ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 656, 2012-06-27 09:30

עינת וילף: בוקר טוב.

עינת וילף: אנחנו פותחים דיון של ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עינת וילף: הדיון היום הוא על בסיס שתי הצעות לסדר יום (דיון מהיר), של חברי הכנסת שלמה מולה ואלכס מילר.

עינת וילף: הכותרת היא: סכנת סגירה מרחפת על המינהל לסטודנטים עולים עולים.

עינת וילף: בבקשה, חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: קודם חבר הכנסת אלכס מילר, ואחר-כך אני.

עינת וילף: טוב.

עינת וילף: בבקשה, חבר הכנסת אלכס מילר.

עינת וילף: זה לפי הסדר.

מרינה סולודקין: כאלה אנחנו בקדימה.

אלכס מילר: תודה, גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת.

אלכס מילר: נמצא כאן איתנו גם מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה.

אלכס מילר: רבותיי, אני ביקשתי מהנשיאות לקיים כאן דיון מהיר – נשיאות הכנסת – בעקבות, כמו שבכותרת:

אלכס מילר: סכנת סגירת אחד מהפרויקטים הכי חשובים בשילוב צעירים עולים במערך ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל, בכך שהפרויקט הזה, כמו שכולם מכירים כאן, נמצא ב-matching עם הסוכנות היהודית.

אלכס מילר: ואנחנו מכירים את המצב הלא פשוט – גם של הסוכנות היהודית, ובכלל של כל המערכות שמתקיימות על-ידי תרומות כאלה ואחרות.

אלכס מילר: ואין ספק שכאשר הפרויקטים, שהם פרויקטים לאומיים, תלויים במערך של המצב הכלכלי של תורמים כאלה ואחרים, אז, כמובן, שבסופו של דבר אנחנו עלולים או מוצאים את עצמנו במצב שהמדינה מקיימת את התחייבותה, כמו שהמשרד לקליטת העלייה מתחייב לתת את החלק שלו, לפי התקציב שהוא מקבל ממדינת ישראל ומאושר על-ידי הכנסת, לקיום הפרויקטים האלה.

אלכס מילר: אני מדבר על מינהל הסטודנטים ועל האולפנים.

אלכס מילר: אבל אותם הגופים שנמצאים ב-matching עם המשרדים הממשלתיים, מסיבות כאלה ואחרות, לא יכולים לעמוד בלחץ התקציבי הזה, ואנחנו גם רואים תקציבים שמקוצצים בדרך.

אלכס מילר: ועל כך, בסופו של דבר, מישהו צריך לקחת אחריות על הסוגיה הזאת, וזו המדינה.

אלכס מילר: וכמו שגם היה בדיון הקודם שקיימתי כאן בתור יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט בעניין האולפנים, אני מצפה לגילוי אחריות של משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר, שבמידה ואכן יש בעיה – ואנחנו בטח תיכף נשמע מהסוכנות היהודית עד כמה הבעיה קיימת, שמקצצים בתקציב של מינהל הסטודנטים – לקחת אחריות ולממן את הפער הזה.

אלכס מילר: לא יכול להיות שהנושא הזה ייפול על המשרדים, שגם ככה נחנקים מקיצוצים כאלה ואחרים.

אלכס מילר: או, שבסופו של דבר, הפרויקט ייסגר.

אלכס מילר: וכאן העניין הוא שגם בעתיד, אנחנו נמצאים במצב של כמות לא קטנה של פרויקטים שמתנהלים ב-matching, והם: "חפציבה", והאולפנים ופרויקטים נוספים – אני בטוח שיפורטו – שבסופו של דבר, תלויים בכסף שמגיע מהתרומות.

אלכס מילר: והיום יכול להיות מצב יותר טוב, ומחר יכול להיות מצב פחות טוב.

אלכס מילר: ובסופו של דבר, אלפי סטודנטים, צעירים, מורים ומורות תלויים בעניין הזה.

אלכס מילר: ואנחנו, מבחינתנו, לא יכולים להרשות לעצמנו שפרויקטים שהיו הבסיס של החיזוק והצמיחה של מדינת ישראל בהיבט של העלייה, ייסגרו בגלל המצב של אותם התורמים שבכלל לא נמצאים בישראל, ותלויים כמובן במצב הכלכלי של המדינות ושל העסקים שלהם.

אלכס מילר: אז אני חושב שמהדיון הזה אנחנו חייבים לצאת עם הצהרה ברורה למשרד ראש הממשלה ולמשרד האוצר, והיא: לקחת יוזמה, ולבדוק במהרה את כל הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: כבר השבוע.

אלכס מילר: אני כבר לפני שבועיים שלחתי מכתב לראש הממשלה, עם בקשה בשני הפרויקטים: בעניין מינהל הסטודנטים ובעניין האולפנים – שאני מבין שאנחנו נדון גם בסוגיה הזאת בעוד חודש או חודשיים, כאשר גם העניין הזה יגיע לסדר-היום.

אלכס מילר: ולקחת אחריות, ולמצוא פתרון.

אלכס מילר: אני הגשתי הצעת חוק עוד בתחילת הקדנציה, שמסדירה את מנגנון מינהל הסטודנטים.

אלכס מילר: אם לא נראה פתרון מהיר ומשמעותי השבוע, אז נתקדם עם הצעת החוק.

אלכס מילר: ותאמינו לי שיש ניסיון גם עם חוקים כאלה בכדי להעביר אותם במהירות בכנסת.

אלכס מילר: אני חושב שיש לנו כאן קונצנזוס מלא מכל סיעות הבית, לפחות מרוב סיעות הבית.

אלכס מילר: אותם האנשים שהעלייה חשובה להם.

אלכס מילר: אנחנו רואים גם נציגים מסיעת קדימה.

אלכס מילר: אני בטוח שגם לסיעות הליכוד והעצמאות, הסוגיה הזו חשובה.

אלכס מילר: ובסופו של דבר, אנחנו נגיע להכרעה.

אלכס מילר: לא חסרים לנו חברי כנסת שיתמכו בעניין הזה, עם קואליציה של 94 מנדטים שרוב חברי הכנסת מקדמים את הסוגיה של העלייה לישראל.

אלכס מילר: החוק הזה יקודם.

אלכס מילר: אז אני חושב שדווקא בעניין זה חייב להיות כאן שיתוף פעולה של משרד ראש הממשלה ושל משרד האוצר.

אלכס מילר: ולעתיד, אני חושב שגם מבחינת הסוכנות היהודית חשוב שיציגו, גם לנו וגם לוועדה, איפה הדברים עומדים היום, לא רק בפרויקט הספציפי הזה – מינהל הסטודנטים – אלא גם בשאר הפרויקטים, שאנחנו נדע את התמונה המלאה.

