הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 38, 2010-02-03 00:00

זבולון אורלב: אני פותח את הישיבה.

זבולון אורלב: בוקר טוב, ועדות החינוך, התרבות והספורט, הוועדה לזכויות הילד, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות וועדת העבודה, הרווחה והבריאות חברו יחד, ארבע ועדות, כדי להציג היום את נתוני השנתון של המועצה הלאומית לשלום הילד, השנתון על הילדים בישראל.

זבולון אורלב: מתברר שלא רק קשה להיות יהודי, אלא גם קשה להיות ילד בישראל.

זבולון אורלב: מתברר שמצבם של הילדים בישראל, יחד עם כך שיש מסה גדולה מאוד של ילדים שמאוד טוב להם כאן במדינת ישראל, שומרים על בריאותם, הם מקבלים חינוך ראוי, דואגים לזכויותיהם ויש להם מעטפת ראויה מאוד.

זבולון אורלב: לידם יש כמות גדולה מאוד של ילדים, יותר מדי גדולה של ילדים, שחשופים לבעיות ופגעים חברתיים קשים ביותר, והנתונים הם שאנחנו כמעט אלופי העולם בשיעורי העוני שיש בקרב ילדים.

זבולון אורלב: כמעט כל ילד שלישי במדינת ישראל חי מתחת לקו העוני.

זבולון אורלב: גם ילדים שחיים קצת מעל קו העוני, כי קו העוני הוא קו טכני, נאמר הכנסה של זוג עם ילד אחד, אם אינני טועה – וכנראה אני טועה – וקו העוני הוא בסדר גודל של 4,000 שקל הכנסה למשפחה, אם זה נכון, ואם המשפחה מרוויחה 4,002 שקל, הוא כבר לא בקו העוני.

זבולון אורלב: אז ברור שיש עוד כמות לא מועטה של ילדים שהם חשופים מאוד לבעיות של עוני, עזובה, עבריינות, בעיות בריאות וכדומה.

זבולון אורלב: חשיפת הנתונים היא חשובה, מפני שהיא מציבה ראי בפני החברה הישראלית, והיא גורם מזמן גם לרשויות המבצעות, משרדי הממשלה שנציגיהם יושבים כאן, וגם לנו חברי הכנסת, לראות את עצמנו אחראים להביא לתיקון המצב.

זבולון אורלב: לכן יש חשיבות רבה מאוד בחשיפת הנתונים ובהצבת הראי בפני החברה הישראלית, גם אם אנחנו נראים מאוד מאוד לא טוב.

זבולון אורלב: העובדה שאנחנו נתעלם מן הנתונים, העובדה שאנחנו נכחיש את הנתונים, היא לא מתכון נכון לתיקון הדברים.

זבולון אורלב: אשר על כן, אנחנו מקיימים את הדיון הזה, ונעשה את זה בתמציתיות.

זבולון אורלב: אני מכבד את יושב ראש הוועדה לזכויות הילד, חבר הכנסת דני דנון הנמרץ שלנו, שגם יאמר דברי פתיחה.

דני דנון: תודה רבה, אדוני יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, יושבת ראש ועדת העלייה והקליטה.

דני דנון: זה בהחלט מאורע חשוב שארבע ועדות של הכנסת יושבות יחדיו ומסכימות על דבר אחד, ובנושא הילדים יש בבית הזה הסכמה מלאה.

דני דנון: אנחנו עובדים עם המועצה לשלום הילד בצורה צמודה בוועדה לזכויות הילד, ברוב המקרים דוקטור קדמן, גם מסכימים - לא תמיד, אבל ברוב המקרים מסכימים איך לקדם את טובת הילדים.

דני דנון: לפני מספר חודשים ערכנו דיון בנושא חוק חובת הדיווח.

דני דנון: הזמנו לדיון את חברי הכנסת שנטלו חלק בחקיקה – דדי צוקר, הרב לוי, חנן פורת ואוריאל לין.

דני דנון: אני נדהמתי לראות כמחוקק את החשיבות של חוק בישראל.

דני דנון: אנחנו צריכים להבין שלפעמים אנחנו נכנסים לאותיות הקטנות ואומרים: זה ישפיע או לא ישפיע ואנחנו רבים מול ועדת השרים ונאבקים כדי להעביר חוקים.

דני דנון: בסופו של דבר, החוק הספציפי הזה שינה את המציאות בישראל ממצב שהיו 400 תלונות בשנה למצב שהיום יש 42,000 תלונות מבחינת החשיפה, מבחינת המשמעות.

דני דנון: לכן אני מאמין שאנחנו צריכים לקחת את הנתונים מהשנתון כוועדה לזכויות הילד, ככל ועדות הכנסת וגם למשרדי הממשלה ולראות איפה נדרשים תיקוני חקיקה.

דני דנון: זה יכול להיות בחקיקה ראשית, זה יכול להיות בתקנות, זה יכול להיות בחוזרי מנכ"ל, זה יכול להיות בכל צורה כזאת או אחרת; לקחת את זה וליישם את זה בפועל, כי בסופו של דבר, את כל מה שנחשף בדין וחשבון, את המצוקות ואת הפערים אי אפשר לפתור ביום אחד.

דני דנון: זו עבודה יומיומית, עבודה סיזיפית לעתים, אבל זו הציונות האמיתית.

דני דנון: הציונות האמיתית היום היא לא ציונות של חומה ומגדל, היא ציונות של משפחתונים, של שירותי רווחה, של מחנכים, של פעילות יומיומית בקרב הנוער ובקרב הילדים, לראות איך אנחנו מסייעים.

דני דנון: אנחנו פה רוצים גם לומר למועצה יישר כוח על הפעילות היומיומית, דוקטור קדמן.

דני דנון: חשוב לנו מאוד להמשיך ולקבל מכם ומשאר הארגונים את הנתונים.

דני דנון: אנחנו כוועדה לזכויות הילד נמשיך להיות הבית שבו אנחנו נדון ונקדם חוקים שיסייעו לילדים, ואני רוצה לומר פה לחבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, מוץ מטלון וחבר כנסת שלא נמצא אתנו אבי דיכטר שאולי מתעכב, שיום יום ושעה שעה אנחנו עוסקים בדברים האלה.

דני דנון: יש מודעות יותר גדולה גם מצד ראש הממשלה, גם מצד ממשלת ישראל, ואנחנו בהחלט עובדים בשיתוף פעולה מלא לקדם חוקים; וגם הארגונים, אם אתם מרגישים שיש צורך בחקיקה, תפנו את זה אלינו, אנחנו נשמח מאוד לבחון את זה, כדי שבשנה הבאה נוכל להקטין במעט את הפערים – יהיה גם דוח שנתון 2010, אנחנו בטוחים בכך – ונרגיש שעשינו רבות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הצטרפה אלינו גם חברת הכנסת אורלי אבקסיס, שהיא ממלאת מקום יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

זבולון אורלב: עכשיו רשות הדיבור לחברת הכנסת ליה שמטוב, יושבת ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

ליה שמטוב: תודה רבה ליושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

ליה שמטוב: אני גם רוצה להצטרף לברכות לדוקטור יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, על הריכוז ועל איסוף הנתונים המקיפים לשנתון שאנחנו נראה היום.

ליה שמטוב: הוועדה בראשותי מתעניינת בדוח הזה, שמתייחס לעולים חדשים, לילדים עולים ובני עולים בישראל.

ליה שמטוב: אני מודעת לקשיים של ילדים עולים בתחומים רבים, ולכן הוועדה בראשותי קיימה מספר רב של דיונים בנושאים האלה, למשל: ביולי 2009 היה דיון על שנתון מקיף בנושא ילדים עולים, שהופק על ידי המועצה לשלום הילד יחד עם המשרד לקליטת העלייה.

ליה שמטוב: בעקבות זה הוועדה הניחה מסקנות על שולחן הכנסת.

ליה שמטוב: לצערי, הכנסת עד היום לא זכתה לתשובת הממשלה למסקנות שהוועדה הניחה, נניח להגדיל באופן משמעותי את המשאבים לשילוב ילדי עולים במערכת החינוך, תוך פיתוח תוכניות סיוע מיוחדות לילדים עולים וכו'.

ליה שמטוב: הוועדה בראשותי קיימה לפני חודש דיון, איך הממשלה מיישמת את דוח שמידט וטיפול בילדים ובבני נוער, עולים בסיכון.

ליה שמטוב: הוועדה דנה בתופעה שתלמידים עולים מופנים למסגרת החינוך המיוחד בקלות רבה מדי.

ליה שמטוב: פנינו לשר החינוך, קיבלנו ממנו תשובה מקיפה ומפורטת על הנושא הזה, וגם צריך להדגיש שמשרד החינוך לא רק לא עשה את הקיצוץ בתקציב, אלא אפילו התקציב גדל ל-267 מיליון שקל.

ליה שמטוב: קיימנו גם דיון במצוקתן של משפחות עולים, החוות אובדנות במשפחה.

ליה שמטוב: הוועדה קראה למשרדים השונים לפעול לסיוע למשפחות המתאבדים ולפעול בניסיון להפחתת התופעה ככל שניתן.

ליה שמטוב: הוועדה גם דנה בפרויקט "ציפורי לילה" כדי למנוע את הפיכתו של הנוער העולה לנוער בסיכון.

ליה שמטוב: הוועדה פנתה לכל המשרדים הרלוונטיים, ואני שמחה שמשרד החינוך קיבל את הבקשה ולקח לעצמו את הפרויקט, ובקרוב הוא יפעיל אותו עם האגודה הישראלית למען ילדים עולים.

ליה שמטוב: הוועדה גם קיימה דיון בנושא גידול בשיעור ההתאבדויות בקרב העולים, ושמעה את נתוני ההתאבדויות בשנים 2006-2004.

ליה שמטוב: כמו שאמרתי, יש הרבה בעיות, למרות שהעלייה קטנה וגם משנות ה-90' הגיעו פחות ילדים עולים עד שנת 2009, אבל בכל זאת אנחנו דואגים מאוד.

ליה שמטוב: אני מקווה שהיום אנחנו נשמע נתונים יותר מחמיאים, וגם אם ניתן מענה לבעיות הקשות שנידונו בוועדה בראשותי, אני אשמח מאוד.

זבולון אורלב: תודה רבה לחברת הכנסת שמטוב.

