ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 693, 2012-08-02 11:00

עינת וילף: צהריים טובים, אני פותחת דיון של ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עינת וילף: הדיון היום יתקיים במתכונת של ישיבה חגיגית עם שחקני ה-NBA לשעבר שמבקרים בארץ כחלק מביקור שאורגן על ידי קרן החינוך אמריקה-ישראל.

עינת וילף: הם מתארחים כאן בוועדה והדיון יתקיים באנגלית.

עינת וילף: הם מתארחים בוועדה כדי לספר על העבודה שלהם, על החיבור שבין ספורט וחינוך, על העבודה שהם עושים בתחום הספורט כדי להנחיל ערכים לנוער, על פרויקט קריאה והקראה שהם עושים כחלק מה-NBA, ומכאן ואילך אנחנו נעבור לניהול הדיון באנגלית וגם הדוברים ידברו באנגלית.

עינת וילף: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי) אחר צהריים טובים.

עינת וילף: אני רק אפתח פגישה רשמית של וועדת החינוך, התרבות והספורט.

עינת וילף: זו פגישה ייחודית ומיוחדת בה הגעתם להעיד בפנינו לגבי העבודה שאתם עושים בחיבור יחדיו של ספורט וחינוך, ערכי הספורט, עם הערכים הכלליים שאנו רוצים לראות בחברה שלנו.

עינת וילף: אני מבינה כי מיניתם כמה מכם לדבר.

עינת וילף: אז כל מי שרוצה לומר או להוסיף משהו נוסף יותר ממוזמן לעשות כן.

עינת וילף: פגישה זו משודרת ב- C-SPAN שלנו, ערוץ 99, כך שאנשים יצפו בה גם כן.

עינת וילף: אז אם תוכלו, לפני שתתחילו להציג את הנושא, אם תוכלו לומר לנו את שמותיכם ומעט על היסטורית הספורט שלכם ותחושת היסטורית ה- NBA ואז, כמובן , לעבור לפרזנטציות.

עינת וילף: הדובר הראשון שלנו הוא סטפן הווארד, לשמאלי.

עינת וילף: סטפן, אם תוכל בבקשה להציג את עצמך.

עינת וילף: והבמה שלך.

עינת וילף: תודה לכם.

סטפן הווארד: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה לך.

סטפן הווארד: אני שיחקתי ב- NBA עבור היוטה ג'אז, סיאטל סופרסוניקס והסאן אנטוניו ספרס.

סטפן הווארד: למעשה שיחקתי בישראל בשנת 2000 עבור הפועל ירושלים.

סטפן הווארד: שיחקתי בכל המדינה.

סטפן הווארד: למדתי באוניברסיטת דה פול בשיקגו.

סטפן הווארד: זה למעשה סיפור הכדורסל שלי.

סטפן הווארד: תודה על שאתם מארחים אותי.

סטפן הווארד: זה באמת כבוד וזכות לפנות אל הכנסת.

סטפן הווארד: כשהגעתי לכאן בשנת 2000, הייתי אתלט ששיחק בהפועל ירושלים.

סטפן הווארד: כעת אני כאן כאתלט שגריר.

סטפן הווארד: כשאני בוחן את הדברים שהשפיעו על חיי עד כה, הדברים שהיו חשובים בחיי, ספורט וחינוך, עבורי, נמצאים תמיד בחזית.

סטפן הווארד: כבנם של מחנכים, כששני הורי הם מורים ומנהלים.

סטפן הווארד: המוקד המוקדם של חיי היה ללא ספק חינוך.

סטפן הווארד: וללא ספק, מתחילת, או משלב מוקדם, חינוך היה תמיד בחזית של כל דבר בביתנו.

סטפן הווארד: ותמיד היו שני דברים שהיו מוחלטים בבית של מחנכים: אחד, המורים שלך תמיד מכירים את השם הפרטי של ההורים שלך ויש להם את מספר הטלפון שלך בבית, ושנית, הצלחה בבית הספר לא הייתה בגדר אפשרות, זו הייתה דרך חיים, ועבורי, זה היה משהו שדחף אותי אל כל דבר שהצלחתי להשיג בחיי.

סטפן הווארד: אחד מהדברים שאני אוהב בנוגע לחינוך ושאני אוהב בנוגע לספורט הוא שהוא מאפשר לך להגיע אל מעבר לאמצעים שלך ומאפשר לך לעשות דברים רבים בחייך.

סטפן הווארד: וכשאני בוחן את העובדה כי חינוך, מאותו שלב מוקדם, איפשר לך לעשות כל כך הרבה, זה היה בגלל אותה התחלה מוקדמת ובשל אותו דגש על חינוך.

סטפן הווארד: ובאמת משלב מוקדם, היה ברור בביתי שחינוך ולא ספורט עומד להיות המוביל, וזה הגיע לחזית השנה השנייה שלי בתיכון כשקיבלתי ציון C בספרדית, ו- C אינו ציון רע, הוא ממוצע, הוא בסדר, אבל צריך לזכור שאני ילדם של מחנכים ולכן,

עינת וילף: זה ציון רע.

סטפן הווארד: בדיוק.

סטפן הווארד: אז, ממוצע לא היה מקובל על ההורים שלי, והם ניסו להדגיש בפני שזה לא מקובל, או שזה לא צריך להיות מקובל עבורי.

סטפן הווארד: וכך, ברוגע, הם ישבו איתי ואמרו, "תראה, אם אתה מקבל עוד C בשלב כלשהו בשאר השנה בתעודה, אפילו באיות השם שלך, לא תשחק כדורסל במשך שאר השנה".

סטפן הווארד: באותה נקודה ניצבה בפני בחירה, בחירה בה בסופו של דבר החלטתי להצטיין בכיתה, באופן דומה לזה בו עשיתי במגרש.

סטפן הווארד: ואני מביט בהחלטה זו והיא באמת אחת שדחפה אותי לאורך חיי, משום שמעולם לא קיבלתי עוד C במשך חיי, לא בתיכון, לא במכללה.

עינת וילף: אז זה ציון ה- C הכי טוב שקיבלת אי פעם.

סטפן הווארד: כן.

סטפן הווארד: אני יודע שכשהם אמרו את זה שהם עמדו לעמוד בזה, זה לא היה איום סרק אלא מה שהם רצו לעשות.

סטפן הווארד: ואם אני מביט לאחור ולהיות בתוכנית Academic All-American באוניברסיטת דה פול, אתה מביט בקריירת ה- NBA שלי והעמיתים המכובדים שלי כאן, עמיתי ל- NBA, קריירת ה- NBA שלי באמת אינה ניתנת להשוואה לאף אחד כאן.

סטפן הווארד: הדבר היחיד שמבחין אותי מכולם היה הניסיון החינוכי שלי, להיות Academic All-American והעובדה שאני ה- Academic All-American היחידי מאוניברסיטת דה פול.

סטפן הווארד: לאחר שאמרנו זאת, חלק ניכר מהקריירה שלי וחלק ניכר ממה שהצלחתי לעשות לאורך הקריירה שלי היה בשל אותו קשר בין ספורט ואקדמיה.

סטפן הווארד: חינוך מלמד אותך כיצד ללמוד.

סטפן הווארד: ספורט מאלץ אותך ללמוד שיעורי חיים.

סטפן הווארד: וכשאני בוחן את חברי הכנסת, אלו אנשים שגם הם נאלצו ללמוד שיעורים מהחיים בכל יום.

סטפן הווארד: אלו שיעורי חיים שהספורט מלמד אותך באופן בו יש לנצח, כיצד לעבוד, כיצד להיות ממוקד, כיצד לגלות חמלה, וחשוב מכל, כיצד להתגבר על קשיים.

סטפן הווארד: כשאני חושב על חברי הכנסת, העם בישראל, זה קשור להתגברות על קשיים, זה קשור ליכולת להיות ממוקד, זה קשור ליכולת להיות מחויב, ואלו חלק מאותם שיעורי חיים שהספורט מאלץ אותך להיות מסוגל ללמוד בגיל מאוד צעיר.

סטפן הווארד: כפי שהזכרתי קודם לכן, כשאתה חושב על קריירת ה- NBA שלי, באמת שלא ניתן להשוות אותה לאף אחד כאן.

סטפן הווארד: אתם יודעים, יש לנו חברי היכל התהילה כאן.

סטפן הווארד: יש לנו חברה ששיחקו במשחקי אול- סטאר.

סטפן הווארד: אז יש אותי.

סטפן הווארד: ואתה מביט בקריירה שלי והיא באמת לא מיוחדת, עד שאתה בוחן את העובדה שהייתה לי קריירה של 15 שנים של חוזים בני שנה אחת.

סטפן הווארד: עכשיו, זה חשוב בשל העובדה שכל שנה בה שיחקתי הייתה שנה של חוזה.

