ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 758, 2012-07-22 14:30

אילן גילאון: שלום לכולם.

אילן גילאון: אנחנו עוסקים היום בהצעת חוק זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ב-2012.

אילן גילאון: מי מציג את הנושא?

אילן גילאון: דבי, בבקשה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו מודים לוועדה על המאמצים שעשתה כדי להביא את הצעת החוק לדיון היום.

דבורה ספיר אליעזר: כפי שאמרנו בדיון הקודם בנושא של תעסוקה של אנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים, בו בני פפרמן נתן את הדוח של המינהל, עשינו את כל המאמצים כדי להיות כאן לפני סוף המושב.

דבורה ספיר אליעזר: מדובר בהצעת חוק שעניינה להפוך להוראת קבע את חוק זכויות אנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים (הוראת שעה).

דבורה ספיר אליעזר: החוק הקיים מבקש לעודד את התעסוקה השיקומית של אנשים עם מוגבלות בעלי יכולת עבודה מופחתת מאוד בשוק העבודה הפתוח וזה נעשה באמצעות שני מנגנונים:

דבורה ספיר אליעזר: מנגנון אחד הוא קביעה שאותו אדם עם מוגבלות המועסק בשוק העבודה החופשי, מועסק כמשתקם על פי אבחונים שנעשו בתעסוקה וקביעת גמול תעסוקה בהתאם ליכולת העבודה שלו.

אילן גילאון: בתעסוקה עצמה.

דבורה ספיר אליעזר: נכון.

דבורה ספיר אליעזר: האבחון נעשה בתוך התעסוקה ולכן נקבעה בחוק תקופה לאבחון של 145 ימים.

דבורה ספיר אליעזר: המנגנון השני הוא להקנות לו מיומנויות בעבודה וגם להקנות לו זכויות בעבודה כפי שקיים בשוק העבודה לגבי מי שנמצא ביחסי עבודה כגון זכות לחופשה, זכות לשעות עבודה קבועות, זכות להיעדרות בגין חופשת לידה וכיוצא באלה.

אילן גילאון: זה יש להם גם כשאין יחסים של עובד ומעביד.

דבורה ספיר אליעזר: נכון.

בני פפרמן: רק על זה מדובר.

דבורה ספיר אליעזר: התוספת השנייה לחוק קובעת זכויות שהן זכויות דומות לזכויות של עובדים במקומות עבודה.

דבורה ספיר אליעזר: מצד אחד זה נכון לקבוע בחוק שלא מתקיימים יחסי עובד ומעביד כי טיב ההעסקה הוא בעצם שיקום.

דבורה ספיר אליעזר: מצד שני, המחוקק מקנה זכויות שהן זכויות דומות לזכויות בתעסוקה שקשורות לשעות עבודה וזכויות לדמי מחלה, חופשה שנתית וכיוצא באלה.

אילן גילאון: כמה אנשים היו מעורבים עד עכשיו?

אילן גילאון: מתי התחיל הפרויקט וכמה מתוכם עברו?

בני פפרמן: החוק התחיל להיות מיושם לפני כחמש שנים, ארבע שנים בצורה יותר פעילה, ועד היום סדר גודל של קרוב ל-150 אנשים.

אילן גילאון: היו בפרויקט.

בני פפרמן: בתוכנית.

בני פפרמן: שעברו את שלבי החוק.

בני פפרמן: נבחנו במסגרת חוק המשתקם ונקבע להם עד 19 אחוזים.

אילן גילאון: כמה מתוכם הפכו ממשתקמים לעובדים?

בני פפרמן: למיטב זיכרוני, 25 אחוזים מהם.

אילן גילאון: זאת לא ממש הצלחה מסחררת.

בני פפרמן: אני חושב שרבע מהאנשים שמלכתחילה נקבעה להם רמה נמוכה של משתקם, אחרי שנה עברו להיות עובדים רגילים, לטעמי זו הצלחה.

בני פפרמן: אני לא יודע אם זאת הצלחה מסחררת, אבל זאת הצלחה.

בני פפרמן: אם הם יתמידו, הם יכולים להזמין אותנו שנה אחרי כן וזה יכול להתפתח.

אילן גילאון: אתה מדבר על חמש שנים.

בני פפרמן: כן.

בני פפרמן: אני מדבר על חמש שנים.

