מגיע.

מיכל צוק: התסכול של הורים שמנסים לקבל מענה ולא תמיד מקבלים – אני בהחלט מבינה.

דוד אזולאי: בחברות הסלולר אני מבטיח לך שזה לא היה קורה.

מיכל צוק: אני לא יודעת להתייחס לזה.

דוד אזולאי: אני אומר לך שזה לא היה קורה.

מיכל צוק: אבל אני בהחלט מבינה - - -

דוד אזולאי: שם אכפת להם מהלקוח, והם עושים הכול כדי שהלקוח יהיה מרוצה, הם גם מקליטים את השיחות.

דוד אזולאי: במוקדים אחרים במדינת ישראל דברים כאלה לא קורים.

ליאור גבאי: אדוני היושב ראש, אני מצטער שאני שוב חוזר ומדבר.

ליאור גבאי: לצערי, לא קיבלנו תשובה פשוטה על הבקשה הכי טריוויאלית שיכולה להיות שהמשרד יגיד כרגע, לאור הכישלון הזה אנחנו מוותרים מידית על נושא של דרישה של שלושה תלושים.

שלומית אבינח: היא אמרה שהתשובה היא "לא".

מיכל צוק: התשובה היא שאנחנו נשארים עם שלושה תלושים.

מיכל צוק: אני לא אחזור על עצמי שוב – פירטנו מה אנחנו עושים, כולל העברה של ההנחיות.

מיכל צוק: אני כן אמרתי שמה שנשקול, ולזה לא נתנו תשובה, זה הנושא של המקדמות.

מיכל צוק: אנחנו נשקול את זה.

ליאור גבאי: זה מזכיר לי שפעם שאלו את אבא אבן, מה מצב האומה, הוא אמר, שנה שעברה היינו על פי תהום, והשנה התקדמנו שני צעדים קדימה.

יעל שמרגד: אבל היו לך עוד כמה שאלות.

יעל שמרגד: על משהו כן קיבלת חיובי?

דורית ברכט: - - - חיוב מקדמות.

מיכל צוק: אמרתי שנשקול את זה בהחלט.

שלומית אבינח: מתי יהיו תשובות?

שלומית אבינח: עוד מעט חג וגבייה.

מיכל צוק: לא, עוד קודם.

מיכל צוק: אבל הדחייה של הגבייה היא לא בידיים שלנו, היא בידיים של הארגונים.

מיכל צוק: אנחנו נעשה מאמץ וניתן מענה בנושא של המקדמות.

דורית ברכט: אבל צריך לשלם משכורות.

דוד אזולאי: יש לי בקשה לארגונים: אולי אתם לפחות תיזמו מהלך ותסייעו לאותם הורים ותידחו את הגבייה שלכם עד אחרי ראש השנה.

דורית ברכט: איך נשלם משכורות לעובדים?

דורית ברכט: אנחנו צריכים לשלם משכורות לעובדים.

ליאור גבאי: אני מקבל את העניין, אבל השאלה אם המשרד באמת יבדוק את עניין המקדמות לאלתר.

ליאור גבאי: כלומר לא יתואר שהמשרד יגיד שהוא ייתן מקדמות, ואנחנו נדחה יומיים-שלושה.

דוד אזולאי: אני אפנה גם בהזדמנות הזאת למשרד ואני אבקש שגם אתם תבדקו ביומיים הקרובים ותיתנו תשובה.

דוד אזולאי: אני מבקש לעדכן אותנו אם קיבלתם תשובה או לא קיבלתם תשובה.

שרי שילון: נא לזכור שיש לנו 4,500 עובדות שגם לפני החג, וכולן, שכרן הוא - -

יעל שמרגד: לא מהגבוהות במשק.

דוד אזולאי: אני מסכים איתך, אבל אנחנו רוצים להתקדם.

דוד אזולאי: לכן אני מבקש שכל אחד יתרום את חלקו בעניין הזה.

דוד אזולאי: אני מברך על כך שאתם מסכימים, ואני מאוד מקווה שמשרד התמ"ת יבוא לקראתכם ובתוך יומיים תקבלו תשובה, ולפחות עד ראש השנה יהיה מענה חלקי.

דוד אזולאי: גברתי המשנה למנכ"ל, אנחנו נתנו לך קרדיט.

דוד אזולאי: אני לא יודע אם היה עוד גורם שקיבל כזה קרדיט כפי שאת קיבלת, וגם עכשיו אנחנו נותנים לך את הקרדיט בתפקיד החדש שלך.

