ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 741, 2012-07-09 10:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: שבוע חדש.

חיים כץ: יום שני בשבוע.

חיים כץ: נושא חשוב.

חיים כץ: י"ט בתמוז, תשע"ב.

חיים כץ: ה-9 ביולי 2012.

חיים כץ: ואני מתכבד לפתוח את נושא הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – הארכת התקופה לקבלת הפרשי שכר או גמול אחר), התשע"ב-2012, של חברת הכנסת דליה איציק וחבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: וחברתי, חברת הכנסת דליה איציק, - -

דליה איציק: ידידי הטוב.

חיים כץ: - - מה יש לך להגיד על העניין?

דליה איציק: מה יש לך להגיד להגנתך?

דליה איציק: אתה יודע כמה זמן אני מחפשת את רינה.

דליה איציק: איך היא נעלמת.

דליה איציק: אליך היא באה.

דליה איציק: רינה בר-טל.

דליה איציק: אדוני, הואיל ואני יודעת שמזמן הנושא של סוגיית קידום נשים איננו רק סוגיה של נשים.

דליה איציק: והואיל ואני יודעת שמי שמקפח נשים זה, בדרך-כלל, גם גברים.

דליה איציק: אז חשבתי שהכי טוב שהנושא הזה יבוא לוועדה שלך: אל"ף, כי יש לך רקורד מאד מרשים.

דליה איציק: בי"ת, מה לעשות?

דליה איציק: לא יכולים עליך.

חיים כץ: הדיון הוא לא עליי עכשיו.

דליה איציק: חכה, זו רק ההתחלה.

דליה איציק: - - -

חיים כץ: אחר-כך הם - - - בי ויגידו: הראנו לך.

חיים כץ: הראנו לך.

דליה איציק: לכאורה, הנושא היה צריך להיות בוועדה אחרת.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: למה?

דליה איציק: הסבר ופרט.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: הנושא היה צריך להיות פה.

חיים כץ: במפורש רק פה.

חיים כץ: אבל בסדר.

חיים כץ: הנה, את שומעת את ההסתדרות שם.

דליה איציק: אבל אתה רואה, אדוני, שאני מבקשת שזה יהיה כאן.

דליה איציק: לכן, הוא כאן.

דליה איציק: כמו שאנחנו יודעים ישנה אפליה מובנת בשכר בין נשים לבין גברים.

דליה איציק: יוצא לי לאחרונה להתעסק יותר ויותר בראיונות של אנשים חדשים – - - -.

דליה איציק: אתה רואה שלאישה מציעים פחות.

דליה איציק: זה לא יעזור.

דליה איציק: - - - זה משהו כמעט מובנה.

דליה איציק: אני לא אומרת שזה רק חוק: זה תהליך חינוכי, ותהליך זה.

דליה איציק: אבל אתה רואה את זה, שזה כבר מזמן לא - - -.

דליה איציק: זה כבר מזמן לא סט המונחים הזה, וזה נורא מרגיז.

דליה איציק: אבל, אדוני, היתה בחורה מאד אמיצה שעבדה ב"הום סנטר", והלכה לבג"ץ.

דליה איציק: ושם היא הסבירה לשופטים שעל אותה עבודה בדיוק, שכנה לחדר מקבל – איפה סער?

קריאה: - - -

דליה איציק: 17 שקלים.

דליה איציק: והוא - -

קריאה: 26 שקלים.

דליה איציק: - - 26 שקלים.

דליה איציק: הוא לא היה יותר גבוה.

דליה איציק: הוא לא היה יותר יפה.

דליה איציק: הוא לא היה יותר חכם.

דליה איציק: הוא לא עשה יותר עבודה.

דליה איציק: על אותה עבודה.

דליה איציק: והיא הצליחה לשכנע את השופטים, שביקשו ממנה גם ראיות, שזו ממש אותה עבודה.

דליה איציק: אני חושבת שיש פה פריצת דרך מאד רצינית.

דליה איציק: החוק הזה, אפשר לגמור אותו בדקה כי אין פה הרבה שינויים בנוסח, ואין פה שום דבר.