זבולון אורלב: כפי שאמרתי, הצטרפה אלינו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שהיא ממלאת מקום יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

זבולון אורלב: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לכל המשתתפים פה, וכמובן למועצה לשלום הילד, גם על הדוח השנתי שמאיר את עינינו ונותן לנו בפרטי פרטים את המצב של ילדים ושל בני נוער במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: המצב הוא לא מעודד, למרות שבחלק מהמקרים אפשר לראות ירידה כזו או אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לציין שהמגע הישיר גם עם המועצה לשלום הילד כדוגמה, אבל ישנם ארגונים נוספים שפועלים כבר שנים ארוכות בשטח, ואנחנו בעיקר חברי הכנסת החדשים, לא ממציאים יש מאין - אנחנו צריכים לבוא בקשר עם מי שנמצא עמוק בשטח ויודע את המצב לאשורו, וגם להציף את הבעיות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו משמשים פה איזשהו שופר, איזשהו פה לאותם ילדים שלא יכולים.

אורלי לוי אבקסיס: התפקיד שלנו הוא לא רק לחוקק חוקים, אלא גם להעלות לסדר היום הציבורי את המצב - אולי בגיבוש של כמה ועדות ביחד, בכך שאנחנו מקיימים פה איזשהו דיון שלא רק בא להעלות את הנתונים, אלא גם לנסות ולמצוא באיזשהו אופן גם דרכים לפתרון הבעיות.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד לכם, שלמשל בנוגע לילדים הזרים, שמעתי את ראש הממשלה מדבר על כך, שזאת תהיה אכזריות לקחת את אותם ילדים שגדלו אצלנו בארץ, מכירים את השפה, חיו את התרבות הזאת, ופתאום להחזיר אותם בגלל איזושהי מדיניות.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד שילד הוא ילד באשר הוא, ולא משנה עניין דת, גזע או צבע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בוועדה הזאת מחויבים, בכל הוועדות, לשפר את התנאים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: חצי מהחוקים שאנחנו יוזמים הם פרי עבודת שטח של שנים של עמותות ושל ארגונים, וכמובן למועצה לשלום הילד יש חלק נכבד בנושא הזה, אבל הדרך עוד ארוכה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתה נתקל באטימות ואומרים לך: לך תחפש את הארבעה מיליון, לחוק שכל כך יכול להטיב עם ילדים מסוימים, אומרים לך: לך לחפש, כאילו אתה מחביא מתחת למזרונים איזשהו תקציב אישי וקשה לך להוציא אותו.

אורלי לוי אבקסיס: מצד שני אתה רואה את סדרי העדיפויות של הממשלה, כאשר מורידים חצי אחוז במע"מ, שרוב האנשים לא מרגישים את זה, אולי בעלי ההון ומי שמשחק בבורסה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני באה במגע ישיר עם ילדים, או אנשים שהיו ילדים בתוך המערכת הזאת, עם אלה שהגורל שלהם לא כל כך שפר, אבל אתה מגלה שאנשים טובים באמצע הדרך עשו פעילויות שהממשל היה צריך לעשות, ולפעמים נדמה שכאשר הממשלה עושה משהו, כשהמדינה עושה משהו, זה איזושהי פעולה פילנטרופית שכולנו צריכים להגיד תודה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, אני לא חושבת שמדובר בחמלה ולא בטובה של מדינה, אלא בחובה; ואנשים כמו קדמן ואחרים צריכים לבוא ולהזכיר יום יום שזו החובה החברתית שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כאן בשביל זה, ואני אקצר בדברים, ואומר שאנחנו עושים לא מעט עבודה בכל הוועדות הרלוונטיות, כל הוועדות שמשתתפות פה, גם בוועדה לזכויות הילד, גם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ששם נעשים דברים לכלל הציבור, אבל גם דברים שנוגעים לילדים, בעיקר עם מוגבלויות, ואני חייבת לציין את ועדת החינוך, התרבות והספורט וגם את ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אורלי לוי אבקסיס: שיתוף פעולה בין הרבה גורמים, בעיקר פה בכנסת, יכול להניב תוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה ששיתוף הפעולה הזה יימשך ולא יהיה חד-פעמי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אחרי שקיצרנו מאוד בדברי ההקדמה כדי להשאיר זמן למועצה ולדוקטור קדמן, זאת שוב הזדמנות להודות בשם כל הוועדות על עבודה ראויה, מועילה ופוריה במשך כל השנה.

זבולון אורלב: הנוכחות שלכם בכנסת היא עוד הוכחה, כמה חשוב המגזר השלישי, שהחוכמה אינה מצויה רק במשרדי הממשלה, אלא גם בתוך החברה האזרחית.

זבולון אורלב: בבקשה.

יצחק קדמן: תודה, אדוני היושב ראש.

יצחק קדמן: אני אומר כמה מילים קצרות, ואני אתן אחר כך לעורכת של השנתון להציג במצגת כמה מהנתונים בשנתון שאנחנו מניחים היום לפני הכנסת.

יצחק קדמן: אני רוצה להודות לכל יושבי ראש הוועדות.

יצחק קדמן: לא בכל יום ארבע מוועדות הכנסת נותנות כתף ויוצרות שיתוף פעולה כל כך חשוב כמו שיש היום.

יצחק קדמן: אתם באמת ראויים על כך לכל התודה והברכה, ועוד ביום שראש ממשלת איטליה יעסיק את הכנסת.

זבולון אורלב: יש לי חדשות בשבילך, סיפרתי מקודם לחבריי, שכשתכננו את הדיון הזה, לא ידענו שראש הממשלה ברלוסקוני יגיע.

זבולון אורלב: ב-10:30 יש לו קבלת פנים, וכל העולם רוצה לראות את זה ורק ערוץ הכנסת משדר.

זבולון אורלב: החליטה הכנסת וערוץ הכנסת להמשיך ולשדר את השידור שלנו עד 10:55, והעולם לא יראה את קבלת הפנים.

זבולון אורלב: זכויותיהם של הילדים בישראל קודמות גם לביקורים חשובים מאוד.

יצחק קדמן: אגב איטליה, אנחנו נפגשנו לא מזמן עם האומבודסמן לילדים באיטליה.

יצחק קדמן: יש באיטליה מה שנקרא "הקו הכחול", שהוא קו טלפון מיוחד שילדים יכולים להתקשר אליו, זה רק כדי לקשר את הנושא שלנו עם ראש ממשלת איטליה.

יצחק קדמן: אני רוצה תחילה להודות לשותפים שלנו במכון חרוב.

יצחק קדמן: סמנכ"לית מכון חרוב, פריידה פייגלסון נמצאת פה אתנו היום, וכמובן לקרן שוסטרמן – ראיתי שהמנכ"ל שלה, דיוויד גאפל, נמצא כאן, ולכל משרדי הממשלה.

יצחק קדמן: אנחנו לא היינו יכולים להוציא את השנתון הזה לאור, לולא שיתוף הפעולה של משרדי ממשלה רבים וטובים, משרד הרווחה, משרד החינוך, משרד הבריאות, המוסד לביטוח לאומי משרד הקליטה ומשרדים אחרים, שאולי לא מניתי.

יצחק קדמן: שיתוף הפעולה איתם מניב את השנתון הזה.

יצחק קדמן: אגב, יושבי ויושבות הראש, השנתון יוצא זאת השנה ה-18 ברציפות.

יצחק קדמן: לא קל להוציא שנתון כזה פעם אחת, אבל הרבה יותר קשה להתמיד ולהוציא אותו 18 שנה ברציפות, והשנתון הזה רק הולך ומשתבח עם הזמן.

יצחק קדמן: יש לנו פה 15 פרקים שנוגעים לחייהם של ילדים, משתרעים על פני למעלה מ-600 עמודים, שנותנים תמונת מצב מקיפה על ילדים בישראל בכל היבטי חייהם.

יצחק קדמן: יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט הזכיר את נושא העוני וגם חברי כנסת נוספים ויושבי ראש נוספים הזכירו דברים, שאולי אנחנו עוסקים בהם יחסית הרבה: עוני, פערים, אלימות, עבריינות.

יצחק קדמן: אבל אני רוצה להזכיר שהשנתון עוסק גם בדברים אחרים לגמרי.

יצחק קדמן: אני כבר אשתמש בהזדמנות הזאת כדי לדבר על דברים שאולי הם בשוליים, אבל הם חייבים להדריך את הכנסת ואת משרדי הממשלה בפעילותם.

יצחק קדמן: הידעתם כי 85,000 ילדים מגיעים לחדרי מיון כל שנה, בגלל נפילות בבית?

יצחק קדמן: את רובן הגדול אפשר למנוע.

יצחק קדמן: 85,000 ילדים.

יצחק קדמן: עוד 15,000 ילדים מגיעים לחדרי מיון, בגלל ששתו רעלים, וגם את זה אפשר למנוע, ואגב, לא כל דבר הממשלה צריכה לעשות.

יצחק קדמן: שהורים יעבירו את האקונומיקה מהארון במטבח, שהוא בהישג יד של תינוק, לארון אחר, אז יגיעו פחות ילדים לחדרי מיון.

יצחק קדמן: אני יכול להזכיר נושא אחר לחלוטין, שהעסיק מאוד את כל אזרחי מדינת ישראל בשנה וחצי האחרונות.

יצחק קדמן: אתם זוכרים שבקיץ האחרון היו שלושה מקרי רצח של ילדים קטנים על ידי הוריהם, משפחותיהם - רוז, אלון ומיכאל זכרם לברכה.

יצחק קדמן: נשאלתי אז, האם זאת באמת איזו הצטברות יוצאת דופן שלא היתה כמותה.

יצחק קדמן: התשובה היא לא.

יצחק קדמן: מי שבקי בעניין, יודע שבשנים האחרונות נרצחו מדי שנה כשישה ילדים בממוצע.

יצחק קדמן: אנחנו מדברים על שש השנים האחרונות, שלמעלה מ-30 ילדים נרצחו.

יצחק קדמן: אבל תראו איזה נתון אחר מופיע בשנתון – יש עבירות, שהמשטרה מסווגת אותן כעבירות הכי חמורות, והן העבירות נגד חיי אדם, והן כוללות עבירות של רצח, הריגה, גרימת מוות ברשלנות, ניסיון לרצח, הדברים הכי חמורים.

יצחק קדמן: לפני 15 שנה, ב-1995, עבירות נגד חיי אדם של ילדים - היו 26 תיקים בשנה.