אלכס מילר: ומה אנחנו יכולים לעשות, בשביל שלא נמצא את עצמנו במצב שהפרויקטים נסגרים בגלל חוסר תקציב, ובכל פעם אנחנו צריכים לכנס כאן את ועדת החינוך, התרבות והספורט בשביל לכבות שריפה כזו או אחרת.

אלכס מילר: זה מבחינתי.

אלכס מילר: תודה, גברתי.

עינת וילף: תודה.

עינת וילף: יש לי שאלה: בכמה תלמידים מדובר?

דימיטרי אפרצב: 6,500.

עינת וילף: 6,500 תלמידים?

אלכס מילר: סטודנטים.

דימיטרי אפרצב: 6,500 סטודנטים בשנה, לומדים ומקבלים שירות.

עינת וילף: יש לנו היום 6,500 סטודנטים שהם עולים דור ראשון?

דימיטרי אפרצב: כן.

עינת וילף: אוקיי.

עינת וילף: וזה גם הצפי לעתיד?

דימיטרי אפרצב: זה לא רק דור ראשון.

דימיטרי אפרצב: באוכלוסיות מסוימות, כמו, לדוגמה, אצל עולי אתיופיה, ניתנת הזדמנות גם לבני העולים.

עינת וילף: אוקיי.

עינת וילף: כלומר, זאת תכנית שהיא גם לעולים, ובמקרה של יוצאי אתיופיה גם לבני העולים.

דימיטרי אפרצב: כן.

שלמה מולה: ויש גם קווקזים.

דימיטרי אפרצב: גם קווקזים עכשיו.

דימיטרי אפרצב: כן.

דימיטרי אפרצב: גם - - -

עינת וילף: גם שם זה דור שני?

דימיטרי אפרצב: גם שם, בצורה מוגבלת, זה דור שני.

דימיטרי אפרצב: אבל אני אדווח לוועדה בתמצות.

עינת וילף: הבנתי.

עינת וילף: שאלה: כמה עולים יש מדור ראשון?

דימיטרי אפרצב: 95%.

עינת וילף: זה הרוב המכריע.

עינת וילף: והצפי שזה בעצם יהיה המספר גם לעתיד.

עינת וילף: כלומר, התכנית צריכה - - -

דימיטרי אפרצב: אנחנו מקווים שהמספר הזה יגדל וישליש את עצמו.

עינת וילף: האם יש התחייבות תמורת המלגה הזאת?

עינת וילף: למשל, הסטודנטים חייבים להישאר בארץ.

עינת וילף: לא יכולים - - -

דימיטרי אפרצב: אין התחייבות כזאת.

דימיטרי אפרצב: אבל המצאות מראה שכמעט 100% מהצעירים מגיעים לארץ אך ורק בעקבות התכנית הזאת, ועל זה אני אשמח לפרט, וכולם נשארים.

דימיטרי אפרצב: גברתי היושבת-ראש, אני בוגר מינהל הסטודנטים.

דימיטרי אפרצב: חבר הכנסת שלמה מולה בוגר מינהל הסטודנטים.

שלמה מולה: נכון.

דמיטרי אפרצב: ואני יכול לתת לך רשימה שלמה של הצלחות בלתי רגילות מבחינת הקליטה, בגלל התכנית של מינהל הסטודנטים.

דמיטרי אפרצב: אין תכנית לעליית צעירים יותר טובה מאשר מינהל הסטודנטים.

עינת וילף: אוקיי.

דימיטרי אפרצב: זאת הסיבה המרכזית שצעירים עוזבים את משפחותיהם.

דימיטרי אפרצב: וכל משפחה יהודית, בכל מקום בעולם, לא כל-כך רוצה להיפרד מבני ה-18, והסיבה המרכזית שהמשפחות מוכנות היא תכנית מינהל הסטודנטים שמאפשרת: אל"ף, נושא שכר-הלימוד.

דימיטרי אפרצב: מבטיחה שכר-לימוד.

דימיטרי אפרצב: יש אלטרנטיבות, חוץ ממדינת ישראל, ללמוד גם במדינות אחרות.

דימיטרי אפרצב: בי"ת, כל פעולות המעטפת בליווי ובקליטה שמאפשרות לצעירים לסיים את הלימודים ולהצליח.

דימיטרי אפרצב: אגב, תוך כדי - - -

עינת וילף: זו היתה רק שאלת הבהרה.

דמיטרי אפרצב: כן, בבקשה.

דמיטרי אפרצב: אני אשמח.

עינת וילף: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: תודה רבה, גברתי.

שלמה מולה: קודם-כל, אני רוצה להודות לך על קביעת הדיון, וגם לעמיתי להצעה לסדר, חבר הכנסת אלכס מילר.

שלמה מולה: זה נכון.

שלמה מולה: למען הגילוי הנאות, כמו שאמר מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה, גם אני בוגר מינהל הסטודנטים.

שלמה מולה: ודרך אגב, אני בוגר המינהל לסטודנטים עולים פעמיים: בפעם הראשונה, כשאני הגעתי לארץ הייתי בן 16 וחצי.

שלמה מולה: ובין לבין, בין האולפן – ואז נהייתי כמעט בוגר כדי להשלים 12 שנות לימוד לבגרות, ולא איפשרו לי ללמוד, להגיע לתיכון.

שלמה מולה: ואז היתה גברת בשם בת-שבע ראובני, שהיתה אחראית על מינהל הסטודנטים בחיפה, והיא אמרה: אני לוקחת את הקבוצה של שבעת התלמידים האלה.

שלמה מולה: אני מביאה אותם ללמוד ב"ליאו-באק", ובמסגרת המינהל לסטודנטים עולים.

שלמה מולה: לכאורה, המינהל לסטודנטים עולים יכול להגיד: מה פתאום?

שלמה מולה: בצורה חריגה היינו לומדים כתלמידים בתיכון, אבל הכירו בנו גם כמכינה כזאת.

שלמה מולה: זאת אומרת, הגמישות של המינהל לסטודנטים עולים איפשרה לי, לפחות, להתפתחות האישית שלי כאן בארץ, ובהמשך גם קיבלתי מימון באוניברסיטת בר-אילן.

מרינה סולודקין: זו גמישות של בת-שבע ראובני.

מרינה סולודקין: אנחנו מכירים אותה.

שלמה מולה: האמת היא, אני מוכרח להגיד שאני הייתי גם בצד של הסוכנות היהודית, כשאני עבדתי בסוכנות היהודית, ותקופה מסוימת הייתי במשרד לקליטת העלייה, ולכן אני מכיר את המינהל לסטודנטים עולים.

שלמה מולה: מי שרוצה לראות תכנית שהיא באמת מחוללת שינוי אמיתי:

שלמה מולה: גם לאדם עצמו, להתערות במדינת ישראל; וגם השקעה לטווח הארוך של ההון האנושי – זה המינהל לסטודנטים עולים.