סטפן הווארד: כל שנה בה שיחקתי, הייתי למעשה במבחן.

סטפן הווארד: וכך לא היה לי חוזה בן שלוש או ארבע שנים להסתמך עליו, להישען לאחור, להסתמך באמת על משהו.

סטפן הווארד: הייתי צריך לצאת כל יום ולשחק באופן הכי טוב שיכולתי.

סטפן הווארד: כל שנה הייתה שנה של חוזה, כל משחק היה ווינר של משחק, או לוזר של משחק, וכל זריקה הייתה זריקה שחייבת להיכנס.

סטפן הווארד: ובאמת, עוברי, זו החשיבות של הקשר בין ספוט וחינוך.

סטפן הווארד: ועבורי, ספורט וחינוך תמיד היו מקבילים.

סטפן הווארד: ואחד מהדברים שאני אוהב בנוגע לספורט הוא ההיבטים המאחדים של הספורט.

סטפן הווארד: כשאני בוחן את הקריירה בת 15 השנים שלי, שיחקתי ב- 12 מדינות שונות, בהן דיברו 8 שפות שונות ועם למעשה 6 דתות שונות.

סטפן הווארד: אבל הנושא המאחד לאורך כל הקריירה שלי היה כי, מרגע שעלית למגרש הכדורסל, מרגע השריקה, ללא קשר לאיזו שפה דיברת, למי התפללת כשסגרת את עיניך או באיזה צד של המסילה נולדת, אותו קשר משותף שבנית עליו, שיצרת מאותה מטרה שיש לך כקבוצה, וזו מטרה אחת פשוטה, ואתה לא תמיד משיג אותה, אבל אותו קשר שיצרת כאותה קבוצה באמת מחזיק אותך בכל חייך.

סטפן הווארד: בזכות הכדורסל, יש לי אחים בצרפת, ספרד, איטליה, טורקיה.

סטפן הווארד: יש לי אחים בישראל.

סטפן הווארד: יש לי אחים בלבנון.

סטפן הווארד: יש לי אחים בסוריה.

סטפן הווארד: אפילו יש לי אחים בערב הסעודית.

סטפן הווארד: הבאתי את אחי מאמריקה לכאן עימי.

סטפן הווארד: אמש כששתיתי כמה אספרסו קפוצ'ינו עם עמיתי ל- ESPN סטפן ברדו, הוא אמר לי משהו עמוק באמת, והוא אמר כי חינוך מאפשר לך לעזוב את העולם שלך מבלי לזוב.

סטפן הווארד: וחשבתי על זה ואמרתי, וואו.

סטפן הווארד: ובערך בניתי על הרעיון שלו ואמרתי כי חינוך אפשר לי לעזוב את עולמי מבלי לעזוב, אבל אז בסופו של דבר הספורט אפשר לי, מרגע שיכולתי להיכנס לאותם עולמות, לאמץ.

סטפן הווארד: הייתי יכול להבין אבל, חשוב מכל, הייתי יכול להצליח.

סטפן הווארד: תודה לכם על שהקשבתם לי.

סטפן הווארד: אני מעריך זאת.

עינת וילף: לטובת הנוכחים פה, דוברי העברית וגם בבית, סטיבן הווארד שיחק עבור היוטה ג'אז, הוא מספר שהוא היה ילד של הורים מחנכים שחינכו אותו כל העת להצטיינות ולא הסתפקו בציונים בינוניים והדבר הבטיח שגם כשהוא הלך לאוניברסיטה הוא שילב ספורט ומצוינות ברמה הגבוהה ביותר.

עינת וילף: הוא סיפר על הדרך שבה הוא רואה את הספורט כדרך שמלמדת שיעורים לחיים, הוא מספר גם על הקריירה הייחודית שלו, שמכיוון שכל שנה הוא חידש חוזה הוא היה חייב בכל פעם להתאמץ מחדש.

עינת וילף: הוא תיאר את הספורט כדבר שמקדם אחדות, הוא שיחק במדינות שונות עם אנשים מדתות שונות, דוברי שפות שונות, הוא מספר על האופן שבו הספורט איחד את כולם, ועל דרכו האישית, על האופן שהחינוך והספורט הבטיחו שלאורך חייו הוא היה יכול לחוות הצלחה.

עינת וילף: הוא כמובן גם סיפר שהוא שיחק בפועל ירושלים.

עינת וילף: זה מה שחשוב.

עינת וילף: הדובר הבא הוא ווילי ברטון, בבקשה.

עינת וילף: שלום לך, אם תוכל להציג את עצמך, ההיסטוריה שלך ואת הסיפור שלך, תודה לך.

ווילי ברטון: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני עם אגודת השחקנים בדימוס.

ווילי ברטון: אני שמח להיות כאן.

ווילי ברטון: אני שמח שהבאתם את הקבוצה שלנו לכאן כדי לחלוק את הניסיון שלכם ועבורינו כדי לקבל מושג לגבי מהו הסכסוך מנקודת המבט שלכם.

ווילי ברטון: אני חושב שזה היה מאוד אינפורמטיבי עבורי כדי להעריך את דעתי שלי.

ווילי ברטון: שיחקתי בספורט מקצועני, אבל לא תמיד הייתי הבחור הכי טוב, לא תמיד הייתי בחור טוב, לא תמיד הייתי הבחור שהקשיב להוראות.

ווילי ברטון: עכשיו, עשיתי כמה דברים כפי שאני רציתי לעשות אותם.

ווילי ברטון: לעיתים נכנסתי לצרות.

ווילי ברטון: אבל הייתי צריך להבין כי הצרות התחילו לפני זמן רב.

ווילי ברטון: הן התחילו כלפני שהתקבלתי ל- NBA, בגלל חלק מהדברים שעברתי באותו הזמן, לא יכולתי להבין את זה ולא יכולתי לשים את האצבע שלי על זה.

ווילי ברטון: הגעתי ממקום בשם דטרויט, מישיגן, שיכול להיות מקום די אלים.

ווילי ברטון: ולמדתי להסתיר את הרגשות שלי בדרכים אחרות במקום להתמודד עם הטראומה שהתרחשה סביבי.

ווילי ברטון: כדי לתת לכם מושג מה ראיתי ומעט על ווילי ברטון ומי אני כאדם, כשהייתי בן חמש, ראיתי לראשונה גבר נורה.

ווילי ברטון: אז ראיתי מראות טראומטיים כל הזמן, בצורות אלימות, דבר שזעזע אותי, כשגדלתי כמתבגר וכאתלט.

ווילי ברטון: ולאורך השנים, ראיתי הרבה דברים ורציתי להשפיע ורציתי לגרום לשינוי.

ווילי ברטון: פשוט לא ידעתי איך.

ווילי ברטון: והייתי צריך לקבל את הדרגות שלי, הייתי אומר, את המכות על הראש, מה שאנו מכנים למידה.

ווילי ברטון: אומרים שאנחנו לא לומדים לאט.

ווילי ברטון: אנחנו רק שוכחים מאוד מהר.

ווילי ברטון: אז לעיתים אנו חוזרים על טעויות שוב ושוב.

ווילי ברטון: אולם, כאן לאחרונה לאחר שחזרתי (פרשתי?) מהכדורסל, שיחקתי ב- NBA עבור חמש קבוצות שונות ושיחקתי בהרבה מקומות באירופה, בגביע אסיה אחד, פיינל פור אחד ביורוליג, שתי אליפויות רוסיה.

ווילי ברטון: אז זכיתי בהרבה אליפויות ושיחקתי הרבה כדורסל ברמות גבוהות ברחבי העולם, וזכיתי לניסיון רב ולמדתי כי השוק הבין לאומי הוא מקום נפלא עבורנו להתרחב אליו.

ווילי ברטון: כשחזרתי, אחד מהדברים שהייתי מחויב אליו היה למצא אנשים כמוני, לנסות לעזור לאנשים שראו דברים שעשויים היו לזעזע אותם או שעשויים היו לעצב אותם בדרכים שהם לא ידעו כיצד לבטא מלבד ההבנה כי משהו קורה עם אותו אדם.

ווילי ברטון: אז יצאתי לתוכנית לימודים בשם כוכבים משכילים של המחר.

ווילי ברטון: כדי לתת לכם מעט מושג על כוכבים משכילים של המחר, כוכבים משכילים של המחר הינה תוכנית לימודים מבוססת עדויות המתמקדת בזיהוי הגורמים האקדמיים, פיזיים, חברתיים ורגשיים וגורמים אזרחיים הנוגעים לקידום בריאות אצל סטודנטים שהינם אתלטים.

ווילי ברטון: אולם, ישנן מספר תוכניות לימודים שפיתחנו כעת שמשפיעות גם על הסטודנט.