דבורה ספיר אליעזר: הערה שלא אמרתי בתחילת דבריי.

דבורה ספיר אליעזר: באמת מדובר בהוראת שעה שהייתה קיימת חמש שנים והיא הולכת לפוג ב-2 באוגוסט אם הוועדה לא תחליט על הארכתה או על הפיכת הוראת השעה להוראת קבע.

קובי כהן: ארגון הפעולה של הנכים.

קובי כהן: רציתי לשאול כשאלה ראשונה כמה אנשים עם מוגבלות עברו ממסגרת הגדרת משתקם למסגרת של שכר מתואם.

אילן גילאון: עכשיו ניתנה תשובה לכך.

וילמה מאור: 25 אחוזים מהם.

אילן גילאון: אם 150 עסקו בכך ו-25 אחוזים עברו, זה אומר 25 אחוזים מ-150.

אילן גילאון: קצת פחות מארבעים אנשים.

אברהם יוסף סלומה: יש לי כאן תחושה לא נעימה.

אברהם יוסף סלומה: אני מרגיש ריח עבדות וניצול מחפיר של אנשים שאין להם יכולת להגיד שהם מנוצלים.

אברהם יוסף סלומה: אנחנו בעד קידום, בעד תעסוקה, אבל אני לא רואה כאן כל קידום אלא אפילו נסיגה אחורה.

אברהם יוסף סלומה: אני מזכיר את הפתרון הסופי במחנות הכפייה.

אילן גילאון: אבי.

אילן גילאון: אתה לא במקום הנכון.

אילן גילאון: המצב מספיק קשה ולא צריך לעשות אנלוגיות, בטח לא בוועדה שאני עומד בראשה.

אילן גילאון: בלי אנלוגיות.

אילן גילאון: אין כאן פתרון סופי.

אברהם יוסף סלומה: ידעתי שזה יגרם לתגובה הזאת.

אילן גילאון: זה לא לעניין.

אילן גילאון: אם יש לך דברים כאלה לומר, תאמר אותם בכתובת הנכונה ולא כאן.

אברהם יוסף סלומה: אני מציע להוריד מסדר היום את הוראת השעה הזאת.

אברהם יוסף סלומה: תודה רבה.

עידית גרינבאום גודס: אני מרכזת את פורום פת, פורום הארגונים העוסקים בליווי והשמה של אנשים עם מוגבלות בתעסוקה.

עידית גרינבאום גודס: אני רוצה להזכיר למה סטטוס המשתקם הזה בכלל קיים.

עידית גרינבאום גודס: גם בית המשפט העליון בכמה פסקי דין דיבר על הצורך בסטטוס כזה וגם משרדי הממשלה והכנסת הכירו בצורך ליצור סטטוס מיוחד, שיכול מאוד להיות שהוא זמני עבור חלק נכבד מהאנשים, כאשר מטרת התעסוקה באותו זמן נתון היא תעסוקה למטרת שיקום.

עידית גרינבאום גודס: המהות שלה היא שיקומית והיא לא מהות תעסוקתית רגילה מפאת יכולת העבודה הנמוכה של אותם אנשים באותו שלב ובאותה נקודת זמן.

עידית גרינבאום גודס: אנחנו חושבים שהסטטוס הזה יכול לפתוח פתח למאות ואלפי אנשים להשתלב בשוק העבודה.

עידית גרינבאום גודס: זה יכול לפתוח את השער, את הצוהר, ואחר כך, בהמשך, יכולים להשתלב, ומאוד היה רצוי שישתלבו, בהעסקה נורמטיבית, אם זה מתאפשר החוק הזה, אנחנו רואים שבמובן הזה הוא לא הגשים את מטרתו.

עידית גרינבאום גודס: כשאני נפגשת עם עובדי השמה ועם הנציגים של הארגונים שיושבים אתי, הם אומרים שהחוק הזה לא משרת אותם והם לא מסתייעים בו, לא נעזרים בו, הוא לא מהווה עבורם שום תרומה ושום כלי כשהם רוצים לפתוח את הדלת בפני מעסיקים.

עידית גרינבאום גודס: הוא קיים שם, אבל הוא לא פותח ולא מסייע כאשר לשם באמת כיוונו.

עידית גרינבאום גודס: לכן לנו בפורום יש בהחלט כיוון מגובש.