דליה איציק: אבל הרעיון שאתה יכול לתבוע היום את המעביד על שבע שנים ולא רק על שנתיים, הוא רעיון מאד נכון: אל"ף, עד שאתה אוסף את הראיות.

דליה איציק: בי"ת, עד שבתי-המשפט נדרשים לסוגיה, אז היא רק אוספת את החומר וכבר אומרים לה: גברתי, פג תוקפו.

דליה איציק: את כבר לא יכולה לתבוע.

דליה איציק: חבל על הזמן.

דליה איציק: לכי.

דליה איציק: הרעיון הוא כמו שיש בחוקים אחרים – שבע שנים - - - זה מספר נוסחאי כמעט.

דליה איציק: ולכן, אנחנו מבקשים שהיכולת שלה לתבוע תהיה שבע שנים אחורה.

דליה איציק: כמו שאם אתה שורט אוטו, גם יש לך שבע שנים.

דליה איציק: עושים לך שריטה בשכר, בלב, בנשמה – זה שנתיים.

דליה איציק: זה הרעיון.

דליה איציק: נדמה לי שהוא מאד מובן.

חיים כץ: אוקיי.

דליה איציק: הוא גם עבר את ועדת השרים לענייני חקיקה.

דליה איציק: נציגו של שר המשפטים כאן מסתכל עליי מאד-מאד, עורך-הדין סממה.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: תשמעי, המטרה שלנו היא ליצור שוויון חלקי בין שכר של גברים ונשים.

חיים כץ: זאת אומרת, שוויון חלקי – אנחנו רוצים להשוות את שכר הנשים, ולהשאיר איפה שיש להן יתרונות.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים לפגוע בנשים איפה שיש להן יתרונות.

חיים כץ: אבל אנחנו רוצים להגיע לשכר שווה.

חיים כץ: איפה יש להן יתרונות?

חיים כץ: בגיל הפרישה, עם בונוסים מיוחדים בשנים האלה – לא רוצים לפגוע.

חיים כץ: זאת אומרת, איפה שיש העדפה לנשים, להשאיר להן.

חיים כץ: ואיפה שאין העדפה, להשוות בין נשים לגברים.

חיים כץ: זאת גם מטרת החוק הזאת.

חיים כץ: מטרת החוק הזה היא לאפשר למי שנדמה לה שקופחה, לפנות לערכאות ולבקש סעד מבית-המשפט.

חיים כץ: ושהחוק יקבע את כמות השנים שהיא תקבל פיצוי בגין.

חיים כץ: אנחנו אנשים שמכבדים את מילותינו.

חיים כץ: המטרה שלי היא כמו שלך: להביא את זה לשבע שנים.

חיים כץ: אבל בדרך, היתה התחייבות למשרד המשפטים.

חיים כץ: אני אומר לך: תשמע, אני לא רוצה לקבוע את השנים עכשיו.

חיים כץ: אני רוצה להעביר בקריאה ראשונה.

חיים כץ: אנחנו, פה, בנוסח נכתוב בין 7-3 או בין 7-24 או בין 7-1 – לא מעניין.

חיים כץ: אני רוצה להעביר את זה בקריאה ראשונה, שיהיה ראשונה.

חיים כץ: ואחר-כך אני אריב איתך על השש.

חיים כץ: מתאים לך?

חיים כץ: דבר, נציג משרד המשפטים.

גלעד סממה: אני חושב שיש אפשרות כזו.

גלעד סממה: אני לא בטוח.

דליה איציק: עורך-הדין סממה, תאמין לי, תקשיב לי, עצת חברה: במקרה ניקרתי לאיזה משא-ומתן קטנצי'ק כשהייתי בחדרו.

דליה איציק: היה משהו מאד-מאד גדול, אבל משא-ומתן שהיה בדיוק דקה.

דליה איציק: תאמין לי, תפרוש בשיא.

דליה איציק: תגיד כן.

חיים כץ: שמע, הכול פתוח.

חיים כץ: יש כלל גדול בתורה - - -

דליה איציק: הכול פתוח, עורך-הדין סממה, חוץ ממה שלא פתוח.

חיים כץ: שמע, יש כלל גדול בתורה: "זה נהנה וזה לא חסר".