שלמה מולה: מי שלא היה עולה חדש, ומי שלא התלבט בשנים הראשונות שלו, לא מבין על מה אני מדבר.

שלמה מולה: אבל מי שחווה את חוויית הקליטה הראשונית, את המעטפת של המינהל לסטודנטים עולים – תמיד הדגשנו והתגאינו באגף החברה של המינהל לסטודנטים עולים: הסמינרים, המעטפת, הסיוע, החום, הליווי של הסטודנטים ושל צעירים שהם נותנים במעונות הסטודנטים, לתת תחושת שייכות לאותו סטודנט בודד או שמתגעגע למשפחתו בארגנטינה, וכן הלאה.

שלמה מולה: בסופו של דבר, המעטפת, תחושת השייכות שלו, היא זו שנותנת לו בסוף להחליט להישאר בארץ ולהיות אזרח טוב בישראל.

שלמה מולה: ואני מקווה לפחות, גברתי היושבת-ראש, בדיון של היום – אל"ף, אנחנו אומרים: אין מצב כזה שהמינהל לסטודנטים עולים ייפגע.

שלמה מולה: אפילו שערה אחת לא תיפול מהמינהל לסטודנטים עולים.

שלמה מולה: זה לא יכול להתקבל על הדעת.

שלמה מולה: אנחנו, כאנשי ציבור, שרוצים לסנגר, ואנחנו נאפשר שמינהל הסטודנטים - - -.

שלמה מולה: זה דבר אחד.

שלמה מולה: דבר שני, אני גם מבין את המצוקה שבה הסוכנות היהודית נמצאת.

שלמה מולה: הרי אנחנו יודעים באיזו מצוקה תקציבית הסוכנות היהודית נמצאת כל הזמן.

שלמה מולה: אם הייתי יועץ לאנשי הסוכנות – זאת התכנית האחרונה שאני הייתי סוגר, דרך אגב, או שהייתי יוצא ממנה.

שלמה מולה: כי, בסופו של דבר, זה נותן גם מינוף של עידוד עלייה.

שלמה מולה: אתה עושה עידוד עלייה כשאתה מעורב בתהליכים, בקביעת מדיניות, במשאבים וכן הלאה.

שלמה מולה: אני לא יודע.

שלמה מולה: תיכף נשמע בטח את מר ג'וש שוורץ ואחרים.

שלמה מולה: אדוני המנכ"ל, אני מסתכל עליך ואומר: אם, בסופו של דבר, בבחירה שבין לפגוע במינהל לסטודנטים עולים, לבין לעשות סדר עדיפויות בתקציב המדינה, בין 350 מיליארד שקל שיש, אני בהחלט מעדיף - - -

עינת וילף: מה העלות הכוללת של התכנית?

שלמה מולה: תיכף נשמע.

שלמה מולה: נדמה לי שזה 70 מיליון שקל.

דימיטרי אפרצב: 70 מיליון שקל.

שלמה מולה: ואני אגיד: רבותיי, לא יקום ולא יהיה שלא יהיה סדר עדיפויות, שהמינהל לסטודנטים עולים לא יתוקצב.

שלמה מולה: דרך אגב, אני לא חושב שאתם צריכים לספוג מהתקציב הקיים שלכם.

שלמה מולה: אתם צריכים לקבל תוספת תקציב.

דמיטרי אפרצב: אנחנו נשמח, אבל אין לנו יכולת.

שלמה מולה: בסדר, אני רק אומר.

שלמה מולה: אתם חייבים לקבל תוספת תקציב למה שיחסר.

שלמה מולה: תראו, אני יודע שיש הרבה מאד דיונים עקרים שמתקיימים, ויש הרבה מאד מניפולציות בכל מיני תכניות.

שלמה מולה: בתכנית של המינהל לסטודנטים עולים אין מניפולציה.

שלמה מולה: אי-אפשר לעשות, כי יש לך תוצר.

שלמה מולה: אתה רואה את הבן-אדם משתתף בתכנית, ולאן הוא הגיע.

שלמה מולה: זאת אומרת, אתה פשוט בוחן את ההישגים.

שלמה מולה: אין לך על מה להתווכח.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד את הדבר המוסרי והערכי ביותר: המשרד לקליטת העלייה, בשותפות עם הסוכנות היהודית, קיבלו את ההחלטה הזאת של לתת מכינה ולממן את עולי אתיופיה, גם את הדור הראשון.

שלמה מולה: אפילו לילדים מעורבים – אני זוכר את הוויכוח שהיה.

שלמה מולה: אני הייתי שותף לקביעת הקריטריונים.

שלמה מולה: מי שעלו מה-1 לינואר 1980.

שלמה מולה: זאת אומרת, העלייה המאסיבית מאתיופיה התחילה ב-1980.

שלמה מולה: היה ויכוח – למה כן, למה לא.

שלמה מולה: בסופו של דבר, כאשר כולנו היום מתגאים שבהם יש אלפי סטודנטים יוצאי אתיופיה בוגרי המינהל לסטודנטים עולים – יוצאי אתיופיה אקדמאים – אני אומר לכם: אילולא היו עוברים דרך המינהל לסטודנטים עולים, הסטודנטים האתיופים לא היו מגיעים לאן שהם מגיעים היום.

שלמה מולה: הוויכוח שלנו היום הוא: האם הבוגרים של יוצאי אתיופיה משתלבים במקומות העבודה או לא.

שלמה מולה: אז, קודם-כל, הם כבר בוגרים.

שלמה מולה: והוויכוח הבא הוא האם הם משתלבים במקומות התעסוקה.

שלמה מולה: לא יכולנו לקיים את הוויכוח היום אם לא היו אקדמאים.

שלמה מולה: אני גם יודע – כל הזמן התווכחתי וחשבתי שצריך להגדיל את דמי-הכיס, למשל.

שלמה מולה: 600 השקלים נשארו תקועים יותר מ-14 שנה.

שלמה מולה: חבל.

שלמה מולה: אני הייתי רוצה שיהיה יותר.

שלמה מולה: אבל מה שברור הוא שלפחות שכר-הלימוד מכוסה.

שלמה מולה: אני גם זוכר את הויכוח שהיה אם המינהל לסטודנטים עולים צריך לממן את מי שהולך למכללה פרטית.

שלמה מולה: אנחנו ניתן אותו סכום שאנחנו נותנים לאוניברסיטה, - - - ללמוד במכללה פרטית.

שלמה מולה: גם תממן את החלק, אבל בזכאות שלך אנחנו לא פוגעים.