אילן גילאון: מה הייתם עושים?

עידית גרינבאום גודס: נמצאות כאן נציגות בכירות מאקי"ם ומאלווין שיכולות לספר על כך.

עידית גרינבאום גודס: הרבה פעמים השלב הראשון של השילוב של האנשים האלה בתעסוקה הוא שלב קבוצתי.

עידית גרינבאום גודס: הם לא הולכים להשמה אינדיבידואלית עצמאית בשל הקשיים התפקודיים והצורך באיזשהו ליווי ותיווך צמוד.

עידית גרינבאום גודס: הרבה פעמים ההשמה היא קבוצתית וזה בדיוק דבר עליו דיברנו גם עם בני פפרמן.

אילן גילאון: מה אתם מציעים?

אילן גילאון: הכשרה או בדיקה או אבחון לפני?

עידית גרינבאום גודס: אנחנו מציעים בדיקה מקצועית לקביעת הסטטוס הזה לפני ההשמה, כדי שנוכל ליצור אצל המעביד איזשהו סטטוס כשהוא קולט אדם כזה, בין אם באופן יחידני ובין אם באופן קבוצתי, שמונה, עשרה או 12 אנשים בקבוצה, ליצור אצלו איזושהי ודאות לתקופה מסוימת שיכולה להיות שנה.

אברהם יוסף סלומה: לכל החיים.

עידית גרינבאום גודס: לא לכל החיים.

עידית גרינבאום גודס: ודאי שלא.

אברהם יוסף סלומה: זה לכל החיים.

אילן גילאון: אבי, אתה דיברת ולא הפריעו לך.

עידית גרינבאום גודס: ודאי שלא לכל החיים.

עידית גרינבאום גודס: המנגנון הזה של אבחון תקופתי הוא מנגנון נכון.

עידית גרינבאום גודס: לא צריך לשפוך את התינוק עם המים.

עידית גרינבאום גודס: יש כאן דברים נכונים אבל צריך שיהיה בידינו כלי לפתוח את שערי המעסיקים, בין אם זה יחידני ועל אחת כמה וכמה כשזה בא בקבוצה עם ליווי צמוד כשאנחנו מתחילים לשלב את האנשים עם ליווי צמוד.

עידית גרינבאום גודס: זה ניסיונם של אנשי המקצוע.

עידית גרינבאום גודס: אני מדברת על מה שאנשים עושים יום-יום כשהם משלבים את האנשים בפועל.

עידית גרינבאום גודס: לכן אנחנו סבורים שאפשר למצוא את המנגנון המקצועי במשרדי הממשלה, במשרד הרווחה והתמ"ת.

עידית גרינבאום גודס: אפשר למצוא את המנגנון שיקבע את הסטטוס מבעוד מועד ואת פרקי הזמן שבהמשך הוא ייבדק - אנחנו לא רוצים שזה יהיה לתמיד ושלא ייבחן בהמשך – וכדי שיהיה אפשר לפתוח את הדלתות.

אילן גילאון: זה מאוד כללי.

אילן גילאון: תנסי להיות יותר קונקרטית.

עידית גרינבאום גודס: ועדה של אבחון תעסוקתי.

אילן גילאון: הרי יש היום ועדה.

אילן גילאון: מי עושה את הדברים האלה?

עידית גרינבאום גודס: זה שונה.

עידית גרינבאום גודס: התמ"ת אמון על אבחון של תעסוקה.

עידית גרינבאום גודס: אבחון שכר.

עידית גרינבאום גודס: אבחנות התמ"ת אמונות מכוח חוק על בחינת השכר של האדם לפי התפוקה באותו מקום עבודה בו הוא כבר מושם והוא נקלט והתאקלם למשך מספר חודשים.

עידית גרינבאום גודס: זאת הטריטוריה המקצועית וזאת היכולת המקצועית של המאבחנות האלה.

עידית גרינבאום גודס: אנחנו מדברים על משהו קצת שונה ובמשרדי הממשלה יש יכולת מקצועית שאפשר לשדרג אותה.

עידית גרינבאום גודס: יש יכולת מקצועית לעשות אבחון תעסוקתי טרום השמה ולבדוק אותו.