חיים כץ: אנחנו יכולים לחשוב שקיבלנו, שמלוא תאוותינו בידינו.

חיים כץ: ואתה יכול לחשוב שמלוא תאוותך בידך.

חיים כץ: יהיה לנו זמן לדבר.

חיים כץ: למה ללכת מכות עכשיו?

חיים כץ: זו השאלה.

גלעד סממה: זה מה שנקרא, חברת הכנסת איציק: צדיק ורע לו.

חיים כץ: תסביר לי, למה צריך ללכת מכות עכשיו?

חיים כץ: משאיר הכול פתוח – 7-3.

חיים כץ: מעבירים בקריאה ראשונה.

חיים כץ: נשב, נתדיין ונראה איפה אנחנו עומדים.

חיים כץ: לא נושא חדש.

גלעד סממה: בסדר.

גלעד סממה: אין לי בעיה.

חיים כץ: בסדר.

נועה בן-שבת: - - - כרגע לכתוב איזשהו נוסח.

נועה בן-שבת: צריך לכתוב מספר שנים.

גלעד סממה: זהו.

גלעד סממה: בדיוק.

גלעד סממה: מה יהיה הנוסח?

חיים כץ: אני מאפשר לכם, אתם, עורכי-הדין, לנסח.

חיים כץ: זאת הכוונה.

חיים כץ: נעביר את זה בקריאה ראשונה.

חיים כץ: נהיה אחר-כך והלאה.

גלעד סממה: מבחינתי, אין שום בעיה שיהיה כתוב שלוש, ושיהיה כתוב שאנחנו גם שוקלים לעשות את זה לשבע.

גלעד סממה: אין לי בעיה עם זה.

נועה בן-שבת: - - - פתוח.

חיים כץ: אנחנו לא מגדירים.

חיים כץ: אחרי קריאה ראשונה – בין הקריאה השנייה לשלישית – נשב, נדבר ונראה לאן אנחנו הולכים.

דליה איציק: לא.

דליה איציק: הנוסח נשאר כמו שהיושב-ראש הציע, כזה.

דליה איציק: פעם כן, אנחנו - - -

חיים כץ: חברת הכנסת איציק, יהיה בסדר.

נועה בן-שבת: מה, את אומרת שהוא נשאר כפי שהוא היה - - -

דליה איציק: מה שהוא אמר.

חיים כץ: בואו נלך.

חיים כץ: בואו נעשה את זה ככה.

נועה בן-שבת: אבל צריך לכתוב משהו.

נועה בן-שבת: אז זה ייכתב כמו - - -

חיים כץ: את עורכת-דין.

חיים כץ: אני יודע מה זה הסכם.

חיים כץ: להגיע להסכמות זה דבר קל.

חיים כץ: להפוך להסכם זו תורה.

חיים כץ: מאחר ואני לא יודע לכתוב, וחברת הכנסת איציק לא יודעת לכתוב – אולי חברת הכנסת איציק כן יודעת לכתוב, אבל אני לא יודע לכתוב – עורכי-הדין צריכים לנסח את מה שאנחנו מסכמים.

חיים כץ: בשביל זה יש עורכי-דין.

חיים כץ: אתם תסכמו את מה שאנחנו.

חיים כץ: אנחנו, אחרי הקריאה הראשונה, רוצים להתדיין, בין 7-3.

חיים כץ: יכול להיות גם שבע וגם 11.

חיים כץ: הכול.

חיים כץ: לא יכול להיות 11 אם אנחנו תוחמים בשבע.

נועה בן-שבת: יהיה מה - - - שכתוב פה.

נועה בן-שבת: יהיה מה שכתוב בנוסח.

חיים כץ: הכול פתוח.

נועה בן-שבת: הכול פתוח.

נועה בן-שבת: יהיה צריך להיות ברור בדברי ההסבר – הכול פתוח, ואין נושא חדש.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: מצוין.

נועה בן-שבת: אדוני, אם אפשר להגיד עוד משהו, שיש נושא אחד - -

חיים כץ: את יכולה להגיד הכול.