שלמה מולה: בסופו של דבר, מה אני רוצה להגיד – גברתי, היושבת-ראש, אני אומר לך כמי שמכיר את המינהל לסטודנטים עולים, וגם כמי שמכיר את סוג האנשים שמתחנכים שם, זו באמת הקבוצה האיכותית ביותר של אנשים שמגיעים לאקדמיה ולהשכלה.

שלמה מולה: לא נוכל בשום פנים ואופן, כאנשי ציבור, להסכים שתהיה פגיעה.

שלמה מולה: דרך אגב, הוויכוח הזה, בין הסוכנות היהודית למשרד לקליטת העלייה, נמשך הרבה שנים.

שלמה מולה: ועוד בתקופת מר יאיר צבן, רצו להעביר את המינהל לסטודנטים עולים למשרד לקליטת העלייה.

שלמה מולה: ובסוכנות היהודית היתה מחשבה שאומרת: לא יקום ולא יהיה.

שלמה מולה: דרך אגב, היה ויכוח עם "עליית הנוער".

דימיטרי אפרצב: היו ימים.

שלמה מולה: "עליית הנוער" בסוף היתה הקורבן שעברה לממשלה, למסגרת משרד החינוך.

שלמה מולה: ושם זה לא רע, אבל אני מקווה שעדיין יימצא המכניזם שהמינהל לסטודנטים עולים לא ייפגע.

שלמה מולה: מבחינתי, היה צריך אפילו להכניס אוכלוסיות נוספות לזכאויות, כדי להרחיב את מקבלי המלגה במסגרת התכנית ולא רק לצמצם את זה.

שלמה מולה: לא רק לפגוע במה שיש.

שלמה מולה: אני אסכם ואומר שמי שנהנים מהתכנית הזאת הם: אוכלוסיות מיוחדות כמו עולי אתיופיה, קווקזים ואחרים, שהוריהם לא יכולים ולא מסוגלים לממן אותם, ועולים בעצמם.

שלמה מולה: היא גם מסגרת של עידוד עלייה.

שלמה מולה: אני חושב שמדינת ישראל הציונית, היהודית, הערכית והמוסרית, לא יכולה לוותר על המינהל לסטודנטים עולים.

עינת וילף: אוקיי.

עינת וילף: אז אנחנו עכשיו נעבור, ואני אבקש מכמה דוברים להתייחס לשאלות קונקרטיות.

עינת וילף: המטרה היא להתקדם ולמצוא פתרון.

עינת וילף: אין עוררין על החשיבות של הפרויקט.

עינת וילף: ואני אתן - - - לדבר, ולחבר כנסת לחילופין.

עינת וילף: אז, קודם-כל, אני רוצה את משרד האוצר.

עינת וילף: מי כאן ממשרד האוצר?

שלמה מולה: דווקא הם לא נמצאים, אה?

קריאה: אין משרד האוצר?

שלמה מולה: מי זה?

עינת וילף: אין איש ממשרד האוצר.

עינת וילף: טוב, נראה לי שבזאת, מה שנקרא, הבנו את הרמז.

נינו אבסדזה: למה אנחנו - - -?

שלמה מולה: הבנו את הרמז.

דימיטרי אפרצב: זה לא עניין תקציבי בלבד, זה עניין של סדרי עדיפויות בכל הנוגעים בדבר.

עינת וילף: תקציב זה תמיד עניין של סדרי עדיפויות.

עינת וילף: הסוכנות היהודית נמצאת היום מול ממשלת ישראל בתהליך, שאני, אגב תומכת בו, של יציאה מקליטה ארוכת טווח, ואני חושבת שזה דבר נכון מבחינת התפקיד העתידי של הסוכנות היהודית.

עינת וילף: ואני חושבת שזה נכון שממשלת ישראל תקבל את האחריות על הנושאים האלה.

עינת וילף: לכן, הפנייה הראשונה היתה כאן למשרד האוצר.

עינת וילף: בהיעדר משרד האוצר, את בודקת אם יש סיכוי שעוד מישהו יבוא?

עינת וילף: בסדר.

אלכס מילר: משרד ראש הממשלה פה?

עינת וילף: אז אנחנו נראה.

עינת וילף: לילך, מישהו ממשרד ראש הממשלה לא נמצא.

שלמה מולה: מישהו פה?

יהודית גידלי: יש פה 80 איש, חבר'ה.

עינת וילף: אני בטוחה שאלה 80 איש שבאו להגיד כמה הפרויקט הזה חשוב.

עינת וילף: שוב, בשביל לעשות יום חגיגה לכמה הפרויקט הזה חשוב, לא זו המטרה.

עינת וילף: המטרה היא להגיע לפתרון.

עינת וילף: אני מנסה, קודם-כל, לראות מי נמצא כאן שיש לו את הארנק ואת הכסף לשלם עבור קליטת הפרויקט הזה אצלו.

עינת וילף: האם מהמשרד לקליטת העלייה יש כאן מישהו?

דימיטרי אפרצב: ודאי.

יהודית גידלי: המנכ"ל.

עינת וילף: המנכ"ל.

עינת וילף: סליחה.

עינת וילף: אוקיי, אז בבקשה.

דימיטרי אפרצב: אני אחסוך מכם להסביר ולספר מדוע המינהל לסטודנטים עולים זה נושא חשוב.

דימיטרי אפרצב: אני רוצה לעבור בבריף על השתלשלות העניינים, כי יכול להיות שחלק יודעים וחלק לא יודעים.

דימיטרי אפרצב: פרויקט המינהל לסטודנטים עולים הוקם בשנת 1968, כפרויקט משותף של הממשלה והסוכנות היהודית, בתקצוב משותף של 50% על 50%.

דימיטרי אפרצב: חשוב מאד לציין שמעבר לעובדה שהפרויקט הזה הוא עידוד עלייה במהותו, הוא גם משלב בתוכו את כל המטרות של קליטת העלייה.

דימיטרי אפרצב: בין היתר, גם הנושא של זהות יהודית וזהות ציונית.

דימיטרי אפרצב: ובשנים רבות, לפחות משנת 1968, זו ספינת הדגל.

דימיטרי אפרצב: ומה שציין פה חבר הכנסת מולה, נכון שהיו ויכוחים כאלה ואחרים עובדתית.

דימיטרי אפרצב: תקציב המינהל לסטודנטים עולים עומד על 70 מיליון שקל: 35 מיליון שקל של הממשלה, באמצעות המשרד לקליטת העלייה; ו-35 מיליון שקל באמצעות תרומות ותקציבי ליבה של הסוכנות היהודית.

דימיטרי אפרצב: בשנת 2009, בהחלטת ממשלה - - -

עינת וילף: שאלה: מר ג'וש שוורץ, מאותם 35 מיליון שקל שהסוכנות היהודית נותנת, כמה מהם אלה תרומות שלהערכתך הן תרומות שיש עניין בפרויקט הזה?