עידית גרינבאום גודס: אנחנו כמובן צריכים לעשות את הבדיקות האלה, כמו שהמאבחנות האלה עושות, בהמשך הדרך אבל ליצור איזשהו שער כניסה, איזשהו פרק זמן שהאדם נקלט, שהמעסיק יודע שהוא מקבל היום אדם עם יכולות מאוד נמוכות, הוא מקבל אותו בסטטוס כזה וכזה והוא יודע שבעתיד הסטטוס הזה ייבחן מחדש או שהוא יקבל שישה או שמונה או 12 אנשים.

עידית גרינבאום גודס: תדעו שהנושא של הקבוצות הוא היום בחזית של שילוב של אנשים מאוד נמוכים מבחינת התפקוד.

אילן גילאון: באיזה אוכלוסיות בעיקר מדובר?

עידית גרינבאום גודס: בעיקר מדובר על אנשים עם פיגור שכלי.

עידית גרינבאום גודס: אני רוצה לומר ש-10,500 אנשים, לפי נתונים של משרד הרווחה מ-2011, נמצאים היום ללא כל מסגרת תעסוקתית.

שלומית דור: 75-80 אחוזים בגילאי 21 ומעלה.

אילן גילאון: זה על הספקטרום כולו?

קובי כהן: נמצאים ללא פתרון.

שלומית דור: נכון.

בני פפרמן: אני שומע את ההצעה של עורכת הדין עידית גודס ואני שואל את עצמי למה זה רלוונטי להיום?

בני פפרמן: זה פשוט לא רלוונטי.

בני פפרמן: יש היום הצעת חוק שאומרת דבר די מפורש.

בני פפרמן: נכון שאין לה הצלחות גדולות ואנחנו גם יודעים מה הסיבה לכך.

בני פפרמן: לו מנהלי המפעלים המוגנים היו מוכנים לוותר על חלק מהאנשים שלהם בתוך המפעלים המוגנים, זו אותה קבוצה חזקה במיוחד, יכול להיות שהם היו בשוק העבודה.

אילן גילאון: אתה מדבר על סדרי גודל של שכר שדומים מאוד למפעלים המוגנים.

אילן גילאון: איזה סיכוי יש לזה?

אילן גילאון: בן אדם יעזוב מקום מוגן כדי לקבל את אותה תמורה במקום אחר?

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: אתה יודע שהמפעלים המוגנים היום הם אם כל חטאת.

אילן גילאון: המוצא שאתם נותנים כאן לאנשים כאלה, אין השתתפות אמיתית של המדינה בתוך המשחק הזה.

אילן גילאון: יש בחינת יכולת ולהשאיר את כל העניינים האלה למערכת של עובד ומעביד.

בני פפרמן: יש הבדל גדול.

בני פפרמן: נכון שבתנאי התחלה יכול להיות שמבחינה כספית זה אותו דבר, אבל מה שאין לך בדרך כלל במפעלים המוגנים, זאת ההתקדמות.

בני פפרמן: מה שכן יש לך במסגרת החוק הזה, זאת האפשרות להתקדם.

בני פפרמן: לכן 25 אחוזים מתקדמים.

בני פפרמן: אני חושב שאם נעשה איזה שהן פעולות נוספות שקשורות יותר בהכשרת אותם אנשים, אפשר יהיה גם לעשות מעבר לכך.

בני פפרמן: אני חוזר לגופו של עניין.

בני פפרמן: ההצעה הזאת עם כל החשיבות שלה, יכול להיות שהיא צריכה להידון אבל זה לא במסגרת החוק הזה.

אילן גילאון: אני רוצה שתציע פתרון אחר.

קובי כהן: יש לי פתרון.

אילן גילאון: כי לא נוריד את זה מסדר היום.

קובי כהן: קודם כל, אני רוצה להציג את ההצעה כפי שאני רואה אותה.

קובי כהן: אני רוצה לומר שאנחנו בעד יציאת נכים לעבודה במקומות עבודה רגילים.

קובי כהן: שיהיה ברור לכולם שאנחנו בעד.

קובי כהן: כאן אני רואה שעומדת בפנינו הצעת חוק שכל המטרה שלה היא אחת: לקבע אי שוויון שנקבע בהוראת שעה.

קובי כהן: מהות הוראת השעה היא אחת:

קובי כהן: ביטול הגנת יחסי עובד-מעביד לקבוצת נכים שנכללת בחוק הזה.