נועה בן-שבת: - - נוסף, שאנחנו רוצים לבקש שגם הוא לא יהיה נושא חדש: כרגע הסעיף הזה אומר שברגע שעברו שנתיים, אי-אפשר לתבוע יותר את הזכות.

נועה בן-שבת: זו התיישנות, מה שנקרא: התיישנות מהותית.

נועה בן-שבת: הזכות לתבוע את השכר כאילו פוקעת.

נועה בן-שבת: ואנחנו רוצים גם בזה לשקול לשנות את הנוסח להתיישנות דיונית, שתקופת ההתיישנות תהיה כך וכך.

נועה בן-שבת: זאת אומרת, אפשר יהיה לתבוע - - -

חיים כץ: אני מכיר את עורך-הדין סממה – לזה הוא בטח מסכים.

נועה בן-שבת: אוקיי.

נועה בן-שבת: - - - נושא חדש.

דליה איציק: בסדר גמור.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אז אנחנו נקריא את זה.

גלעד סממה: אבל רק מילה אחת.

חיים כץ: בבקשה.

חיים כץ: דבר.

גלעד סממה: מאחר ואני כאן גם בתור הממשלה ולא רק משרד המשפטים, אני יודע שיש גם עמדות של משרדים אחרים, וזה מה שהיה בוועדת שרים.

חיים כץ: יש משרדים אחרים?

גלעד סממה: יש משרדים אחרים.

קריאה: כן.

קריאה: משרד האוצר.

חיים כץ: חוץ ממשרד המשפטים יש משרדים אחרים?

גלעד סממה: יש את משרד האוצר, ויש משרדים אחרים לא פחות חשובים.

חיים כץ: מה זה נוגע למשרד האוצר, זה עלויות אפס?

חיים כץ: אני מאמין - - - ישראל אין אפליה כנגד נשים.

אורית זוארץ: אשרי המאמין.

נועה בן-שבת: האמת היא שגם החוק לא מדבר רק על אפליה נגד נשים, אלא גם נגד גברים אם יש מצב כזה.

חיים כץ: תגיד לי מה קרה היום בקדימה?

חיים כץ: מה הסיפור?

קריאה: כולם הגיעו.

קריאה: הם צריכים את חברת הכנסת איציק.

חיים כץ: כשהיא באה אליי היא צריכה חיזוק?

אורית זוארץ: לא, סולידריות.

חיים כץ: אה, סולידריות.

אורית זוארץ: סולידריות.

אריה ביבי: גם חברת הכנסת דליה איציק, גם אתה, גם חברת הכנסת אורית זוארץ.

דליה איציק: הם באו בשבילך.

דליה איציק: הם לא באו בשבילי.

דליה איציק: הם אוהבים אותך יותר.

אריה ביבי: בוקר טוב לך.

אריה ביבי: נעים מאד.

אריה ביבי: חבר הכנסת אריה ביבי.

חיים כץ: מי אדוני?

אריה ביבי: נעים מאד.

אריה ביבי: חבר הכנסת אריה ביבי - - -

חיים כץ: יפה לך.

חיים כץ: יפה לך.

אריה ביבי: בבקשה, תרשום.

חיים כץ: אני כבר שכחתי איך אתה נראה מאז שלא היית פה.

אריה ביבי: הסתפרתי.

חיים כץ: יפה לך.

גלעד סממה: אדוני היושב-ראש, מילה אחת:

גלעד סממה: אני לא רוצה לעלות עם כל - - -.

גלעד סממה: אנחנו מבקשים שיהיה כתוב כרגע שלוש.

חיים כץ: אתה תתאם.

חיים כץ: אני מסמיך אותך ואת היועצת המשפטית לנסח.

נועה בן-שבת: אין לך התנגדות אם יהיה כתוב שלוש, כרגע - - - בדברי ההסבר.

חיים כץ: לא, לא רק שלוש.

חיים כץ: בין 7-3.

קריאות: - - -

נועה בן-שבת: הצעת החוק, גם - - -

חיים כץ: שיהיה כתוב עד שבע.

קריאה: - - - באמצע, פה.

חיים כץ: עורך-הדין סממה, יהיה כתוב עד שבע.

גלעד סממה: אין לי בעיה.