ווילי ברטון: בדיוק חברתי לגנרל מילס כדי לטייל בכל רחבי ארצות הברית עם תוכנית לימודים זו, כדי להושיט יד ולמצא תשובות שהיו חסרות עבור סטודנטים אתלטים במשך זמן כה רב, שאלות בנוגע להיכן אנו מתקדמים מכאן, מה תפקידינו ומה האחריות שלנו בחברה.

עינת וילף: התוכנית מיועדת לכל הגילאים?

ווילי ברטון: היא לכל הגילאים.

ווילי ברטון: אנחנו התמקדנו בתיכונים, אבל המחקר שלנו הראה, שוב, המחקר שעשינו כעת הוא, שוב, ברמה קלינית מדעית.

ווילי ברטון: עכשיו, מדע קליני, כשאתה אומר זאת, כדי להיות הוגן אתכם, למרבית מחלוקת הבריאות בארצות הברית אין למעשה רישיון מדע קליני (CS).

ווילי ברטון: דבר זה נעשה ברמה בין לאומית ועל בסיס בין לאומי בו הוא מכובד על ידי המחקר והקהילה מבוססת העדויות בכל רחבי העולם.

ווילי ברטון: אז תוכנית לימודים זו תוכל ללכת, ועם מעט תיקונים, תלוי באזור אליו אנו הולכים, תוכל ללכת לכל מדינה בכל מקום בעולם, משום שהפרטים שמחברים את תוכנית הלימודים הם אתלטים לשעבר, אתלטים גברים ונשים, אתלטים ברמה עולמית, חלק מהאתלטים היו NCAA אבל המשיכו להיות רופאים או ראשי מחוזות בתי הספר שלהם.

ווילי ברטון: זה חור על ידינו משום שאנו יודעים טוב יותר מכולם בפני מה אנו ניצבים, וזאת כדי להכין אותנו לתפקידינו ולאחריותנו, מה מצופה מאיתנו, מה עלינו לעשות.

ווילי ברטון: כשאנו נתקלים בבעיות, להיכן אנו פונים, עם מי אנחנו מדברים.

ווילי ברטון: אלו שאלות שעבורי, ואני בטוח, עבור חלק מהחברים האחרים שלי כאן, לא הוסברו אופן מלא לנו כשיצאנו לדרכינו.

ווילי ברטון: היינו צריכים למצא דרך ניסוי וטעייה.

ווילי ברטון: הרבה מהתשובות מצאנו דרך ניסוי וטעייה, כיצד להתמודד עם פציעות כשאתה מסובב ברך, כיצד להתמודד עם בריאות חבר משפחה, כיצד להתמודד עם כך שמישהו לוקח את מקומך בקבוצה, כיצד אני אמור להגיב, האם אני אמור לתמוך בקבוצה או להחמיץ פנים ולבקש העברה.

ווילי ברטון: אלו דברים שעשינו.

ווילי ברטון: לעיתים הם עזרו לקריירה שלנו, לעיתים הם פגעו בקריירה שלנו.

ווילי ברטון: אבל כוכבים משכילים של המחר אמור להדריך אותנו ולהכין אותנו למה שאנו עושים.

ווילי ברטון: מספר אחת, עם הזהות שלנו.

ווילי ברטון: מי אנחנו, מדוע אנחנו כאן כאתלטים, מה האחריות שלנו למשפחות שלנו, מה האחריות שלנו לחברי הקבוצה שלנו ומה האחריות שלנו כלפי עצמנו.

ווילי ברטון: מהן המטרות כשאנו נכנסים, כשאנו עולים לראשונה, האם אנו רוצים רק לשחק כדורסל או האם אנו רוצים להיות בעלי השכלה.

ווילי ברטון: משהו שאני יכול לחזור וכעת לומר כי המחקר שלנו מראה ברמת התיכון הוא כי אתלטים משמשים כגורם מניע עבור מחנכים.

ווילי ברטון: כשתלמידים מעורבים וחשים כ"חלק מ", הם נוטים להשתתף יותר בכיתה.

ווילי ברטון: כשהם משתתפים יותר בכיתה, הם רוצים לחפש משאבים חינוכיים כדי לשפר את עצמם, במקום להתייאש, להבריז מהכיתה או להיות מתוסכלים.

ווילי ברטון: מה שלמדנו גם בארצות הברית הוא כי לעיתים יש לנו בעיה עם הריון בגיל ההתבגרות.

ווילי ברטון: אתלטיקה משמשת כגורם מרתיע להיריון בארצות הברית.

ווילי ברטון: ערכנו משאל בארצות הברית ובמשך תקופה של יותר מעשרים שנה איבדנו 30 עד 50% מהתלמידים האתלטים שלנו במשך תקופה של 20 שנה.

ווילי ברטון: עכשיו, זה לא קשור לצבע עור, זה לא קשור לרקע עירוני, פרברי או כפרי.

ווילי ברטון: זה היה שילוב של כל השלושה, משום שהיה מחסור בהכנה.

ווילי ברטון: ולכן יצרנו את תוכנית כוכבים משכילים של המחר: להכין את התלמיד האתלט למה שצפוי לו.

ווילי ברטון: לא רק זאת.

ווילי ברטון: לתת להם אסטרטגיות להצבת מטרות מראש, לא בשנה השנייה או בשנה השלישית, אלא בשנה הראשונה של התיכון, ללמד אותך על כספים.

ווילי ברטון: כמו כן, אחד מהדברים שלדעתי הישראלים יבינו היטב הוא הנושאים שעומדים בבסיס העניין.

ווילי ברטון: הנושאים בבסיס העניין היו הגורמים החשובים ביותר בהם התמקדתי.

ווילי ברטון: כשאני מדבר על "נושאים שעומדים בבסיס", אני מתכוון לטראומה: טראומה נפשית, טראומה פיזית, טראומה חברתית, אלו דברים שעשויים להשפיע על האופן בו אנו מתמודדים עם אנשים.

ווילי ברטון: אלו דברים שלעיתים ירתיעו אותנו מלהשיג את מטרותינו וכמו כן יקימו חומה בין הרגשות שלנו והאופן בו אנו מרגישים באמת ומה שאנו תופסים כעולם.

ווילי ברטון: אתם יודעים, יצאתי עם תוכנית לימודים זו כדי לעזור.

ווילי ברטון: ואני אתן לכם מושג לגבי משהו אחר שעשיתי עם תוכנית לימודים זו ומה שהוא עשה עבורי, ואני אומר זאת ואסיים.

ווילי ברטון: ממש עכשיו התבקשתי על ידי ה- NBA להגיש הצעה לעזור עם פיתוח שחקנים של ה- NBA.

ווילי ברטון: יצרה איתי קשר אגודת השחקנים.

ווילי ברטון: הצורך לכך אינו רק בתוך ארצות הברית, אלא הצורך לכך הינו בין לאומי עם תלמידים אתלטים.

עינת וילף: האם התוכנית שלך בתוך בתי הספר או באופן אינדיבידואלי עם הילד לאחר בית הספר?

ווילי ברטון: זה אחד מהשניים.

ווילי ברטון: הדבר הנפלא בכך: ישנה גמישות עם תוכנית הלימודים.

ווילי ברטון: תוכנית הלימודים, היא תלויה בבית הספר עצמו.

ווילי ברטון: חלק מבתי הספר היו רוצים לקיימה אחרי שעות הלימודים.

ווילי ברטון: חלק מבתי הספר היו רוצים לקיימה במהלך שעות הלימודים וכמו כן לספק לתלמיד אתלט נקודות זכות עליה, משום שזה פחות או יותר סוג של קורס פסיכולוגיה.

ווילי ברטון: הדבר הנפלא בנוגע אליה גם כן הוא שאנו רוצים להכין את המאמנים שלכם.

ווילי ברטון: יש לנו תוכנית לימודים עבור המאמנים.

ווילי ברטון: אנחנו רוצים גם להכין את ההורים ולתת להם מושג למה לצפות.

עינת וילף: אז, אתה עובד עם הורים לאחר שעות הלימודים?

ווילי ברטון: כן, אנחנו עובדים עם הורים, אבל רכיב המפתח החשוב ביותר לכך הוא המאמנים כפי שמצאנו במחקר שלנו.

ווילי ברטון: למאמנים ההשפעה הגדולה ביותר על התלמיד האתלט, יותר מכל אחד אחר באופן ניכר.

ווילי ברטון: אז אם נוכל לצייד את המאמנים בידע כיצד לאמן את התלמידים שלהם, ואז לצייד את המאמנים בידע כיצד ללמד את תוכנית הלימודים, ישנו קשר ישיר.

ווילי ברטון: ראו, מה שאנו רוצים לעשות הוא שאנחנו לא רוצים להגיע לסביבה שלכם ואנחנו לא רוצים לשנות את מה שאתם כבר עושים.