יצחק קדמן: בשנה שעברה – עבירות נגד חיי אדם של ילדים, נפתחו 212 תיקים.

יצחק קדמן: 212 תיקים של עבירה נגד חיי אדם של ילדים.

יצחק קדמן: זאת תמונה מצמררת, מופיעה בעמוד קטן בשנתון הזה, אבל יש לה חשיבות עצומה בשאלה, האם החברה הישראלית מגינה מספיק על ילדיה.

יצחק קדמן: אבל יש גם דברים אחרים שמופיעים בשנתון, ושוב, הם כולם צריכים לשמש מורי נבוכים גם לרשות המבצעת וגם לרשות המחוקקת, למשל: יש לנו בעיה אדירה, שמדי שנה מצטרפים 14,000 ילדים, שהוריהם מתגרשים באותה שנה.

יצחק קדמן: המספר הכולל עבר כבר מזמן את ה-100,000.

יצחק קדמן: אלה ילדים שלא ניתנת להם תשומת לב מספיקה.

יצחק קדמן: אלה ילדים שנמצאים במצוקות נוראיות, וכדי להמחיש את זה, אני אתן רק עוד נתון אחד, שלראשונה מתפרסם בשנתון החדש.

יצחק קדמן: הנתון הזה בדק בפעם הראשונה, ואני מודה למשטרה על כך, את הקשר בין פתיחת תיקים במשטרה לילדים או נערים לבין מצבם המשפחתי ונתוני רקע שלהם.

יצחק קדמן: מה שמסתבר לנו, שיש ארבעה מדדים, שכל אחד מהם, בוודאי הצטרפות של יותר מאחד מהם, מנבאת את הסיכוי הגבוה שהילדים האלה ייפתחו להם תיקים במשטרה.

יצחק קדמן: ארבעת המדדים הם: משפחות שבורות וחד-הוריות, ראה מה שאמרתי רק עכשיו, ניתוק ממסגרת לימודים כלשהי, שכר נמוך של שני ההורים והורה שיש לו בעצמו עבר פלילי.

יצחק קדמן: כל הארבעה האלה עוזרים לנבא במידה רבה מאוד את הסיכוי שילד שבא ממשפחה כזאת, ייפתח לו תיק פלילי.

יצחק קדמן: הלקח של העניין הזה, וזה מה שחשוב בשנתון, וזה לא המספרים ולא הטבלאות, שאנחנו צריכים להיאבק במלחמת חורמה נגד נשירה והנשרה מבתי ספר, כי הם מבוא לעבריינות ולהתנהגות פלילית של ילדים; שאנחנו צריכים לתת את תשומת הלב לילדים ממשפחות שבורות, כי זה סיכון גבוה מאוד שהילד גם יסתבך בפלילים.

יצחק קדמן: ולכן אני מסכם בזה את דבריי, למרות שכמובן אני מציע לכם לקרוא את כל השנתון, הוא מרתק, גם בסוגיות כאילו פיקנטיות לכמה ילדים בישראל יש מכשיר סלולרי, כמה ילדים גולשים באינטרנט, וגלישה באינטרנט – רק אתמול ושלשום שמענו, איך גלישה לא מבוקרת באינטרנט מביאה לאסונות.

יצחק קדמן: גם בעניין הזה לא עשינו מספיק, לא בתחום החינוך ולא בתחום אכיפת החוק.

יצחק קדמן: האינטרנט היום הוא שדה המוקשים המודרני לילדים בישראל.

יצחק קדמן: יש לא מעט הורים, שממשיכים להגיד לילדים שלהם: אל תיקח סוכריה מזר ברחוב.

יצחק קדמן: גברותי ורבותי, הזר כבר מזמן לא ברחוב, הוא אצלכם בתוך הבית.

יצחק קדמן: אנחנו צריכים להתעדכן.

יצחק קדמן: כדי להשתתף בישיבה הזאת, אני עזבתי ישיבה אחרת שמתנהלת בוועדה לענייני ביקורת המדינה על דוח מבקר המדינה בנושא של הרס שירותי בריאות התלמיד בבית ספר.

יצחק קדמן: זה גם קשור לשנתון.

יצחק קדמן: יש לנו פה נתונים על צניחה נוראית של מספר הבדיקות, בדיקות ראייה, בדיקות שמיעה, בדיקות רופא, בדיקות עקמת גב.

יצחק קדמן: בשנים האחרונות המספרים הלכו והצטמצמו בגלל הפרטת השירות הזה, שאגב עלה למדינה הרבה יותר, כי גם מהטעמים של חיסכון התברר שזה עלה יותר להפריט מאשר להשאיר.

אורלי לוי אבקסיס: הם רצו שבעה מיליון, והוציאו עוד 20.

יצחק קדמן: נכון, והוציאו עוד 20.

יצחק קדמן: לכן אני קורא לכולכם המחוקקים ואנשי משרדי הממשלה והרשויות המבצעות, המקומיות והממשלתיות, ראו בשנתון הזה לא רק תמונת ראי, כפי שנאמר פה על ידי חברי הכנסת, אלא גם מורה דרך.

יצחק קדמן: הדבר הזה צריך לכוון אותנו לעשייה, אחרת זה אוסף מאוד חשוב, מאוד מעניין של נתונים, אבל אם לא ניקח אותו מהנתון אל העשייה, לא עשינו כמעט דבר.

יצחק קדמן: ואני אומר רק עוד שני נתונים שאני רוצה להזכיר, ואני אעביר את רשות הדיבור ליפה ציונית.

יצחק קדמן: האחד – אנחנו חייבים לתת את תשומת הלב לכך, שהיום יש להרבה יותר ילדים פחות ופחות שירותים, בכל התחומים.

יצחק קדמן: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לנתון מעניין.

יצחק קדמן: שנתון של ילדים שנולדים היום בישראל מונה קרוב ל-160,000 ילדים בשנתון.

יצחק קדמן: רק לפני עשור המספר היה 100,000.

יצחק קדמן: לפני שני עשורים המספר היה בשנתון 75,000.

יצחק קדמן: למה אני מזכיר את זה?

יצחק קדמן: שאלו נא את עצמכם, האם המספרים של הילדים, שגדלו בצורה כל כך דרמטית בישראל, לוו גם בהגדלה מקבילה של השירותים וכוח האדם שעומד לרשותם.

יצחק קדמן: האם יש פקידי סעד בשליש יותר מאשר לפני עשור?

יצחק קדמן: האם קציני מבחן?

יצחק קדמן: האם כיתות בבית ספר?

יצחק קדמן: האם מרפאות בקהילה?

יצחק קדמן: האם הם גדלו רק בשיעור הזה, שנהוג לכנותו "טייס אוטומטי"?

יצחק קדמן: התשובה היא לא.

יצחק קדמן: העוגה שלנו מבחינת ילדים גדלה, אבל השירותים שניתנים – היא צריכה להתחלק בהרבה יותר ילדים מאשר היה רק לפני עשור.

יצחק קדמן: רק לשם הצורך לכוון לעשייה, אני אזכיר עוד נתון אחד ובזה אסיים.

יצחק קדמן: אחד הנתונים, שמבחינתני לא זכו להרבה תהודה, שהכי מזעזעים בשנתון הזה, מעבר לדיווחים על התעללות בילדים וכדומה – בשנה שעברה ביקרו 545,000 ילדים בחדרי מיון בבתי חולים בישראל.

יצחק קדמן: זה אומר שכל ילד רביעי בממוצע היה בחדר מיון בשנה שעברה.

יצחק קדמן: האם ילדי ישראל כל כך חולים?

יצחק קדמן: כל כך נפצעים?

יצחק קדמן: התשובה נעוצה בנתון נוסף באותה טבלה שמופיעה בשנתון, בדקנו מה הן השעות השכיחות שילדים מגיעים לחדרי מיון.

יצחק קדמן: השעות הכי שכיחות שילדים מבקרים בחדרי מיון זה מ-18:00 אחר הצהרים עד חצות.

יצחק קדמן: זה נותן לנו רמז, שכנראה משהו מאוד לקוי בשירותי הבריאות הקהילתיים, והחל משעות מסוימות על כל כך דבר קטן ההורים רצים ונאלצים לרוץ לחדר מיון.

יצחק קדמן: חדר מיון זה לא תענוג, זה אפילו מקום שיכול להיות מסוכן.

יצחק קדמן: הנתון הזה, גם הוא צריך להעלות סימן שאלה, האם אנחנו עושים מספיק כדי לפתח שירותים בקהילה, שירותי בריאות שפתוחים הרבה יותר שעות, במיוחד בפריפריה ששם כמעט אין דבר, או שאנחנו נמשיך להביא למצב כזה, שלמעלה מחצי מיליון ילדים מבקרים מדי שנה בחדרי מיון בישראל.

יצחק קדמן: בסימן השאלה הזה אני אסתפק.

יצחק קדמן: אני אבקש מעורכת השנתון להראות לכם כמה שקפים כדי להתרשם מהדברים.

זבולון אורלב: עורכת השנתון, הגברת יפה ציונית.

יפה ציונית: שלום לכולם, ראשית אני רוצה להוסיף ולומר שהשנתון הוא פרי עמלם של רבים וטובים, בראשם חבריי לצוות השנתון, אני לא לבד, ציפי ברמן ודוקטור אשר בן אריה, סמנכ"ל המועצה לשלום הילד ועורך השנתון מזה 18 שנה, אליו הצטרפתי לפני כ-16 שנה, וגם חברותיי למועצה, שבלי ההערות שלהן והעצות הטובות והחשובות, לא היה שנתון באיכות כזאת - חניתה כושר ומיכל קמחי.

יפה ציונית: השנתון הוא עב כרס, ואני בחרתי מספר נתונים.

יפה ציונית: היות והזמן קצר, אעשה זאת ממש על קצה המזלג.

יפה ציונית: אם יש שאלות, אשמח לענות בסוף.

יפה ציונית: בדצמבר 2008 הגיע מספרם של הילדים בישראל לכשני מיליון ילדים וחצי.

יפה ציונית: הילדים מהווים כ-30% מאוכלוסיית ישראל.

יפה ציונית: זה אחוז מהגבוהים ביותר בעולם המערבי.

יפה ציונית: מבחינה זו אנחנו דומים יותר למדינות מתפתחות, שבהן בסיס הפירמידה של הגילאים הוא ילדים ולא מבוגרים וקשישים, כמו באירופה.