גלעד סממה: אני חושב שליועצת המשפטית יש בעיה מבחינת הנוסח.

גלעד סממה: ככה אני - - -

חיים כץ: אתם תשבו ותנסחו.

גלעד סממה: אין בעיה.

גלעד סממה: אנחנו - - -

נועה בן-שבת: אנחנו לא יכולים לכתוב בין לבין, כי תקופת ההתיישנות – השאלה היא מתי היא - - -

חיים כץ: עד שבע.

נועה בן-שבת: אבל אין עד שבע.

נועה בן-שבת: זה יכול להיות - - -

חיים כץ: לא.

חיים כץ: סליחה, אנחנו מדברים על שני נושאים שונים: את מדברת על תקופת ההתיישנות.

נועה בן-שבת: נכון.

חיים כץ: ואני מדבר על תקופת הרטרואקטיביות.

נועה בן-שבת: זה אותו דבר, בעצם.

חיים כץ: זה לא אותו דבר בכלל, כי שנתיים אתה יכול לתבוע.

נועה בן-שבת: נכון.

חיים כץ: אבל במשך השנתיים אתה יכול לתבוע גם על שבע שנים.

נועה בן-שבת: לא.

חיים כץ: מה לא? את מחוקקת, ובחקיקה את יכולה להגיד: אני אוכל לתבוע במשך שבע שנים, אבל אני אוכל לבקש רק חמש שנים רטרואקטיבית, למשל.

חיים כץ: יכול להיות כזה דבר?

נועה בן-שבת: תראה, אפשר לכתוב.

נועה בן-שבת: אבל, כרגע, מה שאומר - - -

קריאה: בטח.

קריאה: זה שני צירים.

חיים כץ: זה שני צירים שונים לגמרי.

ורד וייץ: - - - ומהותי.

חיים כץ: זה שני צירים שונים לגמרי.

קריאה: עכשיו החוק אומר שבכל מקרה אתה יכול לתבוע רק על שנתיים.

קריאה: אין לך - - -

חיים כץ: אנחנו רוצים פעמיים.

חיים כץ: ואנחנו סיכמנו, והוא מסכים, שאנחנו נוכל לדבר – שנוכל לתבוע על שבע שנים.

חיים כץ: עד שבע שנים נוכל להגיש תביעה.

חיים כץ: יחד עם זה, אנחנו מדברים על הרטרואקטיביות.

חיים כץ: וגם ברטרואקטיביות אמרנו: אנחנו, עד שבע שנים.

חיים כץ: בין 7-3 שנים – זה יסוכם אחרי הקריאה הראשונה.

נועה בן-שבת: אבל אין לנו אפשרות לנסח את זה.

קריאה: למה לא להשאיר?

נועה בן-שבת: כי זה על שבע שנים.

נועה בן-שבת: למה שלא יישאר שבע שנים עכשיו?

קריאה: הוא אומר שלא.

קריאה: שאנחנו לא יכולים - - -

קריאה: - - -

דליה איציק: אבל זה מה שהוא מייעץ לך.

חיים כץ: היועצת המשפטית בן-שבת, אלה בדיוק הדברים שאתם, עורכי-הדין, צריכים לנסח את מה שאנחנו אומרים.

חיים כץ: אנחנו רוצים מגרש פתוח, מאחר ואנחנו התחייבנו להעביר את זה בטרומית לשלוש.

חיים כץ: לא רוצה לרשום שלוש.

נועה בן-שבת: אוקיי.

נועה בן-שבת: אז נרשום שבע, ואחרי זה - - -

חיים כץ: גם חברת הכנסת דליה איציק לא רוצה לרשום שלוש.

נועה בן-שבת: זה פתוח לדיון לאחר-מכן.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אבל אנחנו נרשום עד שבע.

חיים כץ: לא שבע, עד שבע.

חיים כץ: אם את לא רוצה לרשום שלוש, נרשום עד שבע.

נועה בן-שבת: אוקיי.

נועה בן-שבת: אז אתה רוצה בעצם - - -

חיים כץ: אתם עורכי-דין, אני לא יודע לכתוב.

קריאה: איך אפשר לכתוב - - -, ומה לכתוב?

נועה בן-שבת: לא זכאי.