עינת וילף: ובכל מקרה, גם אם לצורך העניין הסוכנות היהודית לא תהיה מעורבת, עדיין יהיה לכם כסף צבוע של תורמים שיבקשו להמשיך ולתת לפרויקט הזה.

ג'וש שוורץ: לא בחנו את הנושא הזה, של האם אפשר לגייס כסף מיועד לפרויקט.

ג'וש שוורץ: אז קשה לי להגיד לך.

עינת וילף: כלומר, בסך-הכול זה פרויקט שיש לו אטרקטיביות לתורמים.

עינת וילף: יש לך הערכה כמה?

עינת וילף: כלומר, זה דבר שאפשר יהיה לבדוק?

שלמה מולה: זה ממומן מתקציב הליבה של הסוכנות היהודית.

דימיטרי אפרצב: - - - כי הסוכנות היהודית החליטה לצאת - - -

עינת וילף: אבל גם כשהסוכנות היהודית יוצאת מדברים, היא משמשת הרבה פעמים צינור להעברת תרומות לפרויקטים צבועים.

דימיטרי אפרצב: אנחנו לא צריכים את זה.

עינת וילף: לא צריך את זה?

עינת וילף: אומרים פה שלא צריך את זה?

שלמה מולה: - - -

דימיטרי אפרצב: לא, לא.

דימיטרי אפרצב: אני - - -

עינת וילף: בסדר.

עינת וילף: אוקיי.

עינת וילף: מאה אחוז.

שלמה מולה: יהיה תורם, תהיה תוכנית.

שלמה מולה: הוא לא יהיה - - -.

שלמה מולה: להיפך, זה מסוכן: אם יש תורם, יש פרויקט.

שלמה מולה: אם אין תורם, אין פרויקט.

שלמה מולה: אסור להגיע לזה בכלל.

עינת וילף: בסדר.

עינת וילף: לא רוצים, לא - - -

דימיטרי אפרצב: גברתי, היושבת-ראש, כל מה שהיה לי להגיד בכל הנושא, אני לא רוצה להעלות את זה כאן, כי אני לא רוצה שזה יזרום לכיוון של התנצחויות וכולי.

דימיטרי אפרצב: אני חושב ברמה האישית, גם כשליח עלייה לשעבר, שכל הפעילות שלי בתפוצות, הליבה והדבר המהותי ביותר והחשוב ביותר היה פרויקט של עליית צעירים.

דימיטרי אפרצב: כי זאת המטרה המרכזית של פעילות בחוץ לארץ, ולא רק – אוקיי, אני לא רוצה.

דימיטרי אפרצב: סליחה.

דימיטרי אפרצב: זה לא הנושא.

דימיטרי אפרצב: אני חושב שלכל אחד ברור שעליית צעירים זאת התשובה להתבוללות, לפיתוח זהות יהודית, לקשר עם המדינה, עם העם והכול.

דימיטרי אפרצב: ומי שהחליט, החליט.

דימיטרי אפרצב: אלה סדרי העדיפויות של הסוכנות היהודית.

דימיטרי אפרצב: אני לא נכנס לזה.

דימיטרי אפרצב: זה לא ענייני.

דימיטרי אפרצב: אני חושב שפרויקט חשוב כזה, שהוכיח את עצמו, חייב להיות נחלה של המדינה, מתקציבה.

דימיטרי אפרצב: ולא נחלה של גופים כאלה ואחרים, כולל מפלגות.

דימיטרי אפרצב: אני אסביר את זה גם לטובה, ואני לא מדבר כאן בנימה פוליטית ולא שום דבר, אלא ברמת העובדות: בשנת 2009 הסוכנות היהודית קיבלה החלטה, מסיבות כאלה ואחרות – כנראה, סיבות של אי יכולת לעמוד בגיוס כספים – שהיא מצמצת את ההשתתפות התקציבית שלה מ-35 מיליון שקל ל-16 מיליון שקל.

דימיטרי אפרצב: 19 מיליון השקלים, בתרגילים כאלה ואחרים, בסופו של דבר, נפלו בין הכיסאות.

דימיטרי אפרצב: ואז, משנת 2009 ועד שנת 2010 – שנתיים – מהתקציב הקואליציוני של סיעת ישראל ביתנו, הנושא הזה תוקצב בתוך המסגרת של המשרד לקליטת העלייה.

דימיטרי אפרצב: בסוף שנת 2010, לקראת דיוני תקציב 2011 ו-2012, הסיעה התנגדה באופן נחרץ – לא כי הפרויקט לא חשוב, אלא מתוך עמדה שהפרויקט הזה לא יכול להיות נחלה של המפלגות.

דימיטרי אפרצב: אלא אם הדבר הזה - - -, אז הוא צריך להיות בתוך הנושא.

דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה, בלי תוספת תקציבית, מתוך חשיבות העניין, בסדרי העדיפויות שלו, תיקצב את הפרויקט הזה, כי, מבחינתנו, שום קיצוץ אסור שייגע בנושא הזה.

דימיטרי אפרצב: ולכן, החוסר של 19 מיליון שקלים תוקצב בשנת 2011, על חשבון דברים אחרים שהיינו צריכים לבצע, אבל לקחנו את זה בחשבון כדבר מהותי.

דימיטרי אפרצב: בשנת 2012, עם קיצוצי הרוחב של תחילת ינואר, תקציב המשרד קוצץ ב-30 מיליון שקל, ולא יכולנו לעמוד בנטל התקציבי הזה, כי, עם כל הכבוד, אנחנו לא יכולים לעמוד בדבר הזה לבד.

דימיטרי אפרצב: וכך, עם הזמן, התקבלה גם החלטה נוספת של רצון לרדת מהפרויקט הזה באופן מוחלט, ואנחנו התרענו על זה.

דימיטרי אפרצב: יש לי פה תיק שלם של המכתבים שנשלחו למשרד ראש הממשלה.

דימיטרי אפרצב: בכל הזדמנות ניסינו פה להעמיד את הנושא הזה בסדר עדיפות, כמה שיותר גבוה.

דימיטרי אפרצב: נכון להיום המצב קריטי.

דימיטרי אפרצב: כי אנחנו, כמשרד ממשלתי, לא יכולים לפתוח מכינות ולא יכולים לפתוח הרשמה לשנת הלימודים הקרובה, כי אנחנו לא מסוגלים לייצר מחויבות שלטונית לסטודנטים עולים שנמצאים.

דימיטרי אפרצב: המצב הזה קטסטרופאלי, מכיוון שההשלכות של הנושא הזה – אני אומר את זה גם, וסליחה על הרגש – גם אני, וגם רבים שיושבים כאן, עלו לארץ בניגוד לדעתם של ההורים, מתוך רצון לאומי וציוני.