יפה ציונית: האוכלוסייה של הילדים היא מגוונת, היא הטרוגנית: יהודים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים וקבוצה ללא סיווג דת - אולי פה אני אגיד, שרובם עולים שבחרו שלא לציין את הדת שלהם בכניסה לישראל.

יפה ציונית: כמו שאמרנו, מקומה של ישראל בין המדינות בעולם המערבי, מבחינת אחוז הילדים, הוא מאוד גבוה.

יפה ציונית: כאן הנתון על אחוז הילדים ואוכלוסיית עשרות אשכולות היישובים.

יפה ציונית: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה דירגה את היישובים לפי רמה חברתית כלכלית, מאשכול היישובים החלשים יותר שהוא אחד, עד עשר שהם היישובים החזקים יותר.

יפה ציונית: באשכול הראשון אנחנו מוצאים את היישובים החרדיים והבדואים הלא מוכרים בנגב, ובאשכול העשירי את היישובים החזקים יותר, המבוססים יותר, כמו: עומר וסביון.

יפה ציונית: אנחנו רואים שאחוז הילדים באשכול היישובים החלשים יותר הוא גדול, וזה הולך וקטן עם המעבר ליישובים חזקים יותר.

יפה ציונית: ככל שהרמה החברתית כלכלית של היישוב נמוכה יותר, אחוז הילדים מכלל האוכלוסייה המתגוררת בו גדול יותר.

יפה ציונית: רציתי לגעת בחוזק של הרשות המקומית.

יפה ציונית: ככל שהרשות המקומית בה מתגורר הילד חלשה יותר, היא מתקשה יותר לתת מענים מתאימים לצרכיו של הילד בתחומים השונים: חינוך, בריאות, רווחה.

אורלי לוי אבקסיס: כי יש לה הרבה יותר ילדים לטפל בהם.

יפה ציונית: כאן אנחנו מדברים על ילדים ללא אזרחות.

יפה ציונית: באפריל 2009 היו קרוב ל-146,000 ילדים כאלה.

יפה ציונית: רובם, שלושת רבעי מהם, תושבי מזרח ירושלים.

יפה ציונית: מדובר בתושבי מזרח ירושלים שנישאו לפלסטיני תושב השטחים, או פלסטינית.

זבולון אורלב: אבל צריך לומר שלהם יש תושבות.

זבולון אורלב: התושבות, למשל, מקנה להם חוק חינוך חינם, היא מקנה להם כמה זכויות בסיסיות.

עפו אגבאריה: אבל לא ביטוח בריאות.

זבולון אורלב: בריאות כן.

עפו אגבאריה: לא.

זבולון אורלב: אדוני, תושב במדינת ישראל זכאי לחינוך חינם ולבריאות חינם.

עפו אגבאריה: בנישואים מעורבים לא.

זבולון אורלב: הנה, הרווחת כבר בישיבה הזאת בריאות חינם.

זבולון אורלב: תבדוק אותי, יש לה בריאות חינם.

יפה ציונית: אבל הזכויות שלהם למעשה מוגבלות.

יפה ציונית: זו אוכלוסייה שהזכויות שלה כן מוגבלות ונמצאת בסיכון מסוים.

יפה ציונית: ישראל היא מדינת מהגרים.

זבולון אורלב: התכוונת שהיא מדינת עלייה.

זבולון אורלב: עלייה זה לא הגירה.

זבולון אורלב: חוק השבות קיים רק במדינת ישראל, והוא נעשה בגלל שאנחנו מדינת עלייה, ולא בגלל שאנחנו מדינת הגירה.

זבולון אורלב: לפחות עם כמה יושבי ראש פה לא ניתן לציונות להתחבא מתחת לשולחן.

יפה ציונית: בסדר גמור, אני מקבלת את ההערה.

יפה ציונית: 10% מהילדים בישראל הם ילדי עולים וילדים שעלו בעצמם, ילדים גם לעולים שהגיעו לארץ בעלייה של שנות ה-90' ונולדו בארץ.

יפה ציונית: רוב הילדים האלה חיים במשפחות חד-הוריות, ואני ניגשת מייד לנושא הזה.

יפה ציונית: מספר הילדים החיים במשפחות חד-הוריות הגיע לכ-8.5% מכלל האוכלוסייה של הילדים בישראל, 208,000 ילדים בשנת 2008, רובם ילדים החיים במשפחות, שבראשן עומד גרוש או גרושה, או רווק או רווקה – זאת תופעה שהולכת וגדלה דרך אגב, ילדים שחיים במשפחות שבראשן רווק או רווקה, ילדים במשפחות שההורה או האימא בוחרת לגדל את ילדה לבדה.

יפה ציונית: אני ניגשת לתחום החינוך.

יפה ציונית: אחת המגמות הבולטות שרואים בשנתון בפרק החינוך זה שיש מעבר מהחינוך הממלכתי לחינוך החרדי.

יפה ציונית: במהלך ה-30 שנים האחרונות היתה מגמה מואצת של המעבר של הלומדים מהחינוך הממלכתי לחינוך החרדי.

מיכאל בן-ארי: זה לא קשור לחינוך, זה קשור לריבוי.

מיכאל בן-ארי: בוא נתחיל בזה שזה קשור לריבוי.

מיכאל בן-ארי: זה סוג של תעמולה.

יהודית גידלי: זה סוג של נתונים.

מיכאל בן-ארי: לא, זה לא נתון.

מיכאל בן-ארי: מה שהיא אמרה עכשיו זה לא נתון.

יפה ציונית: אלה נתונים של מערכת החינוך.

מיכאל בן-ארי: זה לא נתון, זה סוג של אמירה.

מיכאל בן-ארי: להגיד שהיה מעבר בין לבין, זה לומר: אלה עובדים בצורה כזאת של מיסיון והם מושכים אליהם.

יפה ציונית: ממש לא, אולי המילה לא נכונה.

דני דנון: אני מציע שהיא תסיים את המצגת, וניתן לך להגיב ראשון.

מיכאל בן-ארי: לא, באתי להקשיב וללמוד.

יפה ציונית: עוד תופעה בולטת היא נשירת ילדים ממערכת החינוך.

יפה ציונית: בשנת הלימודים תשס"ט נשרו כ-5% ילדים ממערכת החינוך.

דני דנון: כמה זה בהשוואה לשנים קודמות?

יפה ציונית: יש קצת בעיה להשוות, כי שיטת המדידה של הנשירה השתנתה, אז אפשר להגיד על שלוש השנים האחרונות שהיתה יציבות.

יפה ציונית: אני רציתי להראות פה את הפערים, והפערים הם גדולים בין ילידי הארץ לבין ילידי חוץ לארץ ובין יהודים לבין לא יהודים.

זבולון אורלב: זה לפחות אחד הנתונים, שאנחנו אלופי העולם לחיוב.

זבולון אורלב: הנשירה במדינת ישראל היא מהקטנות ביותר שיש במדינות המערב.

אורלי לוי אבקסיס: לא כל הנשירות מדווחות, כי גם לבית הספר יש אינטרס לא לדווח על ילד, כי הוא עדיין במסגרת והוא מקבל תקציב פר ילד, אז זה משהו שכדאי גם לקחת בחשבון.

קריאה: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה קורה.

מיכאל בן-ארי: זה שולי.

יפה ציונית: המשך קצת של הנתון הקודם – בשנת הלימודים תשס"ט טופלו בידי קציני ביקור סדיר, שמטפלים בילדים מועדים לנשירה, קרוב ל-86,000.

יפה ציונית: בסך הכל רואים מתשס"ה לתשס"ט מגמת עלייה.

יפה ציונית: התנודות קשורות לתקנים שהקצו לקציני ביקור סדיר ולמבצעים של איתור הילדים, אבל בסך הכל רואים עלייה.

מיכאל בן-ארי: אני רואה פה ירידה, לא עלייה.

יפה ציונית: לא, בין תשס"ה לתשס"ט יש עלייה בסך הכל.

מיכאל בן-ארי: אבל אנחנו במגמה – במגמה של ירידה.

יפה ציונית: זאת כן מגמה, אבל אני אמרתי שהתנודות קשורות - -

זבולון אורלב: בשנים הבאות זה ילך ויגדל, כי אנחנו מחילים בהדרגה את חוק חינוך חובה י"א, י"ב.

זבולון אורלב: בשנים הבאות זה ילך ויגדל.

יפה ציונית: עוד נתון מאוד חשוב על אחוז הזכאים לתעודת בגרות.

יפה ציונית: השנה אנחנו עומדים על 44.4% מכלל תלמידי קבוצת הגיל 17 שהיו זכאים לתעודת בגרות.

יפה ציונית: זה האחוז הנמוך ביותר שנמדד מאז תשס"א, וזה למרות שאחוז הניגשים לבגרות גדל במשך השנים.

זבולון אורלב: וזאת הסיבה.

זבולון אורלב: יפה ציונית: הלוח הזה גם נוגע בנושא של זכאות, אבל גם בעמידה בדרישות הסף של האוניברסיטאות.

זבולון אורלב: יש פה חלוקה, הוא מראה את הפערים בין בני 17 ביישובים מבוססים, ששייכים לאשכול היישובים 10-9.

זבולון אורלב: רואים פערים בין יהודים לבין ערבים בזכאות בתוך האשכולות עצמם, זאת אומרת בין היישובים.

אורלי לוי אבקסיס: שכונות המצוקה, מצבן גרוע יותר מאשר הכפרים או היישובים הערביים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת נקודה שממש צריך לשים עליה דגש.

שלום מוחא: זה לא נכון.

יפה ציונית: הפערים הם מאוד גדולים בין אחוז הזכאים - -

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: זה לפי מה שכתוב פה.

אורלי לוי אבקסיס: יהודים באשכול חברתי מאחד עד שלוש, ארבע – מצבם גרוע יותר אפילו מהאוכלוסייה הנחשבת החלשה ביותר במדינה, וזה נתון שצריך לשים עליו את הדגש.

אורלי לוי אבקסיס: שוכחים את השכונות.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להצטרף להערה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שיש פה הסתכלות מתמדת על חלוקה בין שני מגזרים - -

אורלי לוי אבקסיס: וזה בסדר שיש חלוקה כזאת, כדי לראות ולהבין.