ווילי ברטון: אנחנו לא רוצים לשנות כלולם.

ווילי ברטון: אנחנו רק רוצים לאמן אתכם ולצייד אתכם במה שראינו, כאנשי מקצוע, בנוגע לאופן הטוב ביותר להכין את התלמיד, כיצד להכין באופן הטוב ביותר את התלמיד האתלט כדי שיקבל ויהיה בעל תוצאות חיוביות.

ווילי ברטון: יש לנו גמישות.

ווילי ברטון: ושוב, ברצוני לומר כי זה מתחיל להתרחב.

ווילי ברטון: והדבר הנפלא בנוגע לזה הוא, האנשים שממש כאן, אלו יהיו המורים.

ווילי ברטון: אחד מהדברים שהייתי רוצה לעשות הוא שהייתי רוצה לקחת את מה שיש לנו כשחקנים שפרשו אצלנו – WNBA, NBA, אתלטיקה קלה.

ווילי ברטון: הייתי רוצה לקחת אנשים אלו ולהכשיר אותם, ואלו יהיו המורים שיבואו אל בתי הספר וילמדו את המאמנים.

ווילי ברטון: אז יש לי רשת ממש כאן – אני לא צריך לחפש רחוק – של אנשים שכבר עומדים בדרישות.

ווילי ברטון: תודה לכם.

עינת וילף: תודה רבה לך על דברים אלו.

עינת וילף: ואני אסכם מהר בעברית.

עינת וילף: ווילי ברטון מדטרויט מישיגן מספר שהוא היה שחקן מקצועי אבל שלא תמיד עבד לפי הכללים, שזה קשור לרקע שלו, הוא מספר שהוא גדל בסביבה אלימה, שבפעם הראשונה שהוא ראה אדם נורה זה היה בגיל חמש ושמגיל מאוד צעיר הייתה לו תחושה שהוא רוצה לשנות, רק הוא לא ידע תמיד איך.

עינת וילף: היה לו ברור שהוא רוצה לעזור לאנשים כמותו ובעקבות זאת הוא פיתח תכנית שנקראת 'לחנך את הכוכבים של המחר'.

עינת וילף: זו תכנית שמסייעת לספורטאים במערכת החינוך, לא רק בארצות הברית אלא בעולם כולו, שמתייחסת לצרכים הפסיכולוגיים שלהם, לטראומות שהם עברו, לצרכים האקדמיים, לצרכים הבריאותיים, צרכי זהות, שייכות, הוא דיבר אפילו על מניעת הריון בגיל מוקדם, איך לנהל את עצמם, לקבוע מטרות לחיים וגם סיפר שהתכנית הזאת מיועדת למאמנים בהיותם האנשים המשפיעים ביותר על הספורטאים בתוך בית הספר.

עינת וילף: הדובר הבא שלנו הוא ד"ר ריצ'רד ברנט, בקשה.

ריצ'ארד ברנט: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני מאוד שמח להיות כאן.

ריצ'ארד ברנט: למעשה, אני מאמין שביום שני הגעתי בטיסה עם מספר שחקני NBA שקיבלו השראה מחלום.

ריצ'ארד ברנט: וכולנו הגענו ל- NBA משום שחלמנו באופן די רציונאלי או לא רציונאלי בנעורינו, והייתי אחד מאותם אנשים.

ריצ'ארד ברנט: ובמשפחה שלי, לא היו משכילים.

ריצ'ארד ברנט: אני האדם היחיד שבאמת סיים תיכון ומכללה וקיבלתי תואר דוקטור באופן כללי.

ריצ'ארד ברנט: אבל כל הקריירה שלי לאחר שסיימתי לשחק כדורסל במשך 15 שנים ב- NBA הייתה שאני בעסקי החלום.

ריצ'ארד ברנט: אני מאמין כי חלומות באמריקה, עם הצלקות והפגמים שלה וחוסר השלמות, אמריקה היא המקום בו חלומות באמת מתגשמים.

ריצ'ארד ברנט: בדיוק כמו בישראל.

ריצ'ארד ברנט: יש לכם מספר אנשים כאן, מדינת ישראל נוצרה מחלום.

ריצ'ארד ברנט: אני קיבלתי השראה ממספר אמריקאים, החלום שלהם, והאפשרויות האלו התממשו.

ריצ'ארד ברנט: אני חושב שהיה זה לפני כ- 100 שנים שהאחים רייט אמרו כי האדם יכול לעוף כמו ציפור בשמיים, ואנשים אמרו שזה בלתי אפשרי.

ריצ'ארד ברנט: אבל אותה חוסר אפשרות הפכה למציאות סבירה.

ריצ'ארד ברנט: ביל גייטס, יושב הראש של מיקרוסופט, בהיפרדות והתרחקות שלו מ- IBM אמר, "רבותי, אתם יכולים לשמור על המפלצת הטכנולוגית הזו.

ריצ'ארד ברנט: אני רוצה את מה שבתוך המכונה הזו ואני אשנה את העולם".

ריצ'ארד ברנט: וכמובן שאנשים אמרו שזה בלתי אפשרי, אבל אותה חוסר אפשרות הפכה למציאות סבירה.

ריצ'ארד ברנט: פיל נייט, יושב הראש של נייקי, נייקי, אימפריית אתלטיקה של 50 מיליארד דולר – מייקל ג'ורדן, "Just Do It".

ריצ'ארד ברנט: Just Do It – לפני ארבעים שנים, פיל נייט מכר נעלי סניקרס מהחלק האחורי של המכונית שלו.

ריצ'ארד ברנט: חברה מתוך חלום בלבד.

ריצ'ארד ברנט: ג'ורג' ברנרד שואו, הפילוסוף הגדול, אמר, "אני חולם חלומות שמעולם לא היו ושואל מדוע לא".

ריצ'ארד ברנט: ועל מדרגות אנדרטת לינקולן, בשנת 1963 מרטין לותר קינג אמר, "יש לי חלום".

ריצ'ארד ברנט: כמובן שהחלום שלו לא היה כל כך אישי.

ריצ'ארד ברנט: החלום שלו היה לאנושיות והביא את אמריקה צעד אחד קרוב יותר לאיחוד מושלם יותר.

ריצ'ארד ברנט: אחד מהדברים שאני מדבר עם אנשים צעירים עליהם, ואני מדבר עם אולי כ- 25 עד 50,000 אנשים צעירים בכל שנה, באמצעות האינטרנט, באמצעות ביקורים, על ידי כל מיני דברים ובשיחות על חינוך ועל חלומות ועל המימדים חסרי הגבולות של האפשרויות האנושיות, אותה אפשרות מלהיבה כפי הנראה כל אחד.

ריצ'ארד ברנט: והנוסחה שחיברתי כדי לעזור לאנשים צעירים היא בעלת חמש נקודות פדגוגיות.

ריצ'ארד ברנט: אחת היא מודעות, מי אתה.

ריצ'ארד ברנט: כאדם שחור באמריקה, הייתי צריך לפענח מי אני באותו איחוד לא מושלם.

ריצ'ארד ברנט: הדר השני היה מחויבות, לא פעם בשבוע.

ריצ'ארד ברנט: כל יום, שעה אחרי שעה, יום אחר יום, שבוע אחר שבוע ושנה אחר שנה, מחויבות.

ריצ'ארד ברנט: אמונה בצדקת הדרך: הנתיב בו אני הולך הוא הדרך הנכונה עבורי ואני לא עומד לתת למישהו לסכן אותו.

ריצ'ארד ברנט: אומץ: אתה חייב להפגין אומץ, כשאתה מנסה ללכת בעקבות חלום, לומר לא, בגלל שאנשים אחרים ינסו להסיט אותך ממה שאתה מנסה לעשות.

ריצ'ארד ברנט: והרכיב האחרון הוא שליטה.

ריצ'ארד ברנט: כשחקן NBA, הייתי בהרבה מסיבות, ראיתי הרבה נשים יפות.

עינת וילף: לא פוליטיות.

ריצ'ארד ברנט: הייתי במספר נסיבות שהיו עשויות לסכן את החלום שלי.

ריצ'ארד ברנט: אבל לא נתתי לזה לקרות, בגלל שהייתי בנתיב להצלחה.

ריצ'ארד ברנט: רציתי כי ההורים שלי יתגאו בי, רציתי כי החברים שלי יתגאו בי, רציתי כי השותפים שלי יהיו גאים בי.

ריצ'ארד ברנט: זה היה נתיב בו בחרתי והוא הצליח היטב.

ריצ'ארד ברנט: אני מדבר עם אנשים צעירים, וחלק מהאנשים שואלים אותי, "טוב, מדוע אתה מדבר עם אנשים צעירים?

ריצ'ארד ברנט: " בגלל שבפנים שלהם, אני רואה השתקפות של עצמי.