אילן גילאון: אני רוצה פתרון ואתה לא נותן לי פתרון.

קובי כהן: אני מגיע לזה.

קובי כהן: יחסי עובד-מעביד הם הגנה שקיימת לכל אדם עובד במדינת ישראל.

קובי כהן: ההגנה היא לא הגנה שהעובד בוחר.

קובי כהן: בזמנו, עת דנו על החוק הזה, החליטו שהזכות הזאת היא זכות אוטומטית.

אילן גילאון: אח שלי, אני יותר משוכנע ממך במה שקורה כאן.

אילן גילאון: לכן, תהיה פרודוקטיבי כי אני מנסה להתקדם.

קובי כהן: תן לי להגיע.

קובי כהן: אני רוצה להגיע לזה לאט לאט.

קובי כהן: ברשותך, עוד כמה רגעים.

קובי כהן: אף אחד אינו יכול לוותר על הזכות הזאת.

קובי כהן: אפילו אם אתה רוצה, אתה לא יכול לוותר על זה.

קובי כהן: המחוקק חוקק את חוק השוויון ובחוק השוויון הוא קבע את עיקרון השוויון שאומר שזכויותיהם של אנשים – אנחנו מדברים כאן על זכות יסוד, על זכות הגנה בעבודה - עם מוגבלות ומחויבותה של החברה בישראל לזכויות אלה מושתתת על ההכרה בעיקרון השוויון.

קובי כהן: הזכות הזאת לשוויון בתעסוקה ובעבודה גם מוכרת באמנה הבינלאומית שעוד מעט עומדים לאשרר.

קובי כהן: באמנה כתוב שאנשים שהם צדדים, מכירים בזכותם של אנשים עם מוגבלות לעבוד בשוויון עם האחרים.

קובי כהן: בנוסף לכך, האמנה גם כותרת שעל המדינה להגן על זכותם של אנשים עם מוגבלות בשוויון עם האחרים.

קובי כהן: אתה אומר לי כאן שחוק המשתקמים אומר דבר מאוד פשוט.

אילן גילאון: אגב, אני לא אומר לך את זה.

אילן גילאון: אני כתבתי את מה שקראת קודם.

קובי כהן: בסדר.

קובי כהן: החוק מבקש לקבוע דבר מאוד פשוט.

קובי כהן: הוא מבקש שתעשה הפרדה ותיצור אי שוויון בין אנשים עם מוגבלות לאנשים אחרים.

קובי כהן: לא מדובר רק על זכויות של אזרחים במדינת ישראל כי כל אדם באשר הוא אדם מוגן על ידי החוק.

אילן גילאון: אנחנו יכולים להמשיך עוד שעתיים.

אילן גילאון: מה שאתה תגיד, אני אגיד יותר.

אילן גילאון: אני למשל טוען שהמדינה צריכה להיות ערבה בשני תחומים.

אילן גילאון: תגיד מה אתה מציע.

קובי כהן: תן לי לסיים בבקשה.

קובי כהן: לא רק שאלה אזרחים אלא אנחנו גם מגינים על הזכות הזאת של מעביד כלפי עובדים זרים, אנחנו מגינים על הזכות הזאת בקשר לפלשתינאים ואנחנו מגינים על הזכות הזאת גם לגבי מסתננים שאין להם זכויות עובד ומעביד.

אילן גילאון: אנחנו עוסקים בהצעה שהביא לכאן התמ"ת.

קובי כהן: עכשיו להצעה.

אילן גילאון: עד עכשיו הייתה הקדמה ואידיאולוגיה?

קובי כהן: זה היה כדי לומר שהחוק הזה, מה שהוא עושה, הוא עושה אפרטהייד תעסוקתי.

אילן גילאון: יש לך הצעה קונקרטית?

קובי כהן: כן.

קובי כהן: יש לי הצעה קונקרטית.

אילן גילאון: תגיד אותה בשלושים שניות.

קובי כהן: בחוק הזה יהיו יעדי תעסוקה, נקודות יציאה בהן אדם שנקבע שהוא משתקם יוכל לצאת ממצב שהוא משתקם.

עידית גרינבאום גודס: זה קיים.

קובי כהן: יש נקודה כזאת.

שלומית דור: 25 אחוזים עברו.