דימיטרי אפרצב: ובין היתר, כל אחד, גם על-מנת להתנתק מהאימא הפולנייה, וזה לא משנה מאיפה היא, מאיזו מדינה היא, שמן הסתם רצתה את כולנו לידה.

דימיטרי אפרצב: ואחד הדברים שבזכותו הצלחנו לשכנע את ההורים שלנו לעלות, הוא שמדינת ישראל ביחד עם הסוכנות היהודית נתנו לנו שכר-לימוד.

דימיטרי אפרצב: עם כל השאר ידענו להתמודד: עם קשיי שפה, עם קשיי מנטאליות, עם מיליון דברים.

דימיטרי אפרצב: עם זה שגם צריך לפרנס את עצמך, ואתה צודק שאין מספיק כסף מבחינת דמי קיום.

דימיטרי אפרצב: זה ברור.

דימיטרי אפרצב: אבל ברגע שאין תקציב לכסות את שכר-הלימוד, אני אומר לכם: אנחנו מוצפים עכשיו, כי אין לי ברירה.

דימיטרי אפרצב: אני לא יכול להבטיח הבטחות.

דימיטרי אפרצב: אנחנו מוצפים בפניות: גם מאנשי אקדמיה, וגם מסטודנטים שכותבים לנו.

דימיטרי אפרצב: ומה אני אגיד לכם?

דימיטרי אפרצב: לחלק מהילדים, במקרה הספציפי הזה – סליחה אם אני מאשים את ההורים – ההורים ניצחו, כי אנשים מתחילים לארוז מזוודות.

דימיטרי אפרצב: כי אם אתה בא לכאן מצרפת, במקום ללמוד בחינם באוניברסיטת "סורבון", איזו סיבה יש לך, לבן-אדם צעיר ושאפתן, - -

שלמה מולה: נכון.

דימיטרי אפרצב: - - הכי ציוני שאתה רק יכול להיות, להגיע לכאן ולהעמיד את העתיד המקצועי שלך בלי הדבר הזה.

דימיטרי אפרצב: זאת המציאות.

דימיטרי אפרצב: המשמעות באופן מיידי, ואני מתפלל – זאת אומרת, כבר אין לנו את הזמן.

דימיטרי אפרצב: הפתיל לא רק קצר, אלא הפצצה כבר מעבר לפינה.

דימיטרי אפרצב: באותו רגע שסטודנט אחד יארוז מזוודות ויחזור לארץ מוצאו, זה יהרוג את כל הנושא הזה.

דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, זה יגרום לביטול תהליכי עלייה.

דימיטרי אפרצב: זה יגרום להפסקת כל הנושא - - -

שלמה מולה: מגדיל את סיכוייו להתבולל בצורה משמעותית ביותר.

דימיטרי אפרצב: פגיעה אנושה בכל הנושא של עליית צעירים בטווח הקצר והארוך.

דימיטרי אפרצב: אתם יודעים עד כמה מערכת של חוסר אמון תלך.

דימיטרי אפרצב: זה ייפגע בנו מבחינת תדמית.

עינת וילף: אני רוצה להבין רק את המספרים: ב-35 מיליון שקלים שהסוכנות היהודית השתתפה בעבר, אותם 19 מיליון שקלים, ה-16 מיליון שקלים שנותרו – הסוכנות היהודית עדיין ממשיכה לספק?

עינת וילף: כלומר, ה-16 מיליון שקלים ממשיכים - - -

דימיטרי אפרצב: לא.

עינת וילף: לא?

דימיטרי אפרצב: זה לא הנושא.

דימיטרי אפרצב: אני מבקש ממך, גברתי, היושבת-ראש, אני מתנצל: הסוכנות היהודית אינה ה-issue כרגע.

דימיטרי אפרצב: הסוכנות היהודית קיבלה החלטה אסטרטגית - - -

עינת וילף: אני מבינה שאתה החלטת מה הנושא.

דימיטרי אפרצב: סליחה.

עינת וילף: אני רוצה, בכל זאת, לברר.

עינת וילף: את ה-16 מיליון שקלים הסוכנות היהודית ממשיכה להעביר, עד שהיא סוגרת עם הממשלה מה קורה?

ג'וש שוורץ: אנחנו, כרגע, נמצאים בדיאלוג עם הממשלה על מספר נושאים.

ג'וש שוורץ: ככלל, בתיאום הפעילות של הסוכנות היהודית מול הממשלה – גם הדברים שאנחנו נעמיק בהם, וגם על דברים שאנחנו אולי - - -

עינת וילף: אבל לצורך העניין, לשנה הקרובה.

ג'וש שוורץ: לגבי המינהל לסטודנטים עולים: אנחנו נמצאים בדיאלוג עם הממשלה גם על התכנית הזאת.

ג'וש שוורץ: ואנחנו לא נצא מהתכנית, אלא בתיאום מלא עם הממשלה.

עינת וילף: לא תצאו, זה אותם 16 מיליון שקלים.

עינת וילף: מה-19 מיליון שקלים, כבר יצאתם.

ג'וש שוורץ: בעקבות החלטת ממשלה בשנת 2009.

עינת וילף: אוקיי.

עינת וילף: כלומר, ה-16 מיליון שקלים, אתם עדיין לא יוצאים עד - - -

שלמה מולה: הם יהיו חסרים.

עינת וילף: בסדר.

עינת וילף: אני רוצה להעמיד את הדברים.

דימיטרי אפרצב: זו כותרת בעיתון.

דימיטרי אפרצב: כי עד עכשיו זה לא - - -

עינת וילף: מה-16 מיליון שקלים אתם לא יוצאים עד שיש הסכמה עם הממשלה.

עינת וילף: אבל מה-19 מיליון שקלים בעצם כבר יצאו, ועכשיו המחסור הוא ב-19 מיליון שקלים, שאתה אומר שהמשרד לא יכול למלא.

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: שנייה, גברתי, צריך פה איזושהי הבהרה: תראי, אנחנו לא נמצאים ביום הראשון במשכן הזה.

מרינה סולודקין: נכון.

אלכס מילר: אנחנו יודעים מה זה.

אלכס מילר: תראו, אני מאד חושד בהסכמה של הממשלה בעניין הזה.

אלכס מילר: בסופו של דבר, הסוכנות היהודית נמצאת, אבל הדבר האחרון שמעניין את הסוכנות היהודית זה מאיפה יגיע הכסף, ברגע שהממשלה נותנת אור ירוק ואומרת: אנחנו נכסה את ההפרש.

אלכס מילר: ברגע שהממשלה אומרת, נגיד ראש הממשלה – מר שוורץ, אתם הרי נמצאים - - - של ראש הממשלה, נכון?

אלכס מילר: אם ראש הממשלה אומר: אין בעיה, אני סוגר את זה.