ריצ'ארד ברנט: ומאחר ולא הייתי חלק מהתרבות החינוכית, זה הגיע אלי מאוחר.

ריצ'ארד ברנט: ותנו לי לספר לכם כעת סיפור מהיר כיצד, כשעזבתי את המכללה, לא היה לי תואר.

ריצ'ארד ברנט: פיתו אותי.

ריצ'ארד ברנט: הייתי שיכור מההילה והדראמה של הספורט.

ריצ'ארד ברנט: רק רציתי לשחק כדורסל.

ריצ'ארד ברנט: רציתי להיות מישהו.

ריצ'ארד ברנט: רציתי להשיג את הבחורות.

ריצ'ארד ברנט: ובערך בשנה החמישית שלי כשחקן כדורסל מקצועני, קרעתי את גיד אכילס שלי, ורופא נכנס ואמר, "אולי לא תשחק יותר כדורסל מקצועני".

ריצ'ארד ברנט: ההבנה הכתה בי, טוב, אני יכול לשחק יותר, או, אם אני לא יכול, כדאי שאחזור לבית הספר.

ריצ'ארד ברנט: כדאי שאתכונן לחיים מעבר לתחום הכדורסל למרבה המזל, הניתוח הצליח, אז שיחקתי עוד 10 שנים והתחלתי במסע של חזרה לבית הספר והפיכה לתלמיד רציני, בעוד שלפני כן הייתי בדרך צדדית, לגמרי לא מוכן, ללא דאגה ומנותק.

ריצ'ארד ברנט: כשחזרתי, הייתי לגמרי מוכן, לגמרי ממוקד, ועברתי ישר לימודי תואר ראשון, שני, ודוקטורט.

ריצ'ארד ברנט: אז, השכלה וחלומות, אתלטיקה ואקדמיה, יכולים באופן מושלם ופרודוקטיבי לחיות זה לצד זה, וזה הסיפור שאני מספר לאנשים צעירים.

ריצ'ארד ברנט: תודה לכם.

עינת וילף: תודה רבה לך על סיפור זה.

עינת וילף: האם אתה מדבר עם צעירים גם מחוץ לארצות הברית?

ריצ'ארד ברנט: כן.

ריצ'ארד ברנט: כשמזמינים אותי ואני מקבל שכר, כן.

עינת וילף: טוב לדעת.

עינת וילף: אז אני אסכם בקצרה את עדותו של דר' דיק ברנט.

עינת וילף: הוא מספר שהוא הגיע ממשפחה מרקע ללא חינוך ושהוא היחיד במשפחתו שלא רק שסיים את לימודיו התיכוניים, גם עשה תואר ראשון ותואר שני ודוקטורט.

עינת וילף: במשך 15 שנים הוא שיחק ב-NBA והוא סיפר שבהתחלה הוא עמד לא להשלים את לימודיו, כל מה שהוא רצה זה לשחק, אבל הוא נפצע והוא הבין שהוא עלול להישאר בלי זה ובלי זה והוא חזר ללימודים, השקיע ברצינות בלימודים ובזכות ניתוח הצליח גם להמשיך לשחק ספורט עוד שנים רבות.

עינת וילף: הוא מגדיר את עצמו כמי שנמצא בעסקי החלומות, מספר על אמריקה וגם על ישראל כמקומות של הגשמת חלומות, מספר על אנשים שהגשימו חלומות, בין אם אלה חלומות אישיים, בנייק ובמייקרוסופט או מרטין לותר קינג שעסק בחלום למען האנושות.

עינת וילף: הוא מספר גם סיפור פרטי על כך שבטקס הסיום בעת מסיבת הסיום, בעוד שכל חבריו הלכו לחגוג, הוא שיחק כדורסל וכולם ידעו שזה מה שהוא עושה ובאמת זה בסוף נתן לו את מסלול ההצלחה בחייו.

עינת וילף: הוא מסתובב בכל רחבי ארצות הברית וכפי שאמר לנו, בתשלום גם בחו"ל, ומדבר עם צעירים על חלומות ועל מימוש חלומות, על בסיס של חמישה עקרונות, על פיתוח תודעה של הצלחה, התמודדות עם זהות, הוא מדבר על ההתמודדות עם זהות כאדם שחור, על המחויבות הנמשכת, בין אם זה ללימודים ובין אם זה לספורט, על אמונה וביטחון בעצמך, על האומץ גם להגיד לא וגם על שליטה לעמוד בפני פיתויים שהוא סיפר שהם רבים שעומדים בפני השחקנים.

עינת וילף: תודה רבה לך על סיפור זה.

עינת וילף: יש לנו מעט זמן לפני סוף השעה, אז אשמח אם כל חברי המשלחות יציגו עצמם ואולי יספרו לנו בכמה מילים על ספורט וחינוך וניסיונם.

עינת וילף: אז בבקשה.

ספנסר הייווד: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי ספנסר הייווד, שיחקתי ב- NBA במשך 14 שנים, שנה אחת באירופה.

ספנסר הייווד: 15 שנים של כדורסל מקצועני.

ספנסר הייווד: הייתי חבר בנבחרת האולימפית משנת 68 שזכתה בזהב.

ספנסר הייווד: אני גם התובע במשפט היווד נגד ה- NBA.

ספנסר הייווד: הלכתי לבית המשפט העליון באמריקה ושחררתי את שחקני הכדורסל כדי שהם יוכלו להרוויח מעט כסף.

ספנסר הייווד: אני אב לארבע בנות, ואישה, ואני אסיר תודה על היותי כאן בקרב אנשים צעירים נפלאים אלו.

ספנסר הייווד: וד"ר דיק ואני מכירים זמן רב.

ספנסר הייווד: הוא היה המאמן שלי בניו יורק ניקס, ואני זכיתי באליפות של שנת 1980 עם הלייקרס.

ספנסר הייווד: אני אסיר תודה על היותי כאן במדינה זו עם חברי לקבוצה וכמה עמיתים.

ספנסר הייווד: זהו מסע נפלא ומקום מאוד רוחני להיות בו.

ספנסר הייווד: אז תודה לכם.

עינת וילף: תודה לך.

עינת וילף: זה ללא ספק כבוד וזכות לארח את כולכם כאן.

עינת וילף: בבקשה.

סדריק טוניי: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי סדריק טוניי וגם אני שחקן לשעבר.

סדריק טוניי: עבורי זה היה מאוד מאיר עיניים.

סדריק טוניי: באתי יחד עם אשתי דיאדרה ואנחנו מצפים מאוד לחזור לכאן וללמוד יותר על ישראל ועל מה שמתרחש בישראל.

סדריק טוניי: עמיתי ואני מעוניינים מאוד ללמוד עוד, ואני חושב שכולנו בנקודה מסוימת פשוט נדהמים ממה שלא ידענו ומהסיפורים שאנו מקבלים בארצות הברית וכיצד אנו שומעים בעצמינו, להיות עדים בפועל לחלק מהדברים ולחלק מההיסטוריה שבתוך מדינה נפלאה זו.

עינת וילף: תודה לך.

עינת וילף: דיאדרה?

דיאדרה טוניי: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שלום.

דיאדרה טוניי: שמי דיאדרה טוני, וכפי שסדריק אמר, אני אשתו של שחקן NBA לשעבר.

דיאדרה טוניי: ואני מאוד שמחה ונרגשת להיות כאן.

דיאדרה טוניי: אני גם מעצבת אופנה לשעבר וגם מחנכת.

דיאדרה טוניי: לימדתי עיצוב אופנה במשך תשע שנים.

דיאדרה טוניי: ואני מאוד מעוניינת.

דיאדרה טוניי: זה מאוד מסקרן עבורי לבקר כאן ולהיות עדה לסיטואציה זו.

עינת וילף: תודה לך.

עינת וילף: בבקשה.

ג'ארן ברנט: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני ג'ארן ברנט ואני בנו של דיק ברנט.

ג'ארן ברנט: ואני תלמיד ואני כעת לומד במכללה.

ג'ארן ברנט: אני אסיר תודה על ההזדמנות להיות כאן.

ג'ארן ברנט: זהו ללא ספק החוויה החינוכית הטובה ביותר שהייתה לי מחוץ לארצות הברית.

ג'ארן ברנט: ואני מקווה שאוכל לחזור יום אחד ולחוות יותר ממה שיש לכם להציע כאן.

ג'ארן ברנט: תודה לך.

עינת וילף: תודה לך, נשמח לארח אותך שוב.

דייל אליס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני דייל אליס, שחקן כדורסל לשעבר ב- NBA, בוגר אוניברסיטת טנסי.

דייל אליס: הייתי הראשון במשפחתי שקיבל תואר ממכללה.

דייל אליס: יש לי שני ילדים כעת עם תואר ממכללה.