דוד אזולאי: יחד עם זה אי אפשר לבוא לכל דיון כאן ולחזור על אותם דברים ולא לתת מענה.

דוד אזולאי: יש פה בעיה.

דוד אזולאי: תסכימו אתי ותודו שפה יש בעיה שצריך לתת לה פתרון.

דוד אזולאי: אולי הפתרון לא ברמה שלכם, אולי הוא ברמה של שר, של מנכ"ל.

דוד אזולאי: בסדר, אז תכנסו את השר, תכנסו את המנכ"ל, קבלו החלטות ותתקדמו.

דוד אזולאי: אי אפשר להחזיק 130 אלף ילדים במצב כזה.

דוד אזולאי: זה בלתי אפשרי.

דוד אזולאי: אני גם מבקש שבדיון הבא נציגי המוקד יופיעו פה.

דוד אזולאי: אנחנו נבוא לבקר במוקד, אבל אנחנו נחליט מתי לבוא לבקר במוקד, ונעשה את זה.

יעל שמרגד: אולי נבקש מכבודו שהדיון הבא ייקבע מיד אחרי ראש השנה.

דוד אזולאי: אם תשמעי את דברי הסיכום שלי את מתפרצת לדלת פתוחה.

יעל שמרגד: תודה.

יעל שמרגד: כיוונתי לדעת גדולים.

דורית ברכט: האם אפשר לדבר מילה על צהרונים?

דורית ברכט: עיכבתם לנו את רישוי הצהרונים שאנחנו צריכים לעשות.

דורית ברכט: כתוצאה מזה אף הורה לא יכול להירשם ולבקש דרגה בצהרון כי משרד התמ"ת אמר שבינתיים הוא לא מאשר את רישוי הצהרונים מכיוון שאין חוזה חתום בינו לבין הארגונים.

דורית ברכט: כך שאנחנו תקועים כבר שלושה חודשים גם עם נושא רישוי צהרונים.

דורית ברכט: זה כל אותם ילדים בגיל שנתיים ותשעה חודשים ומעלה, שלפחות יש תקציבים לעזור להם לא בדרגה, אלא בדרגת צהרון.

דורית ברכט: אותם אלפי ילדים לא יכולים להגיש כי הם הקפיאו את רישוי הצהרון.

דורית ברכט: אנחנו נדרשים לעשות רישוי מדי בשנה כשאולי היה מספיק לעשות אותו פעם בשנתיים או פעם בשלוש שנים.

דורית ברכט: למלא טונות, הררים של ניירות ומסמכים כל שנה ולהחתים מחדש את המפקחות בשטח ואת כולם – אוקיי, אנחנו עושים את זה אבל עיכבתם אותנו אחרי שעשינו את המאמץ הזה, וחודשיים וחצי אין חתימות ואין רישוי.

דורית ברכט: גם לא נתתם, גם עיכבתם וגם עכשיו הילדים האלה לא יכולים להגיש.

דורית ברכט: זה חלק מאותם 130 אלף, אני לא יודעת בדיוק כמה יש בארץ, אבל מדובר בטח גם ב-10,000 או 20 אלף צהרונים הגדולים יותר.

דורית ברכט: ידוע לך שעיכבתם את נושא רישוי הצהרוניים?

מיכל צוק: אם את אומרת שהנושא של הרישוי מותנה בחתימה על ההסכם.

דורית ברכט: למה פתאום הוא מותנה בחתימה על ההסכם?

דורית ברכט: למה דרגות לא מותנות בחתימת הסכם?

דורית ברכט: לא ברור, זה סוג של עונש?

עמוס שקדי: בשנה שעברה מתי הייתה הכרה בצהרונים?

דורית ברכט: לא חשוב, השתדלנו - -

עמוס שקדי: לא, את מציגה את זה כאילו השנה יש בעיה בניגוד לנוהל שהיה בשנה שעברה.

דורית ברכט: סליחה, עמוס, אתה בדיוק אומר מה שהיה לא טוב בשנה שעברה שרצינו לשפר.

דורית ברכט: אז אתה רוצה להמשיך את הלא טוב ולהגיד שזה יהיה שוב?

עמוס שקדי: אני רק אומר שזה לא קשור לחתימה על חוזה.

דורית ברכט: זה כן קשור, הודיעו לנו.

דורית ברכט: יש לי כאן המייל של משרדה של תמי אלמוג שזה קשור לחתימה על הסכם.