אלכס מילר: אין לכם דאגה.

אלכס מילר: תצאו.

אלכס מילר: עכשיו, מה זה יכול להיות?

אלכס מילר: זה יכול להיות דבר כזה שברגע שהוא אומר למר שוורץ תצא, הוא מרים טלפון לשרה לקליטת העלייה, ואומר לה: תשמעי, גברתי, - -

קריאה: תמצאי את הכסף.

אלכס מילר: - - יש לכם תקציב, ואתם תסתדרו בתוך התקציב.

אלכס מילר: ברגע שאומרים דבר כזה, אין מצב.

אלכס מילר: אין מצב.

אלכס מילר: פשוט הולכים עכשיו לשבת.

אלכס מילר: וכמו שעשו את החשיבה לפני שנה וחצי, לגייס את ה-19 מיליון שקל, וקיצצו שם והכול – חנקו את המשרד – ולעשות עכשיו גם על ה-16 מיליון שקל, אין מצב שהפרויקט הזה יצליח כי לא העבירו את הכסף.

אלכס מילר: במיוחד, כאשר אנחנו שומעים – הכותרת כבר קיימת על זה שהולך להיות קיצוץ רחב מאד בתקציב.

אלכס מילר: זאת אומרת, תקציב 2013 הולך להיות עם פלאט מאד גדול, ואם יכניסו עכשיו את ההסכמה הזאת לתוך המשרד לקליטת העלייה, ואם יבוא עכשיו גם עניין האולפנים – כי אני מבין שגם על האולפנים אתם בדיאלוג עם הממשלה.

אלכס מילר: שם זה פחות.

אלכס מילר: שם זה 4 מיליון שקל – גם אם את זה יפילו על משרד החינוך ועל המשרד לקליטת העלייה, זה הסוף.

אלכס מילר: לא יהיה.

אלכס מילר: פשוט לא יהיה.

אלכס מילר: אז הם ימשיכו.

אלכס מילר: הרי אנחנו יודעים מה ההבדל בין תקציב גמיש לתקציב קשיח – תקציב קשיח זה משכורות.

אלכס מילר: הרי ברור לכולם שאף-אחד לא הולך לקצץ במשכורות: לא במשרד החינוך, ולא במשרד לקליטת העלייה.

אלכס מילר: אף-אחד לא הולך עכשיו לקצץ במשכורות המורים, והעובדים ושל אף-אחד.

אלכס מילר: אז מה כבר נשאר שם מהתקציב הגמיש?

אלכס מילר: כמה אפשר יהיה לקצץ בתוך המשרדים בשביל לממן את הפרויקטים האלו?

אלכס מילר: עצם הדיאלוג הוא מצוין.

אלכס מילר: עצם ההתחייבות שיש כרגע – אני פשוט לא יודע מה מבחינת ההתחייבויות בהעברת הכספים.

אלכס מילר: אני לא יודע עד איזה תאריך המשרד לקליטת העלייה צריך לקבל את ההתחייבות בהעברת הכספים עבור הקבוצה של הסטודנטים.

אלכס מילר: אני לא יודע מה מבחינת ה-matching שאתם נמצאים - - -

דימיטרי אפרצב: אתמול בבוקר.

דימיטרי אפרצב: אתמול בבוקר המכינות לא נפתחות כי אין לנו תקציב גמיש.

דימיטרי אפרצב: אגב, דבר נורא חשוב כי יש פה גם עניין של אשליה: לא מדובר על שנת תקציב 2012.

דימיטרי אפרצב: שנת הלימודים מתחילה באוקטובר ומסתיימת באוגוסט.

דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, מה שלא נרצה התקציב חייב לתת מענה לנושא הזה.

דימיטרי אפרצב: ונקודה מאד חשובה: אנחנו נהגנו בשיא האחריות – סליחה, חבר הכנסת מילר – אנחנו, מזה שנה וחצי, שמענו על המגמה הזאת של היציאה, ואנחנו יצרנו מערכת הידברות מול המועצה להשכלה גבוהה, והתחלנו לחפש אלטרנטיבות.

דימיטרי אפרצב: אבל מה ששבר את גב הגמל זה שני דברים: אחד, קיצוץ רוחב שלא נתן לנו שום יכולת, ולמרות - - - המשרד לקליטת העלייה מצא עוד 7 מיליון שקל - - -

עינת וילף: מה התקציב הכולל של המשרד?

דימיטרי אפרצב: התקציב הכולל של המשרד הוא מיליארד ו-370 מיליון שקל, שמתוכו כמיליארד ו-100 מיליון שקל זה תקציב של סל קליטה ודברים.

אלכס מילר: קשיח.

דימיטרי אפרצב: תקציב הפעילות של המשרד לקליטת העלייה זה בסביבות 200 מיליון שקל, ויש 300,000 לקוחות שכל הזמן נמצאים במחסור.

אלכס מילר: רק שנייה.

אלכס מילר: אני רוצה רק לסיים את הנקודה שלי, וזהו.

אלכס מילר: גברתי, מה שאני מציע זה, קודם-כל, כמו שנאמר כאן – ברגע שיש משא-ומתן, הסוכנות היהודית מצפה, שבסופו של דבר, המשא-ומתן יביא לכך שהממשלה תתחייב לכסות את הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: כל עוד המשא-ומתן מתנהל הם לא מעבירים את הכסף, ואני מבין אותם.

אלכס מילר: כי אם יגידו: הנה, עכשיו העברתם, אז יש לנו עוד שנה, ובואו נדבר בעוד שנה.

אלכס מילר: תשמעו, זה אלף-אלף של כל דבר, של כל ניהול משא-ומתן בחוץ לארץ.

אלכס מילר: חייבת להיות כאן איזושהי מסגרת.

אלכס מילר: קודם-כל, אם עד, נגיד, תקופה שתקבע הוועדה, לא יהיה הסדר עם הממשלה, בכפוף לכך שהממשלה לא תחייב את המשרדים, עם התקציב הקיים שלהם, לכסות את כל הסוגיה הזאת בלי תוספת תקציבית שתבוא ממשרד האוצר – ואם עד לתאריך מסוים לא יהיה הסדר עם הממשלה, אז יהיו חייבים להעביר את הכסף.

אלכס מילר: כי אחרת אנחנו נמצאים במצב שכביכול כולם בעד אבל הכסף לא מגיע, ואז אי-אפשר לפתוח.

אלכס מילר: אי-אפשר לפתוח וירטואלית.

אלכס מילר: בסופו של דבר, המוסדות צריכים לקבל את הכספים האלו.