מיכאל בן-ארי: זה בסדר שיש חלוקה כזאת, אבל זה לא בסדר שאין עוד כמה חלוקות פנימיות משמעותיות ביותר בתוך החברה בישראל.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שהחתך צריך להיות החתך הסוציו-אקונומי.

יפה ציונית: זה בדיוק החתך הזה.

מיכאל בן-ארי: אני רואה, אני רק אומר שיש פה הבלטה מתמדת של יהודים מול ערבים, ואין הבלטה של שכונת רמת-אביב מול שכונת תל-כביר בתל אביב.

מיכאל בן-ארי: זה מה שחסר לנו כל הזמן.

מיכאל בן-ארי: אנו מראים פה איזה סוג של ניגוד ואיזה פערים, יש פה איזה סוג של תעמולה שמסתתרת מאחורי הדברים האלה, וזה לא נכון.

זבולון אורלב: אנחנו ממשיכים.

זבולון אורלב: אני אומר לכם בצורה גלויה, אנחנו ב-10:55 אחרי הסיכום.

יפה ציונית: מה שחשוב ולא אמרנו זה הפער בין אלה שכבר זכאים ויש להם כבר תעודת בגרות לבין אלה שעומדים בדרישות הסף של האוניברסיטאות, והם פערים גדולים.

יפה ציונית: אנחנו מגיעים פה לנתון שכבר דיברנו עליו, כל ילד שלישי בישראל הוא עני, הוא מתחת לקו העוני.

יפה ציונית: אנחנו גם רואים שתשלומי העברה ומיסים מצליחים פחות ופחות לצמצם את הפערים עם השנים.

יפה ציונית: זה נתון מדאיג.

אורלי לוי אבקסיס: קיצצו בהם באופן מחפיר משנת 2002.

יפה ציונית: אנחנו נוגעים פה שוב בנתון שדוקטור קדמן דיבר עליו, על כך שלצערנו אנחנו בין - -

זבולון אורלב: לא בין, אנחנו אלופי העולם.

יפה ציונית: אנחנו אלופי העולם באחוז הילדים מתחת לקו העוני.

זבולון אורלב: פעם התחרינו עם מקסיקו, אבל הצלחנו להתגבר עליה.

זבולון אורלב: ..

יפה ציונית: לנושא שגם דוקטור קדמן נגע בו – עבירות נגד חיי אדם שנעשו בילדים, זה נתון של המשטרה.

יפה ציונית: אני הבאתי פה את השנים 2008-2005.

יפה ציונית: אנחנו רואים מגמת גידול, וזה במיוחד בעבירות שלא במשפחה.

זבולון אורלב: זה חשדות?

זבולון אורלב: זה הרשעות?

יפה ציונית: מדובר ברצח, ניסיון רצח, יידוי אבנים על רקע לאומני, כל מה שהוא עבירה.

אפרת וולך-מזרחי: כמות תיקים.

זבולון אורלב: פתיחת תיקים פליליים.

יפה ציונית: נתון נוסף כואב על ילדים נפגעי התעללות מינית לפי זיקת הפוגע לנפגע.

יפה ציונית: אנחנו רואים שדווקא בסביבה הבטוחה ביותר של הילד, סביבת המשפחה, השכונה, דווקא שם ילדים נפגעים יותר.

יצחק קדמן: זה נתון שמאוד חשוב לשים אליו לב.

יצחק קדמן: בניגוד למה שנוטים לחשוב, הפגיעה איננה מזר שמסתובב בפארק.

יצחק קדמן: רוב מוחלט של המקרים, כ-70%, הם מישהו שמוכר לילד ברמות שונות של מעגלי היכרות.

יפה ציונית: ילדים המוכרים למחלקות השירותים החברתיים – אנחנו רואים בין 2001 ל-2009 גידול משמעותי במספרם.

יפה ציונית: מדובר בילדים בסיכון ישיר או בסיכון משפחתי, שיש להם בעיות שמסכנות את רווחתם וחייהם התקינים.

יפה ציונית: דיווחים על ילדים נפגעי התעללות בשנים 2008-1995 – מאז התחלנו ב-1995 לאסוף את הנתונים, אנחנו רואים מגמת גידול במספרם.

יפה ציונית: אנחנו יודעים שעל כל מקרה מדווח יש בין שלושה עד שמונה מקרים שאינם מדווחים, לפי הספרות המקצועית.

מיכאל בן-ארי: בעקבות זה שאנחנו עדים בשנים האחרונות למודעות יותר גדולה גם בקרב הורים וגם בקרב ילדים, האם יש רמת דיווח גבוהה יותר?

יפה ציונית: אני אולי לא אמרתי את זה וזה חשוב להגיד, שהעלייה נובעת משני דברים: מאז שחוקק החוק, מעלייה ברמת המודעות; אבל אנחנו חושבים שזאת גם עלייה אמיתית במספרם של ילדים.

יפה ציונית: זה שילוב של השניים.

יפה ציונית: לפנינו נתונים על ניסיונות התאבדות של ילדים עד גיל 17.

יפה ציונית: הנתון שהכי בולט פה זה שחמישית מהילדים הם ילדים עולים, ילדים שעלו בעצמם.

מיכאל בן-ארי: את יכולה לומר לנו את המספרים?

יפה ציונית: 647 ניסיונות התאבדות שהגיעו לבתי חולים, זה הניסיונות המדווחים.

מיכאל בן-ארי: ו"מוצלחים"?

יפה ציונית: ה"מוצלחים" הם בודדים, לשמחתנו.

מיכאל בן-ארי: כי הרבה פעמים ניסיונות אלה הם סוג של קריאת עזרה.

יפה ציונית: אני מסכימה.

יפה ציונית: בין השנים 2008-2000 היה גידול מספרי במספר הקטינים החשודים בביצוע עבירות.

יפה ציונית: אם אנחנו רוצים לראות באמת מגמות, אנחנו צריכים למדוד את חלקן בקבוצת הגיל.

יפה ציונית: אנחנו רואים ששיעורן לקבוצת הגיל נשאר יציב פחות או יותר, זאת אומרת שלא ראינו פה עלייה אמיתית.

יפה ציונית: אני נוגעת פה בנתון שדוקטור קדמן דיבר עליו, על רקע משפחתי וכלכלי של קטינים עבריינים.

יפה ציונית: יש פה מספר מדדים – אחד על הקטינים העבריינים שמשתייכים למשפחות חד-הוריות, שהוא גדול פי שניים מזה של הקטינים באוכלוסייה.

יפה ציונית: השני – על עבריינים, שאביהם הורשע בדין.

יפה ציונית: אנחנו רואים שזה פי שניים ויותר.

יפה ציונית: המדד הכלכלי מצביע על כך ששכרם הממוצע של הורים לקטינים עם תיקים פליליים קטן מזה של כאלה ללא תיקים פליליים.

יפה ציונית: יש פה נתון, שלצערי לא רואים פה היטב, של חצי מיליון ילדים שמדי שנה מבקרים בבית חולים.

יפה ציונית: כל ילד חמישי באוכלוסייה מבקר בממוצע בבית החולים.

יפה ציונית: שליש מהמקרים האלה הם על רקע של נסיבות חיצוניות, זאת אומרת תאונות.

יפה ציונית: רובם על רקע תאונות בית וחצר, שניתן היה למנוע, כמו שדוקטור קדמן אמר קודם.

יפה ציונית: לסיום, נתון אולי חיובי ומעודד.

יפה ציונית: לצערנו, בנושא של תאונות דרכים הייתה ירידה משמעותית במספרם וגם בשיעורם ל-100,000 ילדים שנפגעו בתאונות דרכים.

מיכאל בן-ארי: את יכולה לומר למה ניתן לייחס את זה?

מיכאל בן-ארי: לפרסום?

מיכאל בן-ארי: למודעות?

יפה ציונית: אני חושבת שאם אנחנו כחברה מתגייסים ופועלים בכל האמצעים – תקשורת, העלאת מודעות של ילדים, עבודה במערכת החינוך – אפשר לשנות את המציאות, וזאת דוגמה טובה לכך.

יהודית גידלי: את מתעלמת מזה שיש ירידה בתאונות הדרכים בכלל.

יפה ציונית: אני חושבת שזה גם קשור.

מיכאל בן-ארי: היה קמפיין פרסומי.

יפה ציונית: יש קמפיין אדיר בנושא של תאונות.

יפה ציונית: אני רק רוצה להגיד שוב, שלאור הנתונים האלה, אני אשאל שוב את השאלה שדוקטור קדמן שאל: האם הגידול הטבעי באוכלוסייה והמצוקות שלה מלווה במענים שניתנים בשירותים השונים?

יפה ציונית: לצערנו, פעמים רבות התשובה היא שלילית.

יפה ציונית: תודה.

זבולון אורלב: בהתייעצויות עם יושבי הראש, כל אחד מאתנו יושבי הראש בחר פקיד בכיר במשרדי הממשלה, שהוא יכבד אותו ברשות דיבור, וגם בין לבין ידברו כמובן רק חברי הכנסת.

זבולון אורלב: הואיל ולוועדת החינוך, התרבות והספורט יש כאן "פרוטקציה" עד לדובר הבא – אחרי זה למשרד הרווחה תהיה "פרוטקציה" – אתן את רשות הדיבור לגברת לאה רוזנברג, שהיא סמנכ"לית ומנהלת המנהל הפדגוגי במשרד החינוך, והיא הבכירה כאן במערכת החינוך.

לאה רוזנברג: אתה כמעט היחיד שיודע בדיוק את כל התואר...

לאה רוזנברג: בשקף האחרון, בין שאר הדברים שכנראה גרמו לזה, זה גם החינוך.

לאה רוזנברג: אני רוצה דקה אחת להתייחס ברצינות לשקף האחרון, מפני שאני חושבת שהלמידה שדוקטור קדמן דיבר עליה זה ספר לימוד, זה לא ספר כדי לעשות סטטיסטיקות, זה ממש ספר לימוד.

לאה רוזנברג: אחד הדברים ששווה אולי גם ללמוד זה שנעשתה פעולה מאוד מסיבית בנושא מניעת תאונות דרכים בקרב ילדים, ומותר לפעמים להגיד שגם החינוך עשה איזו פעולה שהצליחה במידה מסוימת.