קובי כהן: אני לא מדבר על אחוזים.

קובי כהן: נקודת היציאה היחידה היא אחוזים.

קובי כהן: אני מדבר על תקופה.

אברהם יוסף סלומה: תקופה קונקרטית.

קובי כהן: אם בן אדם לא מגיע לתפוקה מסוימת, בחיים הוא לא יוכל לצאת מהמצב הזה.

אילן גילאון: הבנתי מה אמרת.

אילן גילאון: כולנו הבנו מה אמרת.

אילן גילאון: נועה, תקריאי את ההצעה.

דבורה ספיר אליעזר: בכל מקרה, אני מבקשת לומר משפט אחד לגבי הדברים שנשמעו כאן, לפחות לפרוטוקול.

דבורה ספיר אליעזר: לדעת משרד התעשייה והמשרדים האחרים, הצעת החוק באה כדי לעודד שוויון ולא כדי למנוע שוויון.

קובי כהן: זאת גריעת זכויות.

דבורה ספיר אליעזר: הצעת החוק וחוק שקיים היום מאפשרים עידוד תעסוקה של אנשים עם מוגבלות בעלי יכולת עבודה מופחתת מאוד בשוק העבודה הפתוח.

דבורה ספיר אליעזר: נכון שיש קו דק בין הנושא של יחסי עובד ומעביד ואי קיום יחסי עבודה, אבל ללא החוק הזה אנחנו נמצאים במצב של כאוס שאנחנו לא יודעים מתי יכירו ביחסי העבודה ומתי לא.

דבורה ספיר אליעזר: זה המקרה של פסק דין בעניין רוט שניתן ב-2009 בבית הדין הארצי לעבודה, בו קבע בית הדין שבאותו מקרה לא מתקיימים יחסי עובד ומעביד ולא היו קיימים לא חוק המשתקמים ולא התקנות.

אילן גילאון: לא יהיה מצב בו אין יחסי עובד ומעביד.

אילן גילאון: זה לא מכבד את החברה הישראלית.

אילן גילאון: אני לא מכיר בזה.

אילן גילאון: אגב, על פי החוק הטבעי אני לא מכיר בכך שאין יחסי עובד ומעביד.

קובי כהן: אין.

קובי כהן: החוק הזה אומר שאין יחסי עובד ומעביד.

נועה בן שבת: אני רוצה להדגיש את הנושא הזה של המטרה השיקומית של התעסוקה.

נועה בן שבת: כל המטרה היא שיקומית וברגע שזאת המטרה, אנחנו כבר נמצאים באותו מצב שיחסי עובד-מעביד, ההגדרה הראשונית שלהם לא מתקיימת.

נועה בן שבת: אנחנו מציעים לקבוע לא כהוראת קבע כפי שביקש התמ"ת אלא לקבוע בשלב זה כהוראת שעה, כדי לאפשר את הבחינה הזאת, אם צריך, לפתוח את הדלתות במפעלים המוגנים.

אילן גילאון: לא רק זה.

אילן גילאון: גם שינוי במנגנון האבחון.

נועה בן שבת: כן, כפי שביקשו להציע הארגונים.

נועה בן שבת: אנחנו מבקשים לקבוע את זה כהוראת שעה, כפי שימצאו לנכון לקבוע חברי הוועדה.

נועה בן שבת: אני אקריא נוסח אבל, כאמור, אנחנו מבקשים לקבוע את זה למספר שנים מועט.

נועה בן שבת: עוד תיקון נוסף שאני מבקשת להציע בנוסח.

נועה בן שבת: כרגע התוספת לחוק נוקבת בזכויות שונות שנגזרות מהזכויות של עובדים, אבל החוק חוקק לפני חמש שנים ויש זכויות שהשתנו.

נועה בן שבת: אנחנו מציעים לתקן את הזכות לדמי מחלה.

קובי כהן: יש שם פנסיה?

נועה בן שבת: לא, אין שם פנסיה.

קובי כהן: יש פיצויי פיטורים?

נועה בן שבת: אני מיד אתייחס לכך.

אילן גילאון: אם אתה רוצה, אני אפסיק את הדיון ותמשיך לדבר רק אתה.

אילן גילאון: אתה מכניס גול בתוך שער שאין לו שוער.

אילן גילאון: מה דעתך?