דייל אליס: אחת עם תואר שני שלקחה שנה חופש כדי להתקדם וללמוד את תואר הדוקטורט שלה.

דייל אליס: אני כעת מנחה ילדים באמצעות אתלטיקה, ליצור איזון בין ספורט ולימודים ואתלטיקה.

דייל אליס: זה כבוד להיות כאן.

עינת וילף: תודה לך.

עינת וילף: בני כמה הילדים שאתה מדריך?

עינת וילף: האם הם במכללה, תיכון, צעירים יותר?

דייל אליס: מגיל 7 עד 18.

עינת וילף: בבקשה.

סטפן בארדו: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) הי.

סטפן בארדו: אני סטפן ברדו, שחקן NBA לשעבר, ואתם (כפי?) שתדעו מהסבב שבדיוק התרחש.

סטפן בארדו: אני נדהם מהניסיון ומהמידע שקיבלנו מהאנשים שהגיעו להציג בפנינו.

סטפן בארדו: שמעתי הרבה דברים שונים בנוגע למדינה הזו.

סטפן בארדו: אף אחד מהם לא השתווה למה שחוויתי, ואנחנו רק ביום השני.

סטפן בארדו: אז אני נדהם ונהנה להיות כאן.

סטפן בארדו: תודה לכם.

עינת וילף: תודה לך.

דניאל שאייס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי דני שייס, שיחקתי 18 שנים ב- NBA.

דניאל שאייס: כמו כן, זה סוג של עסק משפחתי.

דניאל שאייס: אבי, דולף שייז, שיחק 16 שנים והיה חבר לקבוצה של דיק ברנט בתחילת שנות ה- 60.

דניאל שאייס: היה לי את המזל לשחק פעמיים במכבייה כאן בישראל, חוויה נפלאה נוספת.

דניאל שאייס: כמו כן עבדתי רבות עם אתלטים צעירים, צעירים מדייל, לרוב שחקנים מתחילים בין הגילאים 8 ל- 12, ולימדתי מיומנויות חיים באמצעות הספורט.

דניאל שאייס: אחד מהדברים שלדעתי ספורט מלמד באופן הטוב ביותר הוא שיעורי חיים, דברים כגון מחויבות, דברים כגון ללמוד מהטעויות שלך, דברים כגון משמעת, עבודת צוות.

דניאל שאייס: ואלו שיעורי חיים מאוד נגישים באמצעות הספורט, וזו הייתה החוויה שלי.

דניאל שאייס: שנית, יש ילדים העוסקים בפעילות פיזית בה הם באמת קולטים מידע רב בתחומים רבים, לא שלא רק נאמרים להם מילולית, אלא שהם חווים בעצמם.

דניאל שאייס: כמו כן את גורם ליצר התחרותיות שלהם לפעול.

דניאל שאייס: וזו סביבת למידה חזקה מאוד שלוקחת את הילדים מסביבת ספורט וגם כוללת את מיומנויות החיים בתוכה.

דניאל שאייס: היא מערבת גם את ההורים.

דניאל שאייס: הם לוקחים את מיומנויות החיים הביתה ואז מיישמים אותן לעולם, וזה משהו שמניסיוני מצליח מאוד.

עינת וילף: האם אתה עובד עם תוכנית לימודים עבור מיומנויות חיים אלו, או שאתה רק סוג של?

דניאל שאייס: לא, יש לי קבוצה מאוד ספציפית של שמונה מיומנויות שאני מלמד לאורך תקופה בת שמונה שבועות, ואלו רק המעט שהזכרתי.

דניאל שאייס: אבל אני מדבר גם על איזון בחיים, מדבר על יושרה.

דניאל שאייס: ואלו כולם דברים שאינם רק חיוניים בהצלחה בספורט, אלא גם בהצלחה בחיים.

עינת וילף: תודה לך.

בטסי קורן: (אומרת דברים באנגלית להלן התרגום החופשי) הי.

בטסי קורן: אני בטסי ברנס קורן.

בטסי קורן: כפי שאתם יכולים לראות, שיחקתי כשחקן סנטר עבור הניקס.

בטסי קורן: למעשה כתבתי כמה ספרים על ספורט ואני כותב גם טור על ספורט בכל יום.

בטסי קורן: והעניין שלי בעולם הספורט הוא לגרום לנשים להתעניין באמת בלשחק ספורט, בשל כל הסיבות ששמענו: עבודת צוות, מנהיגות, אקדמיה.

בטסי קורן: ואני גם תומכת נלהבה בכך שנשים יתעניינו בספורט.

בטסי קורן: ..

בטסי קורן: צופות וכי רבים מענפי הספורט הנחשבים לנשלטים על ידי גברים, כגון כדורסל או פוטבול, אינם בהכרח ענפי ספורט שנשים יכולות ליהנות מהם גם כן.

עינת וילף: כאן בוועדה, אנו ללא ספק מדגישים את קידומן של נשים, ונשים בספורט, ומימון עבור נשים בספורט.

עינת וילף: ואני במיוחד אהבתי גם את הניסיון שלך בעזרה לגרום לנשים להתעניין בספורט ולדבר באופן אינטליגנטי על ספורט ומה שזה עושה ליכולתן להתקדם באופן כללי בחברה האמריקאית.

עינת וילף: אז, תודה לך.

עינת וילף: בבקשה.

ג'ו קארול: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) בוקר טוב.

ג'ו קארול: שמי ג'ו ברי קרול.

ג'ו קארול: אני בוגר של אוניברסיטת פורדו, 1980.

ג'ו קארול: התואר שלי הוא בכלכלה, דבר שסיפק לי בסיס לעסקים בהם אני מעורב כעת כיועץ השקעות.

ג'ו קארול: שיחקתי במרבית קריירת הכדורסל המקצוענית שלי עם הגולדן סטייט ווריורס.

ג'ו קארול: ותודה רבה לכם על שאתם מארחים אותנו.

עינת וילף: תודה לך.

עינת וילף: האם אתה מעורב בחלק מהפעילויות שהוזכרו כאן, או משהו אחר במונחים של הנחיית אתלטים או פעילויות חינוכיות?

ג'ו קארול: יש לי אגודה מאז 1985 בה אנו מנחים אנשים צעירים, מספקים מלגות לילדים שאולי לא היו זוכים להזדמנות להשכלה גבוהה רק בשל כסף.

ג'ו קארול: אז לא רצינו שזאת תהיה בעיה.

ג'ו קארול: אז במידה בה יכולנו, עזרנו להם עם זה כמו גם עם תוכניות לאחר בית הספר ודברים אחרים.

ג'ו קארול: שחקנים רבים עושים זאת.

ג'ו קארול: אני לא יודע אם יש פרסום רב לזה תמיד, אבל שחקנים רבים, גילינו שזה עוזר לנו משום שזה גורם לנו לחיות בהתאם לסוג ערכים זה שאנו מקדמים לילדים.

עינת וילף: תודה רבה לך.

עינת וילף: בבקשה.

סדריק סבאלוס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני סדריק סבאלוס, שחקן לשעבר במשך 11 ב – NBA.

סדריק סבאלוס: כיום אני חבר באגודת השחקנים בדימוס ב- NBA.

סדריק סבאלוס: אני באמת מבורך על היותי כאן אתכם, כאן במדינה שלכם.

סדריק סבאלוס: אני חוגג את יום הולדתי היום, אז זו יותר ברכה להיות כאן.

עינת וילף: אנחנו אומרים, מזל טוב.

סדריק סבאלוס: להיות כאן ופשוט לחוות את כל הדבר.

סדריק סבאלוס: יצאתי להליכה מוקדם יותר הבוקר, אני רץ, ופשוט זלגו לי דמעות בנוגע לכמה אני שמח שאני כאן, כיצד לקח לי 43 שנים להגיע למקום הזה.

סדריק סבאלוס: והייתי לי הזדמנות לעשות כן קודם, משום ששיחקתי עבור הפועל תל אביב ולא זכיתי להזדמנות לבקר באדמה הזאת, הודות למלחמה שהתחיל.

סדריק סבאלוס: וזה פשוט ראוי לציון כיצד דברים מתרחשים ומתהווים.

סדריק סבאלוס: אהבתי את מה שהווארד אמר קודם לכן בנוגע לאופן בו ספורט משפיע על הרבה דברים ונותן לך הזדמנות, מתנה, כמו גם הרופא שאמר כי חלומות שאנו מתארים לעצמנו שמתקיימים, אנו הופכים אותם למציאות.

סדריק סבאלוס: זה תלוי בנו למקם עצמנו בעמדה זו.

סדריק סבאלוס: אותו התרחיש איתי והרבה מעמיתי כאן, לגבי חלומות שחלמנו אבל גם השימוש במה שהיה לנו מבחינת כשרון במגרש הכדורסל, כדי לחוות תואר בכלכלה, כדי לקבל תואר כראשון במשפחתו ולהרחיב זאת, לשבור את אותה השרשרת של תרבות שונה, להרחיב לבנותיו, וכיצד יש להם תארים.