נועה בן-שבת: אבל אז זה אומר לתקופה העולה על שבע שנים שקדמו ליום הגשת התובענה.

נועה בן-שבת: אבל זה בדיוק הנוסח הזה.

חיים כץ: אבל את לא מדברת איתי על הניסוח.

חיים כץ: את יודעת יותר טוב ממני.

חיים כץ: אני אומר לך בדיוק מה אני רוצה.

דליה איציק: סליחה, אדוני, ברשותך – היועצת המשפטית בן-שבת, יש פה שני נושאים: אחד, רטרואקטיביות, שעליו תיכף צריך לסכם.

דליה איציק: בקריאה הראשונה נשאר הנוסח בדיוק כפי שהוא - - -

נועה בן-שבת: הוא נשאר - - -

דליה איציק: לאחר שנסיים את הקריאה הראשונה, נבוא לכאן.

דליה איציק: הואיל וגם התחייבנו - - -, פחות או יותר, לעמוד בהתחייבות.

דליה איציק: פחות מאשר יותר.

נועה בן-שבת: אז אנחנו נשאיר את הנוסח כפי שהוא, כרגע.

נועה בן-שבת: ואחרי זה, בקריאה השנייה והשלישית נדון בשנים, בתקופות ובסוג ההתיישנות.

דליה איציק: נכון.

נועה בן-שבת: אז הנוסח נשאר כפי שהוא היה בקריאה הטרומית.

חיים כץ: מתאים לך?

גלעד סממה: לא.

גלעד סממה: יש לי בעיה עם זה.

נועה בן-שבת: בדברי ההסבר ייאמר שאפשר - - -

חיים כץ: היועצת המשפטית בן-שבת, אנחנו התחייבנו.

חיים כץ: אני אראה.

חיים כץ: אני רוצה ללכת לפי הכלל הגדול: "זה נהנה וזה לא חסר", ואתם תכתבו.

חיים כץ: ואף-אחד לא יביא נושא חדש, לשני הנושאים.

נועה בן-שבת: מה לא - - -?

חיים כץ: הוועדה תסמיך את עורכי-הדין - - -

גלעד סממה: לא יהיה נושא חדש.

חיים כץ: לא יהיה נושא חדש.

גלעד סממה: אני רק רוצה לומר: המטרה שלי כאן היא אותה מטרה.

חיים כץ: אני יודע.

חיים כץ: אנחנו לא נערים מכשול בפני סומא.

דליה איציק: הוא דווקא היה בסדר, - - -

חיים כץ: במקרה הזה.

גלעד סממה: אני מבקש שייכתב כרגע, לקריאה הראשונה: שלוש - - -

חיים כץ: תתאמו ביניכם.

גלעד סממה: בסדר גמור.

קריאה: אבל צריך החלטה של הוועדה לעניין הזה.

גלעד סממה: וכדי שלא יהיה נושא חדש אנחנו נכתוב שאנחנו גם בוחנים, עדיין, ואנחנו נמשיך לבחון את הנושא של שבע שנים.

דליה איציק: לא, לא.

דליה איציק: בקריאה הראשונה יישאר ככה.

דליה איציק: אחר-כך תחזור לכאן.

דליה איציק: עורך-הדין סממה, אנחנו לא נרמה.

גלעד סממה: אני לא חושב שתרמו, חס-וחלילה.

חיים כץ: עורך-הדין סממה, נרשום עד שבע שנים.

גלעד סממה: אפשר לכתוב עד שבע שנים?

נועה בן-שבת: אין אפשרות.

נועה בן-שבת: הנוסח - - -

חיים כץ: כן.

חיים כץ: עד שבע שנים.

חיים כץ: יש אפשרות לרשום עד שבע שנים.

אורית זוארץ: לכל היותר.

נועה בן-שבת: נכתוב שאפשר יהיה לתבוע במשך תקופה של עד שבע שנים.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: ולקבל עד שבע שנים רטרואקטיבית.

עדי גולדינר: לתבוע עד שבע שנים.

יעל ישראלי-נבו: לא.

יעל ישראלי-נבו: עד שבע שנים, זה שבע שנים.