לאה רוזנברג: זאת בוודאי לא הצלחה, אם יש עדיין מספרים כאלה, אבל מערכת החינוך מתגייסת יחד עם הגורמים העוטפים את מערכת החינוך, כי זה לא איזה אי בודד, יש סיכוי שדברים כן יכולים לעבוד.

לאה רוזנברג: יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט כבר הזכיר את זה, אבל שיעור הלמידה במדינת ישראל הוא בין הגבוהים בעולם.

לאה רוזנברג: לפני שלוש שנים היינו במקום הרביעי לטובה בין מדינות ה-OECD בשיעור הלמידה, ואין ספק שנעשתה כאן פעולה, והזכרתם את זה יחד עם קציני הביקור הסדיר; יותר ויותר קציני ביקור סדיר היום עסוקים גם בעבודה בנושא הנשירה הסמויה כדי להגיע לתוצאות האלה, שלא תהיה נשירה גלויה, וכבר הוזכר הנושא של חוק לימוד חובה עד כיתה י"ב, שכבר התחיל יישומו השנה הזאת, וככל שהיישום יילך ויתרחב, יהיו שיעורי למידה גבוהים יותר, ואנחנו כבר עוסקים בחלקים אחרים שהוזכרו בדוח, אחד מהם זה הנושא של הנשירה הסמויה.

לאה רוזנברג: אני מקווה שבקרוב מאוד גם תצא תוכנית עבודה – "תוכנית עבודה" אני אומרת, לא כי לא נעשו תוכניות קודם, אבל תוכנית עבודה משרדית לנושא של הנשירה הסמויה.

לאה רוזנברג: בנוסף לזה, החלק שדיבר על איכות תעודת הבגרות, זאת אומרת: תעודת בגרות כזאת, שמקנה אפשרות ללימודים גבוהים, על כל המרכיבים שלהם – כבר בתוכניות משרד החינוך יש טיפול בנושא של אנגלית, מפני שאתם יודעים שזה אחד החסמים, מי שאיננו ניגש לבחינת בגרות ב-4 יחידות, איננו יכול להיות מועמד להירשם לאוניברסיטה, אז בנושא הזה כבר יש טיפול.

אורלי לוי אבקסיס: יש תוכניות מיוחדות לשכונות המצוקה?

אורלי לוי אבקסיס: כי לפי הנתון פה, אם יש 10%, מתוכם רק 7% עומדים בתנאי הסף של האוניברסיטאות, שזה גרוע יותר מכל מקום אחר בארץ.

לאה רוזנברג: אני מכירה את הנתון הזה היטב.

לאה רוזנברג: כל מי שעוסק בזה, מכיר את זה היטב.

לאה רוזנברג: כל התוכניות שעוסקות בתוכניות של רווחה חינוכית יחד עם תקציב של שיקום שכונות, כל התוכניות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני השתתפתי אתמול באיזושהי הרצאה על שיקום שכונות.

אורלי לוי אבקסיס: זה ירד למצב כזה - - -

לאה רוזנברג: לכן אמרתי קודם רווחה חינוכית, ולא שיקום שכונות.

לאה רוזנברג: לכן רווחה חינוכית.

לאה רוזנברג: כל התוכניות, שמוביל אותן אגף שח"ר, שהוא מיועד לתלמידים מאוכלוסיות סוציו-אקונומיות נמוכות - -

אורלי לוי אבקסיס: אלה תוכניות חדשות?

לאה רוזנברג: יש תוכניות קיימות, שהן טובות עדיין, גם אם הן ישנות.

אורלי לוי אבקסיס: לא נתנו לנו שום נתון שאנחנו יכולים לסמוך עליו, כי ראינו שבשכונות המצב הולך ונהיה קשה.

לאה רוזנברג: מותר לי כן להיות אופטימית בכל אופן.

לאה רוזנברג: נוספו תקציבים ייעודיים השנה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: או-קי, זה נתון.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר שתקציב אגף שח"ר זה ראשי תיבות שירותי חברה וחינוך, והוא אגף שמטפל באוכלוסיות החלשות, כמו שנאמר, והוא קוצץ בעשור האחרון ב-70%.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, צריך להגיד את זה.

זבולון אורלב: היום יש איזשהו שינוי, שינוי מגמה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שבעוד שנה או בעוד שנתיים המצב יהיה הרבה יותר גרוע מהנתונים שאנחנו רואים היום.

זבולון אורלב: קרוב לוודאי, עד שנצליח להחזיר את זה חזרה.

אורלי לוי אבקסיס: זה תפקידנו.

לאה רוזנברג: העובדות של תקציב אגף שח"ר נכונות.

לאה רוזנברג: אני רוצה לומר מה נעשה השנה.

לאה רוזנברג: השנה קיבלנו תוספות תקציב מאוד משמעותיות, כדי להתחיל לטפל בתשתיות.

לאה רוזנברג: אני לא יכולה לומר שבמפה הזאת, בתמונה הזאת, בשנה הבאה תהיה קפיצה מאוד גדולה.

לאה רוזנברג: אני יכולה להגיד מה מושקע עכשיו כדי לשפר את הדברים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת מיכאל בן-ארי, האמת שאתה נרשמת ראשון ואחרי זה מחקנו אותך.

דני דנון: אני חייב להתערב ולומר שחבר הכנסת מיכאל בן-ארי הגיע לסיור של הוועדה לזכויות הילד במועדונים בתל אביב ביום חמישי בלילה.

דני דנון: בחצות הוא הפתיע אותי במטה המשטרה.

מיכאל בן-ארי: אני צריך לצאת להצבעה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לומר קודם כל, שאני באתי לפה ללמוד, ולצערי לא שמעתי את הכל, ולכן אני לוקח אתי עבודת בית מאוד מאוד משמעותית.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לברך את המועצה הלאומית לשלום הילד, שעושה עבודה יסודית וחשובה ביותר.

מיכאל בן-ארי: יש לי כמה הערות על דברים שנאמרו כאן.

מיכאל בן-ארי: אני לא אעיר את ההערות, אני רוצה להציע הצעה בטרם אני יוצא מכאן.

מיכאל בן-ארי: ראינו פה המון משימות, שעומדות לפתחנו, ואנחנו יכולים ללכת על הכל ולהצליח בלא כלום.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שבוועדה לזכויות הילד, בעצה אחת עם המועצה לשלום הילד, יהיה אפשר לקבוע סדרי עדיפויות על משימות לאומיות בתחום הזה, כדי שנוכל להצביע תוך שנה, שנתיים על הישגים.

מיכאל בן-ארי: הילדים זה האוצר שלנו, זה העתיד שלנו, זה המשאב הכי חשוב שיש למדינה, ולכן הפעולה של הוועדה הזאת ושל המועצה הזאת יכולה ומחויבת להביא לשינוי, ואני מציע להתמקד בנושאים מסוימים, כדי להביא אותם לכלל שינוי ולמשאבים שנוכל לגייס לטובם.

מיכאל בן-ארי: תודה על הלמידה.

מיכאל בן-ארי: אני חייב לצאת להצבעה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת בן-ארי.

דני דנון: אני רוצה לפנות לחנה סלוצקי, פקידת סעד ארצית.

דני דנון: אנחנו עובדים רבות ביחד, בגלל העובדה שכל המקרים הקשים וכל הבעיות מתנקזים בסופו של דבר לפתח המשרד לשירותים חברתיים.

דני דנון: כל סיפור, אם זה הילדים של גואל רצון, חוקרי נוער, כל דבר בסוף מגיע לעניין של תקנים ושל תקציבים, ואני מרגיש שזה כמו שמיכה שאתם מושכים במקום אחד, ואז מישהו במקום אחר מתקרר.

דני דנון: אני רוצה לשאול, האם לאור הנתונים יש מגמה להתמקד בשנה הקרובה או לקחת נושא אחד, כי אחרת תחושתי שגם כל פעם נטפל בכיבוי שרפות.

דני דנון: האם אין איזו החלטה אסטרטגית שלכם לקחת נושא עיקרי לאור הדוח ולהתמקד בו בשנה הקרובה?

חנה סלוצקי: קשה לי להגיד את המילים "לאור" בשמחה.

חנה סלוצקי: כתבתי לי פה נקודה, שאנחנו מאוד עצובים לגבי הנתונים שמדווחים לפקידי הסעד, שהם הולכים וגדלים.

חנה סלוצקי: אפשר להסתכל עליהם בצורה חיובית, יותר מודעות וכולי, אבל אין ספק שיש הרבה יותר ילדים שנפגעים, ויש הרבה יותר ילדים שפוגעים היום.

חנה סלוצקי: כמו שאמרת וכמו שדוקטור קדמן ציין, השמיכה היא מאוד מאוד קצרה.

חנה סלוצקי: אני אומרת פה, שאנחנו לא מצליחים להגיע לכל הילדים, אנחנו לא מצליחים להגיע לכל האוכלוסיות, ואנחנו לא מצליחים לעשות את כל מה שבאמת צריך לעשות.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: מחסור בתקנים?

חנה סלוצקי: כפי שנאמר פה, אם אנחנו כפקידי סעד נמצאים באותו מספר כל השנים, כאשר מספר הילדים הולך וגדל, כאשר החקיקה הולכת וגדלה, כאשר מספר הילדים הנפגעים הולך וגדל, אנחנו לא יכולים להתמודד - - -

זבולון אורלב: את לא מתלוננת שמספר הילדים גדל והולך והחקיקה הולכת וגדלה...

זבולון אורלב: שלא יישמע כך...

חנה סלוצקי: לא, אני מתלוננת על כך שמספר הילדים הנפגעים הולך וגדל, על זה אני מאוד כואבת ועל זה אני מתלוננת.

יצחק קדמן: בפועל יש קיצוץ אצלכם, גם אם לא קוראים לזה כך.

יצחק קדמן: כאשר אותו מספר אנשים צריך לתת שירות לפי שניים ילדים, זה אומר קיצוץ של 50%.

חנה סלוצקי: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם גם יכולת להגדיל את התקנים, גם אם הם רוצים בכך, ללא אישורים - - -

אלי גיל-עד: אין פקידי סעד.

אלי גיל-עד: חנה, צריך להגיד את זה.

חנה סלוצקי: אני אומרת.

זבולון אורלב: ניסיתי להוציא את זה ממנה, לא הצלחתי.

קריאה: - - - פקידי סעד יש, אין תקנים, אפשר להכשיר אותם.