סדריק סבאלוס: אז כשאנו חולמים, אנו שמים עצמנו בעמדה שעלינו להרחיב על המקום אליו עמדה זו לוקחת אותנו אליו, להיכן היא הביאה אותנו, היכן היינו, והחוויה פשוט ממלאת בשמחה.

סדריק סבאלוס: האגודה שלי, אנו עוזרים לילדים להתקרב מעט יותר ליעילות במשחק הכדורסל.

סדריק סבאלוס: עכשיו, כשכולנו גדלנו, הדבר הגדול ביותר שלנו כשנשחק בטורנירים ובליגות: האם אנחנו שומרים על החולצה.

סדריק סבאלוס: האם נקבל את חולצת ה- T.

סדריק סבאלוס: אילו נעליים הם נותנים לנו.

סדריק סבאלוס: האם ישנו גביע.

סדריק סבאלוס: האם ישנו פרס לשחקן המצטיין.

סדריק סבאלוס: האם ישנו תיק.

סדריק סבאלוס: וכולי, וכולי.

סדריק סבאלוס: אני מנסה לשנות את זה.

סדריק סבאלוס: המצב הכלכלי של אנשים מסוימים, אולי חלק מאיתנו כאן, כילדים לא יכולנו להרשות לעצמנו דברים אלו או שלא יכולנו אפילו להרשות לעצמנו לשחק, והמערכת של AAU כמו גם של Club Ball יקרה במידה מסוימת, לדעתי, משום שאני לא זוכר אפילו פעם אחת בה אימי הגיע עם כסף מכיסה, מלבד עבור נעליים, כדי שאשחק כדורסל.

סדריק סבאלוס: בתור מי שגדל בלוס אנג'לס איינג'לס, זה ניתן לנו: פארקים בכל מקום, מזג אוויר נפלא.

סדריק סבאלוס: במקומות כגון דטרויט, מישיגן, ללא ספק יש בהן נקודות של קור, כך שחייבים להיכנס לתוך מבנה כדי לעשות את מה שצריך לעשות, או לגרוף שלג, או מה שלא צריך לעשות כדי להשתתף במשהו שאתה אוהב.

סדריק סבאלוס: בקליפורניה זה היה סוג של נתון: פארקים בכל מקום.

סדריק סבאלוס: זה ספורט נפלא שאתה לא צריך אף אחד אחר כדי לשחק עימו או להתחרות, במובן מסוים, כפי שהדוקטור אמר, שהוא חלומות המשחקים נגד רוחות הרפאים של העבר, הווה, עתיד, כשנשף סיום לימודי התיכון שלו התקיים.

סדריק סבאלוס: אתה יכול לשחק משחק תחרותי עם עצמך.

סדריק סבאלוס: אני אוהב את זה בספורט הזה.

סדריק סבאלוס: מה שאני נותן בחזרה לילדים הוא לאפשר להם לשחק עבור הנעליים שלהם, לאפשר להם לשחק עבור המשחקים שלהם, החולצות שלהם חולצות ה- T שלהם, הפרסים שלהם, באמצעות החינוך שלהם.

סדריק סבאלוס: אז במקום שאני אגרום להורים שלהם לשלוף את הארנק שלהם, הם חייבים להביא הגדרות של מילים, משפטים, חיבורים.

סדריק סבאלוס: זה השכר שלהם כדי לשלם וההזדמנות שלא רק לקחת משהו בחזרה עימם מלבד הפרס, אותה נעל שהם עומדים לגדול ממנה, אותה חולצה שתתבלה להם, תיקרע ותינזק: ההזדמנות ללמוד, לחפש וגם לעזור לאחרים.

סדריק סבאלוס: תודה.

עינת וילף: תודה לך, זה רעיון נפלא.

עינת וילף: בבקשה.

סם וינסנט: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי סאם וינסנט.

סם וינסנט: כמו כל האנשים האחרים, היכולת לומר כי שיחקתי ב – NBA וששיחקתי עם כמה שחקנים נפלאים בכמה משחקים נפלאים הייתה אושר נפלא, ובאמת בורכתי על כך שיכולתי לממש חלום זה.

סם וינסנט: הייתה לי גם הזדמנות לאמן.

סם וינסנט: הייתי מאמן ראשי ב- NBA והייתי מאמן ראשי בחו"ל.

סם וינסנט: הייתה לי הזדמנות לאמן באפריקה, אימנתי באסיה, אימנתי באירופה.

סם וינסנט: אז ניסיון זה סיפק לי גם נקודת תצפית להבין כיצד בספורט ניתן להשפיע על חייהם של אנשים.

סם וינסנט: אז זה היה באמת נפלא.

סם וינסנט: אבל עלי להודות לחברים מ- AIPAC.

סם וינסנט: אני חושב שקיבלתי שיחת טלפון מג'ף.

סם וינסנט: וכששמעתי לראשונה על מסע זה של להגיע לישראל, לא ידעתי למה לצפות, לא הייתי בטוח מה באמת הרעיון.

סם וינסנט: ישבתי בשיחת הוועידה הראשונה וקיבלתי מעט מושג על חלק מהמקומות ההיסטוריים בהם נהיה וכמה מהדברים התנכיים שנעשה.

סם וינסנט: וזה היה מרגש.

סם וינסנט: אבל רק להגיע לכאן ולהתחיל להבין חלק מהאתגרים ולהבין כיצד החיים וחלק מהקשיים, חלק מהדברים שאנשים כאן עוברים, גורם למסע זה להיות אפילו יותר מיוחד.

סם וינסנט: זה היה כבוד אמיתי, זה היה נפלא.

סם וינסנט: אני עובד עם אגודת השחקנים בדימוס.

סם וינסנט: ואני חייב לומר, בזמן זה בחיינו יש לנו מנכ"ל חדש, שעוד מעט תהיה לו הזדמנות לדבר.

סם וינסנט: אבל ארני פילקאו עשה עבודה נפלאה של בלקחת את הארגון שהיה טוב, משום שיש לנו כמה אנשים נפלאים המעורבים באגודה שלנו.

סם וינסנט: אבל הוא לקח אותו לרמה חדשה בפרק זמן קצר.

סם וינסנט: ועבור חלק מהאנשים שעבדו די קרוב לאגודה, תבינו למה אני מתכוון.

סם וינסנט: חלק מהאנשים בפריפריה, אולי אתם לא.

סם וינסנט: אבל בתור מי שנמצא במעגל הפנימי ושמשתתף בשיחות ונמצא בפגישות, אני יכול לומר בכנות שהיכן שהיינו להיכן שאנחנו, והיכן שיש לנו הזדמנות להגיע, הינו באמת עתיד בהיר.

סם וינסנט: ורק להקשיב לסטפן ולהקשיב לווילי, אנחנו, כמו שאמרתי, יש לנו כמה שחקנים נפלאים בדימוס ולכולנו יש סיפורים נפלאים ולכולנו יש חוויות נפלאות וערכים ודברים לחלוק.

סם וינסנט: ואני מקווה כי בזמן מסוים נוכל לארוז זאת בתוכנית לימודים ונוכל לחלוק זאת עם ילדים בכל רחבי העולם, משום שאני חושב שמה שיש לנו הינו ייחודי ומיוחד ויוכל לעזור לבנות חיים.

סם וינסנט: תודה על ההזדמנות להיות כאן.

סם וינסנט: היה זה עונג.

סם וינסנט: ואני מקווה שתהיה לנו הזדמנות לחזור מתי שהוא בעתיד.

עינת וילף: בהחלט, אנחנו ללא ספק נהיה כאן.

עינת וילף: בבקשה.

קני באטל: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי קני באטל.

קני באטל: תודה לכם חברים על שאתם מארחים אותי כאן בארץ הקודש.

קני באטל: אני יודע שהגעתי לכאן עם ידע מועט, אבל אני עוזב עם ידע רב.

קני באטל: לגבי, אני בוגר של אוניברסיטת אילינוי.

קני באטל: אב לשישה.

קני באטל: אני עוסק במשחק במשך זמן רב.

קני באטל: אני מאמן את המשחק.

קני באטל: יש לי תוכנית AAU שונה לחלוטין מתוכניות AAU רבות.

קני באטל: כדי להיות בקבוצה שלי, KB Hoops, עליך להשיג ממוצע B.

קני באטל: ילדים המשיגים ציוני C אינם יכולים לשחק.

קני באטל: השנה יש לי שישה ילדים שהולכים למכללה עם מלגות.

קני באטל: יש לי ילד אחד שנמצא כבר בווסט פוינט.

קני באטל: הוא מעולם לא קיבל B בחייו, מחטיבת הביניים כל הדרך לתיכון.