דורית ברכט: למה קרה שלא?

דורית ברכט: ליאורה שלחה לנו שעד שלא ייחתם הסכם אין רישוי צהרונים.

דורית ברכט: אתה קורא את המיילים שאתם שולחים?

תמר אלמוג: במקום שפועל צהרון בתוך מבנה של מעון אנחנו הלכנו לקולה ולא דרשנו מהם להציג לנו אישורי בטיחות וכולי, אלא התנינו את אישור ההכרה בצהרון בכך שהם כבר חתמו על הסכם הפעלה עם המשרד שבו הם מתחייבים לגבי עמידה בתנאי בטיחות במעון.

תמר אלמוג: אז אי אפשר לוותר גם על זה וגם על זה.

קריאות: - - -

מיכל צוק: תמר אומרת דבר מאוד פשוט, שיש בו היגיון: למערכת של הצהרונים יש סט נפרד של כללים רגולטוריים של מה שיכול להיות מוכר על ידינו כצהרון.

מיכל צוק: מאחר שאנחנו רוצים להקל על צהרון שפועל בתוך מעון, אז כל הבקשה הייתה שבמקום שהם יצטרכו להביא את כל אישורי הבטיחות הם יידרשו להראות לנו התחייבות על הסכם אתנו שבמסגרתו ממילא, מתוקף היותם מעון, הם מחויבים לנושא של המעון.

מיכל צוק: כלומר אם אין בעיה אז בבקשה תחתמו, אנחנו צריכים את החתימה שלכם.

דורית ברכט: אני לא אחראית על החתימה, אבל הבנתי שיש סוגיות מהותיות בחוזה בין הארגונים, וזה לא סיבה לעכב אפשרות של הורים להגיש בקשה לצהרונים.

יעל שמרגד: כל הארגונים עובדים בשיתוף פעולה מלא.

מיכל צוק: אני לא יכולה לתת סבסוד לצהרון.

דורית ברכט: אבל מיכל, הצהרון הוא בתוך מעון.

דורית ברכט: זה מסלול נסיעה, זה מעון מוכר.

דוד אזולאי: היות שזה נושא אחר שלא עסקנו בו אני לא רוצה - -

דורית ברכט: זה קשור לאותן בקשות לדרגות.

דוד אזולאי: רבותיי, יש לי בקשה נוספת.

דוד אזולאי: אני מבקש שהמוקד הטלפוני - -

שלומית אבינח: עכשיו יש צליל חיוג במוקד.

דורית ברכט: הצלחת?

דוד אזולאי: הנה, המוקד עונה.

דוד אזולאי: זה על "נודניק" כבר שעתיים.

דוד אזולאי: אני מציע בכל זאת להיכנס לעובי הקורה בנושא המוקד הטלפוני כי באמת זאת בעיה שעלתה פה על-ידי כל הגורמים.

דוד אזולאי: גם הצוות שלי וגם נציגי הארגונים העלו את הבעיה הזאת, ומן הראוי להתייחס אליה.

דוד אזולאי: זה הקשר היחיד שיש היום לאותם הורים עם המשרד.

דוד אזולאי: אז אני מאוד מבקש שהנושא הזה יבוא על טיפולו.

דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה לגשת לסיכום הנושא: דבר ראשון, אני מצר על כך שבשל הדיונים הרבים שהתקיימו בוועדה והועלו בעיות אמתיות, נגרם נזק תדמיתי למשרד התמ"ת.

דוד אזולאי: לכן אני פונה לשר התמ"ת להיכנס לעובי הקורה, לבדוק ולתת מענה לאלתר בכל מה שקשור למעונות היום.

דוד אזולאי: בנושא עובדי הוראה: עם כל הכבוד, שמעתי את התגובה של המשנה למנכ"ל, ולדעתי, זאת לא התשובה שהיינו אמורים לקבל.

דוד אזולאי: אנחנו נבדוק את זה גם מול משרד החינוך.

דוד אזולאי: אני לא מכיר משרה של 36 שעות בעבודת ההוראה, אני מכיר משרה של 30 ושל 24 שעות, זה מה שאני יודע.

דוד אזולאי: פה אני אבקש לפנות לשר החינוך כדי לקבל תשובה מוסמכת לעניין הזה כי יש לזה השלכות לגבי הרבה מורות שלא יכולות ליהנות מההטבה הזאת של הנחה בתשלום למעונות היום.