חנה סלוצקי: לא, אין פקידי סעד ואין תקנים, משום שגם הנושא של התקנים הוא בעייתי וקשה וגם הנושא של פקידי הסעד.

חנה סלוצקי: תראו לי היום אנשים, עובדים סוציאליים, שרוצים להיות בכלל פקידי סעד.

דני דנון: כמה פקידי סעד יש היום במדינת ישראל?

חנה סלוצקי: יש בערך כ-600 פקידי סעד, כאשר חלקם עובדים בחלקיות של משרה.

חנה סלוצקי: הנשירה היא מאוד מאוד גדולה.

חנה סלוצקי: אני רוצה שתדעו, שכל שנה אנחנו מכשירים כ-100 פקידי סעד לחוק הנוער.

חנה סלוצקי: גם האלימות כלפי פקידי הסעד, גם התקשורת שפוגעת בפקידי הסעד, גם ההאשמות וכולי; יחד עם זה, אני רוצה לומר שיש עשייה מאוד מאוד גדולה.

חנה סלוצקי: יש פה חברי כנסת שביקרו במרכזי הגנה אצלנו, גם חבר הכנסת דני דנון ביקר, וכן רואים את העשייה.

חנה סלוצקי: אני כן רוצה להדגיש, שבשנים האחרונות הדגש הוא – כמו שהוועדות יושבות עכשיו ביחד, יש הרבה מאוד עשייה מבורכת של המשרדים בשותפות.

חנה סלוצקי: אני מדברת על משרדי החינוך, הרווחה והבריאות, שיושבים יחד ומתכננים תוכניות ביחד, כי כדי להתמודד עם התופעה החברתית של ילדים בסיכון אתה לא יכול לעשות זאת רק משרד אחד, אלא כולם יחד.

חנה סלוצקי: אני רק רוצה לומר שאני כן הייתי מצפה, שאנחנו נמשיך לדון בוועדות בנושאים האלה, בסוגיות ובבעיות, ולא נסיים רק במפגש הזה היום.

חנה סלוצקי: תודה.

זבולון אורלב: את תשמעי את הודעת הסיכום, אז כנראה תהיי מרוצה.

זבולון אורלב: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: קודם כל אני מודה למועצה לשלום הילד ולעומד בראשה על העבודה היסודית.

מרינה סולודקין: אנחנו חייבים כל חברי הכנסת ללמוד גם את הנתונים כדי להפיק לקחים.

מרינה סולודקין: אני יכולה לומר אפילו מהנתונים הראשונים שאנחנו רואים, שזה מה שאנחנו כל הזמן מתעסקים בו – הפערים הולכים וגדלים, מה אתם רוצים?

מרינה סולודקין: הפערים הם פי 10 בין עניים לבין עשירים בארץ.

אורלי לוי אבקסיס: מבחינת השכלה, בכלל מבחינת היכולת לרכוש - - -

מרינה סולודקין: בכל הנתונים.

מרינה סולודקין: אני גם רואה – מדינה שקולטת עלייה, מדינה עם ילודה גבוהה וברוכה, ואנחנו חייבים ילודה כזאת, כל הפרדיגמה של מקרו-כלכלה היא לא נכונה.

מרינה סולודקין: איך יכולים בתנאים כאלה לחקות מדינות, שיש להן ילודה שאי אפשר להשוותה אלינו?

מרינה סולודקין: מדברים כל הזמן על תקנים.

מרינה סולודקין: זה נכון, אבל איפה המדינה בנושאים האחרים?

מרינה סולודקין: תשתיות?

מרינה סולודקין: איפה הדיור הציבורי לחד-הוריות?

מרינה סולודקין: איפה זה?

מרינה סולודקין: עם הדיור הציבורי אנחנו יכולים למנוע גם מצוקה בקרב חד-הוריות, גם פשע וגם קבוצות בסיכון.

מרינה סולודקין: הפריטו הכל, ועכשיו יושבים ובוכים.

מרינה סולודקין: כל שנה בוכים ולא עושים שינוי במדיניות המקרו-כלכלית.

מרינה סולודקין: גם ראינו שהעלאת המיסים העקיפים פוגעת ישירות בכל החלשים.

מרינה סולודקין: חוסר מיסים לעשירים גם פוגע בשוויון הבסיסי במדינתנו.

מרינה סולודקין: בנושא חד-הוריות, בלי תוכנית מדינית לאומית בנושאי משפחות חד-הוריות, אנחנו נהיה בצרות.

מרינה סולודקין: גם ראינו לגבי התאבדויות של עולים, שזה רבע מכל הילדים.

מרינה סולודקין: שמענו גם על ילדים בלי אזרחות.

מרינה סולודקין: מזרח ירושלים 25%, אבל כל האחרים זה אלה שלא מזרח ירושלים.

אלי זרחין: במזרח ירושלים יש תושבים - - -

מרינה סולודקין: היום יש לי חוק של הענקת אזרחות ישראלית לבני הדור הרביעי.

מרינה סולודקין: אני מבקשת מהכנסת לסדר את העניין, אנשים שמגיעים לפי חוק חייבים להיות אזרחים מההתחלה.

ליה שמטוב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למשרד לקליטת העלייה, שרה כהן מנהלת מחלקת רווחה.

ליה שמטוב: אנחנו ראינו נתונים, שהם לא בדיוק מחמיאים למה שקורה עם העולים החדשים.

ליה שמטוב: בבקשה.

שרה כהן: אנחנו עוקבים אחרי הנתונים בקשר לעולים כבר מזה תקופה ממושכת.

שרה כהן: אני עצמי גם חלק מוועדת ההיגוי שמלווה את השנתון הספציפי הזה, והחל משנת 2004 אנחנו אחת לשנתיים מפיקים במשותף עם המועצה לשלום הילד שנתון, שהוא שנתון ייחודי לעולים, והוא מאפשר לנו התבוננות ממוקדת ולאורך זמן על פני הפרמטרים השונים שקשורים לקליטה של הילדים העולים.

שרה כהן: עבורנו זה כלי עבודה, שמנתב גם את העבודה שלנו ברמת מטה גם של משרדי ממשלה אחרים וגם עד רזולוציית שטח, מכיוון שהשנתון שאנחנו מפיקים עם המועצה לשלום הילד נותן לנו מידע, שהוא מפולח על בסיס יישובי, והוא מאפשר לכל יישוב לבחון את המצב של הילדים העולים בתוכו – שוב, לאורך זמן ועל פני פרמטרים שונים.

שרה כהן: אנחנו ערים לנתונים השונים של התנהגויות סיכון וגם של מצבים שאנחנו רואים בהם שיפור במצב של הילדים העולים.

שרה כהן: חלק מתוך הנתונים לא הוצגו שם, אבל הם ידועים לנו.

שרה כהן: אנחנו ערים לדוגמה לירידה במספר התיקים וגם בשיעורי העבריינים החל משנת 2004 ואילך בקרב הילדים העולים, ואנחנו רואים בזה מגמה חיובית.

שרה כהן: אנחנו רואים את ההשתנות ואת המגמות של העלייה ושל הירידה בנושא של הנשירה.

שרה כהן: אנחנו נקיים על זה גם דיון בכנס באר-שבע לשלום הילד יחד עם המועצה לשלום הילד.

שרה כהן: זה שם לנו את הנושא על סדר היום מבחינתנו ומנתב התערבויות.

שרה כהן: שני דברים אני רוצה לומר בהקשר הזה.

שרה כהן: מעבר להשקעת תקציבים ממוקדת של משרד הקליטה, אנחנו יוצרים תהליכים של איגומי משאבים ותוכניות ממוקדות באותם נושאים שאנחנו מזהים כנושאים בעייתיים.

שרה כהן: אנחנו מעבים את המידע שיש לנו גם בנתונים נוספים, כדי שתמונת המצב שלנו תהיה הרבה יותר מחודדת, מכיוון שהעולים הם לא מקשה אחת.

שרה כהן: ופה אני רוצה לסיים אולי בשני דברים.

שרה כהן: האחד – יש שונות בקרב אוכלוסיות העולים השונות, וחייבים לנהוג כלפי כל קבוצת מוצא בהתאם לייחוד ובהתאם למאפיינים שלה, כדי שההתערבויות שלנו תהיינה יעילות.

שרה כהן: השני – שימת לב מיוחדת שלנו כחברה קולטת כלפי הילדים שנולדו בארץ להורים עולים.

שרה כהן: המסה הקריטית מתוך הילדים, שהיום הם תחת המטרייה של אותם 10% ילדים מכלל הילדים במדינת ישראל, הם ילדים שכבר נולדו בארץ להורים עולים, וחלקם על ידי המערכות השונות אינם מזוהים כילדים עולים, אבל מביאים איתם קשיים, מצוקות, צרכים, שהם תולדה של היותם ילדים בתוך משפחות שעברו תהליכי עלייה למדינת ישראל.

שרה כהן: אחד מהדברים פה זה הנושא גם של משפחות חד-הוריות, היקף גדול יותר של משפחות חד-הוריות בקרב העולים והפרמטר של ירידה בפיקוח ההורי, שמבחינתנו הוא משמעותי מאוד לגבי הנושא של היווצרות התנהגויות סיכון אצל ילדים.

שרה כהן: לכן יש לנו עוד עבודה שאנחנו צריכים להשקיע בה.

שרה כהן: אנחנו נמשיך עם המועצה לשלום הילד להפיק את אותם שנתונים, ומבחינתנו העבודה היא של כולנו ביחד.

שרה כהן: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור, אני רק רוצה לשים דגש על נקודה שאולי לא העלינו, והיא ילדי פנימיות.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה איתם?

אורלי לוי אבקסיס: אותם ילדים שמגיע גיל 18, הם עוזבים את הפנימייה, אין להם עורף משפחתי, אין להם לאן לחזור, אין מי שיטפל בהם, וכאילו המדינה מפקירה אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אם עד עכשיו הם היו באיזשהו מקום שהוא פנימייה שהיא מתוקצבת, יום אחרי גיל 18 הם ייצאו לרחוב, ואני לא יודעת מה יהיה, מה גורלם של אותם ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: בעצם אנחנו יודעים מה גורלם, נצטרך לתת את דעתנו גם על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שאנחנו נקבל נתונים גם על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לדבורה איציק, מנהלת המחלקה לאלימות במשפחה בשירות הארצי במשרד הבריאות.

דליה איציק: אני מברכת על הדוח, הדוח הוא רציני מאוד.