קובי כהן: תעצור חוק פוגעני שפוגע בציבור הנכים.

אילן גילאון: אתה רוצה להפקיע את הזכות לתת איזשהו פתרון.

אילן גילאון: תעצור בך.

אילן גילאון: אני בעד מהפכה עולמית, אבל כשילד מגיע אלי הביתה, דופק בדלת שלי ואומר לי שהוא רעב, אני לא מתחיל להסביר לו מה עושה הממשלה, הארגונים, העמותות וכולי אלא אני מכין לו סנדביץ' ונותן לו ואחרי כן אני מתפנה לשאר הדברים.

אילן גילאון: אני מצפה ממך שתלמד את הדוגמה הזאת.

קובי כהן: למדתי ממנה.

נועה בן שבת: במילה אחת אני רוצה להתייחס גם לנושא הפנסיה.

נועה בן שבת: אני חושבת שכרגע, כאשר אנחנו נמצאים בשלב של חוק שפוקע, צריך אולי לחשוב על הנושא של הפנסיה אבל כרגע, כפי שזה נראה, זה נראה הוראה בעייתית.

נועה בן שבת: הפנסיה אומרת שחמישה אחוזים יורדים משכר העובד – ואנחנו מדברים על שכר זעום מאוד – המעביד מפריש עוד 5.5 אחוזים וחמישה אחוזים הם פיצויי הפיטורים.

נועה בן שבת: בחוק הזה אין זכות לפיצויי פיטורים, כך שממילא מרכיב פיצויי הפיטורים לא נמצא כאן.

נועה בן שבת: אנחנו מדברים על ניכוי משכר העובד, אנחנו מדברים על תוספת משכר המעביד שהיא זעומה, כך שבסופו של דבר זה יבטיח פנסיה מאוד מאוד זעומה שלא תבטיח שום דבר.

נועה בן שבת: אני חושבת שבשלב זה צריך לחשוב על זה שוב.

אילן גילאון: כדי שלא נהיה במתח, אנחנו ניתן הוראת שעה לשנתיים בלבד.

דבורה ספיר אליעזר: לא.

דבורה ספיר אליעזר: זה לא מאפשר תפעול.

דבורה ספיר אליעזר: האמת היא שאנחנו חשבנו על זמן ארוך, אם כבר הולכים להוראת שעה.

אילן גילאון: שנתיים זה המון זמן.

אילן גילאון: בתוך השנתיים האלה אנחנו מצפים גם שתשנו את מנגנוני האבחון ואולי תביאו פתרונות נוספים.

אילן גילאון: חברים, דיברתי עם בני הרבה פעמים על הנושא הזה.

אילן גילאון: אני מסכים שזאת היא פשרה עם החיים הלא כל כך מפוארים שיש במדינה שלנו היום לגבי אנשים מאוד מאוד חלשים ואנחנו רואים את הדוגמאות הטרגיות האלה כל יום.

אילן גילאון: מצד שני, בחברה אנושית, הומנית, מודרנית, שמונים אחוזים מהאנשים יכולים לבצע שמונים אחוזים מהעבודות ויהיה זול יותר למדינה לתת לבן אדם שכר מלא, שכר מינימום מלא, על עבודה שלא שווה את שכר המינימום מאשר לתת לו מקום אבטלה.

אילן גילאון: זה עניין של תובנה מאוד כללית.

אילן גילאון: יש מדינות בעולם שמתגמלות מאוד את המעסיק כשהן הופכות את האדם המוגבל ביכולותיו לאדם רנטבילי למעסיק כך שהמעסיק יעסיק אותו ויחפש אותו.

אילן גילאון: כאן יש את העניין של המבנה הציבורי, של המערכת הציבורית, של המשק הציבורי שאנחנו לא מקיימים גם את החוקים הקיימים היום מבחינת אפליה של אנשים כאלה.

אילן גילאון: לכן אני אומר קחו לכם עוד שנתיים.

אילן גילאון: הפתרון הזה הוא פתרון לא טוב אבל בינתיים אני לא יכול לחסל אותו.

אילן גילאון: תראו בתוך השנתיים האלה במה אפשר להתקדם, גם בחקיקה ראשית.

אילן גילאון: אני מתנדב לגמרי לעסוק בזה.

אילן גילאון: זהו.