קני באטל: אז הוא הולך לווסט פוינט השנה.

קני באטל: ואני קפדן מאוד בכל הנוגע לחינוך.

קני באטל: אני מוודא כי הילדים שלי ילמדו שעורי חיים בתחום שעומד לעזור להם מאוחר יותר בחיים.

קני באטל: ושוב, אני שמח להיות כאן.

קני באטל: שיחקתי עם או נגד חלק ניכר מעמיתי כאן, דבר שהופך חוויה זו ליותר מיוחדת.

קני באטל: אז, תודה לכם חברים שוב על שאתם מארחים אותי.

עינת וילף: תודה לך.

עינת וילף: בבקשה.

סוזן פיילקו: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי סוזן פיילקואו ואני רופאת ילדים.

סוזן פיילקו: ביקרתי בישראל פעמים רבות, אבל זו הפעם הראשונה בה הייתה לי הזדמנות לבקר עם קבוצה כזו, וגיליתי כי זו חוויה מדהימה, פרספקטיבה שונה לחלוטין ודי משנה חיים.

סוזן פיילקו: מנקודת מבט רפואית, ברצוני להדגיש חלק מהדברים שנאמרו כבר.

סוזן פיילקו: אבל אני חושבת שספורט, כמובן, הוא חלק חשוב מבריאות ילדינו, אבל לא פחות חשוב לבריאות הנפשית של הצעירים שלנו והאופן בו הוא משפיע על הרווחה החברתית הכללית שלהם כמו גם מבחינה אקדמית, ושוב, כמו גם מפרספקטיבה כללית של בריאות נפשית.

סוזן פיילקו: ברצוני להודות לכם על שארחתם אותנו, ואני נהניתי מאוד מהזדמנות זו.

עינת וילף: תודה לך.

ארני פיילקו: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) תודה לך.

ארני פיילקו: שמי ארני פיילקואו.

ארני פיילקו: אני מנכ"ל אגודת השחקנים בדימוס של ה- NAB.

ארני פיילקו: גברתי היו"ר, זה כבוד מוחלט להיות איתך ועם הוועדה שלך ולהיות בכנסת.

ארני פיילקו: היה זה ביקור נפלא עבורנו עד כה, ואנחנו רק מתחילים אותו.

ארני פיילקו: אייתה לי הזדמנות גם עם סוזן לסייר בישראל מספר פעמים.

ארני פיילקו: שיחקתי במכבי לפני 15 שנים בעצמי.

ארני פיילקו: אני דוגמה למישהו שהיה לו חלום, כמו כולם סביבי בשולחן, להיות אתלט מקצועי, והבנתי בשלב מסוים של חיי שאותו חלום של אתלטיקה לא יוכל להתרחש על גבי המגרש אבל אולי יוכל להתרחש בדרך חלופית.

ארני פיילקו: והייתה לי הזדמנות נפלאה לאורך הקריירה שלי להיות בצד האדמיניסטרטיבי והניהולי והעסקי, ויש לי כבוד גדול לייצג את כל האנשים הנפלאים שאתם רואים סביב שולחן זה.

ארני פיילקו: מה שברצוני להוסיף בקצרה הוא, לפני שנכנסתי לתפקיד זה, במשך שש השנים האחרונות שרתתי כנשיא מועצת העיר ניו אורלינס בזמן שלאחר המאורע הנוראי המכונה קתרינה שבאופן בסיסי הרס עיר אמריקאית.

ארני פיילקו: ומה שמצאנו כתוצאה מכך: שדרך אחת להחזיר עיר, להחזיר ממשל, להחזיר שירותים לאזרחים, היא להשתמש בחינוך ככלי יעיל לעשות כן.

ארני פיילקו: ללא ספר ספורט במאריקה ובעולם עזר לסלול את הדרך להתאוששות של עיר גדולה עכשיו.

ארני פיילקו: אבל באמצעות תוכניות כגון חונכות, באמצעות שימוש באתלטים מקצועיים ומהמכללות והמודל לחיקוי שהם שימשו, והיכולת לפתח תוכניות עם אתלטים מקצועיים אלו, בין אם מדובר בתוכניות קריאה, בין אם אלו תוכניות במתמטיקה, שילדים יוכלו להתרגש מהן, משום שספורט הוא סקסי, ספורט הוא מרגש, ואפשר להשתמש בספורט ובמודלים לחיקוי שאתלטים אלו מהווים, כדי לעזור ולהביא זו לרמת הקהילה, לגרום לילדים ללמוד כיצד לקרא טוב יותר, כיצד ליישם מיומנויות במתמטיקה ודברים כאלו.

ארני פיילקו: וברצוני להציע זאת כמשהו שבאופן ברור עבד בארצות הברית היטב ואני בטוח שיעבוד במדינת ישראל.

ארני פיילקו: אז, תודה רבה ותודה רבה לכם על שארחתם אותנו.

עינת וילף: תודה רבה לך.

עינת וילף: בבקשה.

מרווין רוברטס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אחר צהריים טובים.

מרווין רוברטס: שמי מרווין רוברטס, ותחילה ברצוני לומר תודה לכם על שארחתם אותנו.

מרווין רוברטס: זו הייתה חוויה משמעותית.

מרווין רוברטס: שיחקתי כדורסל מקצועני במשך שבע שנים.

מרווין רוברטס: לאחר מכן, במשך 25 השנים הבאות הייתי בחיים התאגידים באמריקה התאגידית.

מרווין רוברטס: ורק מהאזנה לעמיתי והסיפורים והביוגרפיות שלהם, זה הופך אותי למאוד גאה ושמחל להיות חלק מאחווה של אתלטים מקצוענים, אחווה קטנה מאוד, בה, כמו שד"ר ברנט הזכיר, אפשר לחלום ולעיתים רחוקות אכן משיגים מטרות אלו.

מרווין רוברטס: למדתי מוקדם בחיי כי כדורסל הוא קצר טווח אבל חינוך הוא לנצח.

מרווין רוברטס: במסע זה בו אני נמצא, למדתי משהו בכל יום.

מרווין רוברטס: ודבר אחד שאני מנסה להעביר לאנשים צעירים הוא כי יש ליזכור: כל אחד מלמד אחד.

מרווין רוברטס: חינוך תמיד יהיה כאן.

מרווין רוברטס: ספורט תמיד יהיה למשך זמן מסוים, אך איש לא יוכל לעולם לקחת את החינוך מכם.

מרווין רוברטס: תודה רבה לכם.

עינת וילף: תודה רבה לך, על מילים אלו.

עופר לידרור: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי עופר לידור.

עופר לידרור: אני מתנדב, המנהל של מועדון הספורט לנוער של הפועל תל אביב.

עופר לידרור: זה כבוד לארח אתכם בישראל ולהקשיב למה שיש לכם לומר.

עופר לידרור: זה מאוד מרשים.

עופר לידרור: מועדון הנוער של הפועל תל אביב הוא מועדון בתל אביב עם 15 קבוצות של ילדים מגילאי 8 שנים ועד לגילאי 18 שנים.

עופר לידרור: עיקר הפעילות שלנו היא בצפון תל אביב, בה נמצאת אוכלוסייה אמידה יותר, זה מקום טוב יותר בתל אביב.

עופר לידרור: אך כמועדון, המטרות שלו הן ללכת גם לפרברים הדרומיים של תל אביב ולתת כדורסל לאנשים ולילדים להם אין הזדמנות לעשות זאת, ובעיקר למהגרים חדשים ולאנשים המגיעים מאפריקה שאין להם דבר מלבד כדורסל, ואנחנו נותנים להם.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: ברצוני להודות לכולכם.

עינת וילף: ברוצי להודות לשלושת הסיפורים – סטפן הווארד, ווילי ברטון וד"ר דיק ברנט.

עינת וילף: תודה לכם.

עינת וילף: תודה לכולכם על שחלקתם את הסיפורים שלכם איתנו, על שהבאתם לחזית את החשיבות של ספורט ובניית אופי וערכים והדגשת החשיבות של חינוך לחיים, ועל כל העבודה שאתם עושים בלחבר יחדיו ספורט וחינוך ולקחת את הסיפורים שלכם ולתת השראה לאחרים עימם.

עינת וילף: הייתה זו זכות אמיתית וכבוד לארח אתכם כאן בפגישה רשמית של וועדת החינוך, תרבות וספורט.

עינת וילף: וברצוני כעת לעבור לעברית כדי לסגור את הפגישה, וברצוני רק להודות לכם מאוד.

עינת וילף: אנחנו סוגרים בזאת את הדיון, דיון חגיגי עם חברי NBA לשעבר שחלקו איתנו את הניסיון שלהם בספורט ובחינוך.

עינת וילף: הישיבה סגורה.

עינת וילף: תודה רבה.