דליה איציק: מבחינת מערכת הבריאות, יש כאן בהחלט הרבה נושאים חשובים, שצריך לטפל בהם.

דליה איציק: אני לא רוצה להרחיב יותר מדי, אני חושבת שמה שנעשה זה נחזור למנכ"ל שלנו, נשב עם הדוח, עם נציגים שונים של המשרד ונעשה איזו חשיבה, איך אנחנו משנים את הדברים שצריך לפי הדוח הזה לשנות.

יצחק קדמן: דבר ראשון תחזירו את האחיות לבתי הספר.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, זה גם מונע וגם יכול לאבחן ילדים שלא מאובחנים.

זבולון אורלב: אני מודה לך.

זבולון אורלב: אגב, דוקטור קדמן, אולי כדאי שבצד הדוח יהיה לכם איזה פרק, כמו בדוח מבקר המדינה, מה בוצע ומה התקדם מאז הדוח הקודם, בבחינת עידוד לאלה שבכל זאת לקחו את הדוח ולקחו על עצמם לתקן את הדבר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה היא השיניים, מה אנחנו יכולים לעשות למי שלא עושה, מלבד לפרסם זאת.

זבולון אורלב: אני עכשיו אתן רשות דיבור לנציגת ארגון "בטרם", שעוסק בבטיחות ילדים, אביטל אפל.

אביטל אפל: הדוח הזה הוא דוח חשוב מאין כמוהו.

אביטל אפל: העובדה שהוא יוצא מדי שנה היא בעלת ערך רב מאוד.

אביטל אפל: אנחנו בארגון "בטרם" מעודדים אנשי מקצוע להשתמש במידע ובנתונים, בגלל שאנחנו רואים שהיפגעות ילדים עדיין היא סיבת המוות הראשונה.

אביטל אפל: עם כל הנתונים המעודדים על ירידה בהיפגעות ילדים, גם בתמותה, גם באשפוז, עדיין היפגעות היא סיבת המוות הראשונה.

אביטל אפל: משרד הבריאות, בליווי ארגון "בטרם" לבטיחות ילדים, מוביל בשנה האחרונה קידום של תוכנית לאומית לבטיחות ילדים.

אביטל אפל: זה כדי לעשות את הדלתא הבאה ולהצליח להוריד גם את המספר של 150 ילדים שמתים מדי שנה.

אביטל אפל: אנחנו מקווים שבכך בכל זאת נוכל להידמות יותר לילדים החיים במדינות מפותחות, למרות אחוז הילדים כאן שהוא גבוה יותר.

אביטל אפל: ארגון "בטרם" לבטיחות ילדים מנסה להטמיע את התפיסה, שכל מי שעוסק בילדים יתייחס בפרק מיוחד לנושא בטיחות - בטיחות היא תנאי סף, וכמובן שכל מי שעוסק בבטיחות המתייחס באופן נפרד לילדים ולבטיחות ילדים.

אביטל אפל: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אגב, למרות שאני פרלמנטר יחסית ותיק, 10 שנים זה פרלמנטר מופלג כאן בכנסת, לא הצלחתי בהצעת חוק אחת שהציע לי ארגון "בטרם".

זבולון אורלב: קרוב ל-10 ילדים נהרגים כל שנה מנפילה מחלונות, קרוב ל-10 ילדים בממוצע נהרגים כל שנה.

זבולון אורלב: היתה הצעת חוק להתקנת סורגים בבניינים.

זבולון אורלב: אני לא מצליח להעביר את החוק הזה כבר שמונה שנים, בגלל כל מיני טענות פורמאליות כאלה ואחרות, אבל לא התייאשתי.

קריאה: מה עם בתי ספר?

זבולון אורלב: בבית ספר יש סורגים.

זבולון אורלב: בעקבות האסון שקרה כאן

זבולון אורלב: בעמק רפאים, התלמידה אמיליה כהן זכרונה לברכה, שם למדו את הלקח.

זבולון אורלב: לצערי בבנייה הפרטית לא לומדים את הלקח, וזה עדיין לא נכנס לתקן, ואנחנו מקיימים על הדבר הזה מאבק.

זבולון אורלב: ביקש גם לדבר שלום מוחא ממשרד החינוך מאגף שח"ר, האגף שמטפל באוכלוסיות עם הפרופיל הסוציו-אקונומי הנמוך, להשלים לגבי הקיצוץ בתקציב.

זבולון אורלב: אבקש לעשות זאת בקצרה.

שלום מוחא: אני אעשה את זה קצר.

שלום מוחא: דיברו על הקיצוץ באגף השח"ר.

שלום מוחא: אמנם התקנה הייתה 18 מיליון, השנה כבר יש תוספת ל-34 מיליון, שרואים כיוון חיובי.

שלום מוחא: יש גם תוספת של כיתות מב"ר – מסלול בגרות רגיל.

שלום מוחא: מתשס"א לא היתה תוספת, השנה יש תוספת של 50 כיתות.

שלום מוחא: אנחנו ירדנו לאחרונה לטפל בחטיבות הביניים בכיתות ט', מה שלמדנו במסגרות של העל-יסודי, מב"ר, אתגר ואומ"ץ.

שלום מוחא: יש לנו היום כיתות ט', שם אנחנו עובדים עם ילדים מתקשים, וזה מונע גם את הנשירה במעבר מכיתה ט' ל-י', שם יש נשירה גדולה.

שלום מוחא: יש פרויקט חדש של השר ושל המנכ"ל, פרויקט תהל"ה, שלוקחים תלמידים בי"ב שנכשלו בין במקצוע אחד לשלושה מקצועות ו"מטפלים" בהם במועד חורף ובמועד קיץ.

שלום מוחא: בעיר ירושלים, במחוז שלי, יש כשישה מיליון בשיתוף עם העירייה.

אורלי לוי אבקסיס: שישה מיליון תקציב?

שלום מוחא: כן, רק לעיר ירושלים, ואנחנו מקווים להגדיל את אחוז מסיימי הבגרות ב-10% בשנה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: וכמה שאר התקציב בשאר הארץ לתהל"ה?

שלום מוחא: 22 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: 22 מיליון, ושישה מהם לירושלים?

אורלי לוי אבקסיס: יפה.

שלום מוחא: ארבעה וחצי לירושלים.

קריאה: - - - הרשות המקומית, זה לא רק תקציב משרד.

שלום מוחא: יש תוספת של מיליון וחצי של הרשות.

אורלי לוי אבקסיס: כי אז אנחנו שוב פעם לא מגיעים לפריפריה, וזה משהו שאותי מקפיץ.

לאה רוזנברג: - - - עמוקה מאוד בתוך ירושלים.

קריאה: זה שכונות מסוימות, זה לא כל העיר.

זבולון אורלב: תודה רבה חברים.

זבולון אורלב: תם הדיון, אבל לא נשלם.

זבולון אורלב: תם הדיון ולא נשלם, כי השנתון עב הכרס, שנדמה לי שמדי שנה הוא לא בדיאטה, הוא משמין והולך, ולא מנחת.

יצחק קדמן: אגב, יש נתונים גם על השמנה של ילדים.

זבולון אורלב: יש לחבר הכנסת דני דנון ולי הצעת חוק בעניין הזה, שלצערי עדיין אין לנו הסכמות ממשלתיות להעביר אותה, אבל פה אנחנו לא נרפה מהעניין הזה.

זבולון אורלב: שנינו שומרים על דיאטה, הוא יותר, אני פחות.

זבולון אורלב: .. אני רוצה לקרוא הודעת סיכום, על דעת ראשי הוועדות, ואני גם מודה שנתתי ליושב ראש המועצה, לדוקטור קדמן, להציץ בהחלטות האלה, ולראות אם אנחנו מצליחים איכשהו להקיף שעה וחצי של דיון.

זבולון אורלב: להלן החלטות הוועדות: 1.

זבולון אורלב: ועדת החינוך, התרבות והספורט, הוועדה לזכויות הילד, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות רשמו לפניהן את עיקרי הנתונים, העובדות והממצאים של הילדים בישראל לשנת 2009, שנחשפו בשנתון הסטטיסטי של המועצה הלאומית לשלום הילד.

זבולון אורלב: הוועדות על יושבי הראש וחבריהן מודות למועצה הלאומית לשלום הילד ולדוקטור יצחק קדמן העומד בראשה על פועליה הברוכים בכלל ועל השנתון בפרט.

זבולון אורלב: 2.

זבולון אורלב: הוועדות שמו לב במיוחד לנתון, שבו יש השפעה ישירה בין מצב סוציו-אקונומי ומבנה משפחתי חד-הורי, הן לפגיעות הילדים והן ליכולתם לרכוש השכלה ולהשתלב כאזרחים נורמטיביים בחברה.

זבולון אורלב: 3.

זבולון אורלב: הוועדות קובעות כי הממצאים והנתונים, המצביעים בעליל על מצוקות חמורות, על בעיות קשות, על קשיים רבים ומפגעים בריאותיים מהותיים בילדים מחייבים את רשויות המדינה להתייחס בכובד ראש לממצאים אלה, ולגבש תוכנית לאומית רב-שנתית להביא רווחה, שיקום, בריאות וחינוך ראויים לכלל הילדים בישראל.

זבולון אורלב: 4.

זבולון אורלב: כך גם הוועדות קוראות למשרדי הממשלה ולרשויות המקומיות ללמוד היטב את נתוני הדוח, כל משרד בתחומו, ולהשתמש בדוח כמורה דרך, כאבן דרך, כדי לשנות ולשפר את העשייה למען הילדים.

זבולון אורלב: 5.

זבולון אורלב: הוועדות תקיימנה דיונים ייעודיים כל ועדה בתחומה כדי לפקח על משרדי הממשלה, שימלאו את חובתם להביא לתיקון המצב, וכן יפעלו כל ועדה בתחומה לקדם חקיקה, שתבטיח את זכויותיהם של כל הילדים בישראל.

זבולון אורלב: 6.

זבולון אורלב: הוועדות קוראות להורים להיות מודעים לסכנות המצויות בסביבתו הקרובה של הילד, ובעיקר בביתו, ולנקוט בכל האמצעים כדי לשמור על שלומו הבריאותי של הילד.

זבולון אורלב: תודה רבה לעמיתיי יושבי הראש, תודה למועצה.

זבולון אורלב: הישיבה נעולה.