יעל ישראלי-נבו: מבחינה משפטית, עד שבע שנים זה שבע שנים.

דליה איציק: אנחנו יודעים.

דליה איציק: לכן, אנחנו אומרים.

דליה איציק: מה אנחנו לא יודעים?

דליה איציק: אנחנו יודעים.

יעל ישראלי-נבו: אני ממשרד האוצר, ולנו יש קושי עם העמדה הזאת.

חיים כץ: מי אמר שעד שבע שנים זה שבע שנים?

חיים כץ: אולי זה שש שנים במשא-ומתן?

יעל ישראלי-נבו: בסדר.

יעל ישראלי-נבו: זה שש שנים, וזה גם שבע שנים.

חיים כץ: וזה גם שלוש שנים.

יעל ישראלי-נבו: זה גם שלוש שנים, אבל זה גם - - -

חיים כץ: אנחנו יודעים.

חיים כץ: אבל הסיכום שלנו היה עם משרד המשפטים ולא אתכם, לצורך העניין.

יעל ישראלי-נבו: בסדר.

יעל ישראלי-נבו: אבל - - -

חיים כץ: לצורך העניין.

חיים כץ: ברגע שאנחנו מדברים ואנחנו אומרים שהכול פתוח, אז הכול פתוח.

יעל ישראלי-נבו: העמדה שלנו היא שלוש שנים.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: תקריאי את זה – עד שבע שנים, ואנחנו נצביע על זה.

חזקיה ישראל: לצד המהותי, מתי דנים?

חזקיה ישראל: בישיבה הבאה?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: תקריאי.

נועה בן-שבת: צריך להגיד: בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996, בסעיף 8(א), במקום סעיף קטן (א), ייאמר: תקופת ההתיישנות תהיה עד שבע שנים.

חיים כץ: כן.

נועה בן-שבת: או שבע שנים, בעצם.

חיים כץ: עד שבע שנים.

חיים כץ: לא שבע שנים.

נועה בן-שבת: עד שבע שנים?

חיים כץ: כן.

נועה בן-שבת: לא יאשרו.

נועה בן-שבת: מבחינת הנוסח - - -

חיים כץ: את יודעת מה, תרשמי בין 7-3 שנים.

חיים כץ: יהיה - - -

נועה בן-שבת: אנחנו לא יכולים לכתוב.

נועה בן-שבת: אני יכולה לכתוב בדברי ההסבר: יסוכם במהלך הקריאות השנייה והשלישית.

קריאה: למה?

נועה בן-שבת: אני יכולה לכתוב בדברי ההסבר, אבל הנוסח צריך להגיד משהו.

גלעד סממה: אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: כן.

גלעד סממה: אני מבקש להקל כאן.

גלעד סממה: בואו נכתוב כרגע את ההסכמות.

גלעד סממה: ההסכמות, כרגע, זה שלוש שנים.

גלעד סממה: ואנחנו - - -

דליה איציק: לא, לא, לא.

גלעד סממה: רק שנייה.

גלעד סממה: רק רגע.

גלעד סממה: אני מבקש.

גלעד סממה: יש לנו כאן עבודה גם בתוך המשרדים.

גלעד סממה: אתם מכירים את העמדה שלי בעניין הזה.

גלעד סממה: כרגע, ההסכמות – הצלחנו להעביר את זה בוועדת השרים - - -

חיים כץ: מי מדבר?

חיים כץ: שיידעו.

חיים כץ: לפרוטוקול.

גלעד סממה: מה?

חיים כץ: לפרוטוקול, תגיד מי מדבר.

גלעד סממה: גלעד סממה, יועץ שר המשפטים.

חיים כץ: אוקיי.

גלעד סממה: כרגע, הגענו להסכמות על ההרחבה עד שלוש שנים.

גלעד סממה: אנחנו לא שוללים את ההרחבה עד לשבע שנים.

דליה איציק: לא, לא.

גלעד סממה: כרגע, ועדת השרים – הממשלה קיבלה החלטה להרחיב את זה לשלוש שנים.

דליה איציק: עורך-הדין סממה, הואיל וגם אני דיברתי עם כמה שרים – אתה יודע.

גלעד סממה: אני יודע.