אילן גילאון: סיימנו.

אילן גילאון: נועה, אני מבקש לכתוב הוראת שעה עם התיקונים שביקשנו.

נועה בן שבת: לשנתיים.

נועה בן שבת: את התוספת אפשר לתקן בינתיים גם בצווים של השר באישור הוועדה ולא צריך להמתין עד לחקיקה.

בני פפרמן: שנתיים זה פחות מדי.

אילן גילאון: האמן לי, נער הייתי וגם זקנתי.

אילן גילאון: אפשר לעשות את אותן שטויות בעשרים דקות או בעשרים שנים.

דבורה ספיר אליעזר: שר התמ"ת שומר על זכותו להסתייג על הקביעה הזאת של הוועדה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו חושבים שזה זמן מועט להמשיך ולהפעיל את החוק, מה עוד שיש פרויקטים אחרים של משרד התעשייה.

אילן גילאון: אין לי בעיה.

אילן גילאון: אני לא יכול לתת יותר.

דבורה ספיר אליעזר: האמת היא שחשבנו על עשר שנים, אבל אני מבינה שזה לא יהיה.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו מבקשים חמש שנים.

אילן גילאון: אני לא במשא ומתן למרות שזה נראה כך.

דבורה ספיר אליעזר: אני מבינה שאתה לא במשא ומתן, אבל אני אומרת שמבחינתנו, מבחינה מקצועית, יהיה נכון להאריך לעוד חמש שנים לפחות.

אילן גילאון: אי אפשר.

אילן גילאון: תגישו את ההסתייגות שלכם.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו שומרים את הזכות הזאת לעצמנו.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו נעלה את זה לשר.

דבורה ספיר אליעזר: אולי כדאי לציין את התיקון הנוסף שהצענו בהצעת החוק שחשבנו שנדבר עליה עת נקריא את הצעת החוק.

דבורה ספיר אליעזר: נכון להיום החוק מחייב את משרד התמ"ת לבצע אבחונים יזומים בשלוש פעימות: תוך שנה, תוך שנתיים ותוך ארבע שנים.

דבורה ספיר אליעזר: אנחנו משנים את זה לשתי פעימות: בתום שנתיים ובתום ארבע שנים.

נועה בן שבת: בתום שנה.

דבורה ספיר אליעזר: סליחה.

דבורה ספיר אליעזר: בתום שנה ובתום שלוש שנים.

עידית גרינבאום גודס: אין לנו התנגדות.

דבורה ספיר אליעזר: זה בא כדרישה מהשטח כשבע

דבורה ספיר אליעזר: צם הורים של מועסקים רבים חוששים מהאבחונים החוזרים.

דבורה ספיר אליעזר: כמובן שהמועסק יכול לפנות אלינו ולבקש שנבצע אבחון חוזר ואנחנו חייבים לבצע אותו, אבל יש משפחות שחוששות מביצוע חוזר של שלוש פעימות כאלה שבעצם יפגעו בביטחון התעסוקתי של הבנים שלהם.

עידית גרינבאום גודס: אין לנו התנגדות.

אילן גילאון: אני מבקש שההסתייגות תגיע עד מחר בצהרים.

נועה בן שבת: הצעת חוק זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ב-2012 1.

נועה בן שבת: תיקון סעיף 3 בחוק זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים (הוראת שעה), התשס"ז-2007 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 3(ו), במקום "בתום שנה, בתום שנתיים ובתום ארבע שנים" יבוא "בתום שנה בתום שלוש שנים".

נועה בן שבת: 2.

נועה בן שבת: תיקון סעיף 19 בסעיף 19 לחוק העיקרי, במקום "חמש שנים" יבוא "שבע שנים".

נועה בן שבת: 3.

נועה בן שבת: תיקון התוספת השנייה בתוספת השנייה לחוק העיקרי, בפרט 2, במקום "בשיעור של 75 אחוזים מגמול התעסוקה" יבוא "שווה לגמול התעסוקה".

אילן גילאון: בסדר.

נועה בן שבת: אתה מצביע?

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: אנחנו מצביעים.

אילן גילאון: בעד אישור הצעת החוק – פה אחד הצעת החוק אושרה

אילן גילאון: הצעת החוק התקבלה.

אילן גילאון: תודה רבה לכולם.