דוד אזולאי: אני עדיין עומד על כך ופונה ומבקש שכדי לשחרר את הבאג הקיים היום אולי צריך לקחת בחשבון אפשרות של תלוש משכורת אחד.

דוד אזולאי: כשתיכנסו לשגרה ותחליטו שצריך דווקא שלושה תלושי שכר, אפשר לעשות את זה.

דוד אזולאי: אלה שהגישו שלושה תלושים – לא קרה שום דבר, לא יעמידו אותם על כך לדין.

דוד אזולאי: אפשר לקחת את התלוש האחרון ולעבוד לפיו.

דוד אזולאי: אלה שעדיין לא הגישו – מן הראוי לפנות אליהם ולתת רק תלוש אחד כדי להקל על המערכת, זה הכול.

דוד אזולאי: אחרי החגים, תרצו לעבור לשלושה תלושי משכורת – תעברו, אין בעיה.

אורי מקלב: - - - תקבע גם איזה חודש.

דוד אזולאי: נכון.

מיכל צוק: נשמח כי קודם אמרת שרצית הנחיות.

מיכל צוק: בכל הנושא של שלושה תלושים ובכל ההנחיות האחרות אנחנו נוציא הנחיות מאוד ברורות, כולל אליכם.

מיכל צוק: אנחנו נעביר אליכם הנחיה מאוד ברורה איזה חודשים צריך להגיש מתוכם כדי שלא תהיה אי בהירות ולאותם הורים שמחכים להבהרה אנחנו נפנה באופן אישי ונגיד להם בדיוק מה צריכים לעשות.

דוד אזולאי: נושא נוסף זה דמי הרישום – זה נושא ששייך לארגונים, ואני מציע שעל כך נקיים דיון נפרד בוועדה בהשתתפות נציגי הארגונים ונציגי התמ"ת.

דוד אזולאי: לדעתי, סכום של 300 ₪ הוא סכום גבוה ולא מוצדק.

דוד אזולאי: הוועדה פונה למשרד התמ"ת לבדוק את החוזה עם חברת "טלאול".

דוד אזולאי: כדאי לבדוק את החוזה איתם.

דוד אזולאי: לי נראה שהם לא עומדים בתנאי החוזה – בזמן מענה, בדרישה ובמענה לאזרחים שפונים; אם הם לא עומדים במענה זה אומר שהם לא עומדים בדרישה, ולכן זה אומר שיש כאן הפרת חוזה.

דוד אזולאי: הפרת חוזה – על כל המשתמע מכך.

דוד אזולאי: מן הראוי שהצוות המשפטי של המשרד יבדוק את העניין הזה.

דוד אזולאי: לגבי המוקד למשלם המסים – אמרתי שאני רוצה לדעת כמה עולה המוקד הזה למשלם המסים.

דוד אזולאי: על כך אני מבקש להפנות שאילתה כדי לדעת כמה עלה השירות הלקוי הזה שהציבור משלם בעבורו והוא לא מקבל תמורה נאותה.

דוד אזולאי: הוועדה תקיים ישיבת מעקב נוספת, ואנחנו נשתדל לעשות את זה במהלך ספטמבר במסגרת האפשרויות כי בכל זאת אנחנו בחודש של חגים.

דוד אזולאי: אבל אני מבטיח לכם שנשתדל לקיים עוד ישיבה בחודש ספטמבר.

דוד אזולאי: אם לא – אני מבטיחכם נאמנה שמיד לאחר חג הסוכות נקיים דיון נוסף.

דוד אזולאי: עשינו תשע ישיבות – נעשה גם עשר וגם אחת-עשרה.

דוד אזולאי: לא ארפה מהנושא הזה, ואני אמשיך ואטפל בעניין זה עד שתהיה באמת שביעות רצון של כל הגורמים שמקבלים את הטיפול הזה.

דוד אזולאי: אני מבקש להחזיר את פעילות המוקד, ושכבר מחר בבוקר אוכל להגיד לך שלשמחתי הרבה בחמש דקות הצלחתי לדבר עם המוקד.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה.

דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה לאחל לכולם שתהיה לנו שנה טובה ומבורכת.

דוד אזולאי: כשאנחנו אומרים: "תכלה שנה וקללותיה" זאת גם קללה שאנחנו צריכים לבקש שתכלה.

יעל שמרגד: יישר כוח על העבודה.

דורית ברכט: יישר כוח, כל הכבוד.

דוד אזולאי: תודה רבה.