גלעד סממה: אבל זה - - -

דליה איציק: הואיל וגם אני עזרתי לך קצת.

דליה איציק: והואיל וגם ראו את היושב-ראש, חיים כץ - - -.

דליה איציק: אז אתה יודע, גם לא היה פה משהו פוליטי.

גלעד סממה: נכון, זה לא פוליטי.

גלעד סממה: - - -

דליה איציק: אני מציעה שהניסוח יהיה בדיוק כפי שהיושב-ראש הציע.

חיים כץ: בואו תנסחו.

חיים כץ: למה אתם לא יודעים לנסח?

חיים כץ: הוועדה - - -

גלעד סממה: אני יודע.

גלעד סממה: אני מציע את זה.

דליה איציק: אחר-כך, עורך-הדין סממה.

דליה איציק: עורך-הדין סממה, אחרי הקריאה הראשונה נריב.

דליה איציק: למה לריב עכשיו?

דליה איציק: אחרי הקריאה הראשונה נחזור לפה.

דליה איציק: יש פה בעיה.

דליה איציק: כשאתה אומר לכנסת: היא מצביעה על שלוש שנים.

דליה איציק: לאחר-מכן, כשאתה בא לפה, זה איננו מחייב את הכנסת.

דליה איציק: אני רוצה שתבין את זה.

דליה איציק: זה בעייתי.

דליה איציק: לכן, אנחנו לוקחים את השפיל.

דליה איציק: פחות, מותר.

דליה איציק: יותר, אתה לא יכול.

חיים כץ: חברת הכנסת איציק, אני רוצה לעשות הפסקה של שלוש דקות.

גלעד סממה: אין בעיה.

חיים כץ: שלוש דקות הפסקה.

חיים כץ: אנחנו סיכמנו כדלקמן: בהצעת החוק בקריאה הראשונה יהיה כתוב שלוש שנים, כשיש פה התחייבות של משרדי הממשלה שאנחנו יכולים לדון עד שבע שנים.

חיים כץ: מקובל?

גלעד סממה: מקובל לגמרי.

חיים כץ: לפרוטוקול.

גלעד סממה: מקובל לגמרי.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תקריאי את זה, ותכתבי את זה בדברי ההסבר.

נועה בן-שבת: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – הארכת התקופה לקבלת הפרשי שכר או גמול אחר), התשע"ב-2012.

נועה בן-שבת: 1.

נועה בן-שבת: תיקון סעיף 8 – בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996, בסעיף 8(א), במקום "עשרים וארבעה החודשים" יבוא "שלוש השנים".

חיים כץ: "36 חודשים".

נועה בן-שבת: "36 חודשים".

קריאה: ותקופת ההתיישנות?

חיים כץ: אותו דבר.

נועה בן-שבת: זה אותו דבר כרגע.

נועה בן-שבת: זה גם דבר שאנחנו נדון בזה בהמשך אם יבחינו בין תקופת התביעה לבין תקופת הזכאות.

נועה בן-שבת: 36 חודשים.

נועה בן-שבת: ואנחנו נבהיר בדברי ההסבר שהנושא הזה עדיין פתוח לדיון בוועדה, ויידון בקריאות השנייה והשלישית.

חיים כץ: אנחנו נצביע על זה.

חיים כץ: מי בעד ירים את ידו.

חיים כץ: הצבעה בעד הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – הארכת התקופה לקבלת הפרשי שכר או גמול אחר), התשע"ב-2012 – 4 נגד – אין נמנעים – אין הצעת החוק נתקבלה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: ואת מצביעה במקום חבר הכנסת אריה ביבי.

חיים כץ: ואת מצביעה במקום חברת הכנסת רחל אדטו.

חיים כץ: ואת במקום חבר הכנסת אילן גילאון.

חיים כץ: וכל חברי הכנסת שנמצאו פה, ואישרו את הצעת החוק כהכנה לקריאה הראשונה – אני מקווה שהיא תעבור במליאה, בקריאה הראשונה.

חיים כץ: ואנחנו נשלים אותה פה, במושב הזה, בקריאות השנייה והשלישית.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.

גלעד סממה: תודה רבה.