דימיטרי אפרצב: לא רק זה: אף חשב של אף משרד ממשלתי לא יוציא התחייבויות בלי כסף - - -

אלכס מילר: יושבים כאן נציגי אוניברסיטאות – גם אוניברסיטת חיפה, ואני רואה פה נציגים של המועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: אם יגידו להם: רבותיי, תחכו עוד חצי שנה, ואנחנו אולי נעביר לכם את שכר-הלימוד של הסטודנטים שלכם בעוד - - -.

אלכס מילר: תשמעו, זו התנהלות אלף-אלף של כל גוף מתוקצב.

אלכס מילר: אף-אחד לא יחיה באווירה של אולי.

אלכס מילר: צריכים להיות פה מסגרות.

אלכס מילר: המסגרת אומרת דבר כזה: עד לתאריך כך וכך, אם אין הסדר, אז ממשיכים בדרך - - -.

אלכס מילר: אם כולם בעד שאנחנו לא יוצאים אבל עדיין לא הגיעו להסדר, אז זה תמיד באוויר כי הם לא העבירו את הכסף.

שלמה מולה: אפשר לשאול את מר ג'וש שוורץ?

שלמה מולה: מה לוח-הזמנים לדיאלוג ביניכם עם משרד ראש הממשלה, כדי לסיים ולהגיע לסיכום?

ג'וש שוורץ: אתמול, בישיבה עם ראש הממשלה של הוועדה לתיאום הפעילות בין הסוכנות היהודית לממשלה, - - - הנושא.

ג'וש שוורץ: דווח על-ידינו למזכיר הממשלה ולראש הממשלה.

ג'וש שוורץ: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה היה שם.

ג'וש שוורץ: הדיאלוג בעיצומו.

שלמה מולה: אבל אני שואל על לוח-הזמנים למיצוי הדיאלוג.

ג'וש שוורץ: קשה לי להגיד לך על - - -

שלמה מולה: אז אני אגיד לך מה: תראה, אם הדיאלוג שלכם לא יצלח, ואם נצטרך לקדם את הצעת החוק שחבר הכנסת אלכס מילר מדבר עליה, שאנחנו צריכים לעשות לפני שאנחנו יוצאים לפגרה.

שלמה מולה: אז אם לא, זאת אומרת, אנחנו - - -

אלכס מילר: אבל חבר הכנסת מולה, אני אומר לך: אסור שזה יהיה - - -.

אלכס מילר: אתה יודע מה זה.

אלכס מילר: תשמע, אם בתוך שבועיים - - -

שלמה מולה: אנחנו לא רוצים.

שלמה מולה: אני לא רוצה חקיקה.

שלמה מולה: אבל אם אתם תכפו עלינו, זאת אומרת, הסיטואציה תכפה עלינו, ויש לנו אחריות כאנשי ציבור.

שלמה מולה: אני רוצה לראות ב-1 בספטמבר – האם אני יודע ש-800 הסטודנטים יוצאי אתיופיה נכנסים למכינות או לא נכנסים למכינות.

שלמה מולה: אני רוצה לדעת.

שלמה מולה: או שההוא מצרפת נרשם או מקבל.

שלמה מולה: זה מה שאנחנו רוצים לדעת.

שלמה מולה: תכל'ס.

שלמה מולה: חבר'ה, זה לא דיאלוג שאנחנו - - -

נינו אבסדזה: חבר הכנסת מולה, אבל לא מר ג'וש שוורץ, אלא ראש הממשלה והממשלה אמורים לתת תשובה לך, וגם לאותם 800 סטודנטים.

שלמה מולה: ולכן אני שואל על - - -

עינת וילף: טוב.

עינת וילף: חברת הכנסת נינו אבסדזה.

נינו אבסדזה: תודה רבה, גברתי, היושבת-ראש.

נינו אבסדזה: כמובן שאני לא אתייחס לחשיבות התוכנית.

נינו אבסדזה: אין טעם לשכנע את המשוכנעים.

נינו אבסדזה: כל מי שנמצא פה יודע כמה זה חשוב.

נינו אבסדזה: וחלילה אם המינהל לסטודנטים עולים – בסוף זה ייפול בין הכיסאות, לא תהיה טרגדיה יותר גדולה מזה.

נינו אבסדזה: לא צריך לשכנע אתכם.

נינו אבסדזה: אבל מר אפרצב, אני רוצה לומר לך משהו: דיברת וכולם מדברים על עידוד העלייה וכמה זה חשוב.

נינו אבסדזה: עוד פעם: לא צריך.

נינו אבסדזה: אני לא הייתי שליחת העלייה.

נינו אבסדזה: לא התקבלתי להיות שם.

נינו אבסדזה: אבל עולה חדשה הייתי, ואני חייבת לומר לך: עידוד העלייה הכי טוב, זו מדינת ישראל שמושכת עולים.

נינו אבסדזה: זו מדינת ישראל, וזה כולל הכול.

נינו אבסדזה: זה כולל גם את המינהל לסטודנטים עולים.

נינו אבסדזה: אני לא אגיע עכשיו עד לדירות ועד לצדק חברתי, אבל זה תפקידה של המדינה: להיות מושכת מה"סורבון" שנותנת שירותים של השכלה גבוהה בחינם, ועד לדירה – לא יודעת – לא בדימונה, אלא בתל-אביב.

נינו אבסדזה: וזו המדינה שאמורה להיות מושכת.

נינו אבסדזה: אם אנחנו רוצים את העלייה, אנחנו צריכים שני דברים: מדינת ישראל שמושכת, גברתי, היושבת ראש; וגוף כמו הסוכנות היהודית שיודעת לעבוד בתפוצות, ולתת להם לעשות את העבודה שלהם בתפוצות.

דימיטרי אפרצב: אם הגוף רוצה.

דימיטרי אפרצב: רק אם הגוף רוצה לעשות את זה.

דימיטרי אפרצב: זה - - -

נינו אבסדזה: גוף עובד.

נינו אבסדזה: גוף הרוצה לעבוד בתפוצות.

נינו אבסדזה: אנחנו מגיעים כאן לשאלה קונספטואלית: האם הסוכנות היהודית אמורה להיות אחראית על תהליך הקליטה פה, או שפעם אחת ולתמיד, אחרי 64 שנות קיומה של מדינת ישראל, גוף כמו הסוכנות היהודית – בסוף לשחרר אותה מכל מה שקורה פה.

נינו אבסדזה: לתת להם לעבוד בתפוצות, שם זה הקונספט.

נינו אבסדזה: בנוסף, אני אגיד לכם: קונספט זה לא רק לקחת טכנית בן-אדם, ולגרום שהוא יעזוב את האימא הפולנייה שלו ויגיע ארצה, בתקווה שהאימא הפולנייה תגיע אחר-כך.

נינו אבסדזה: אלא, באמת לעבוד ולשכנע שם, לשמור על הזהות היהודית.

נינו אבסדזה: זה מה שאנחנו צריכים.

נינו אבסדזה: כי הפוטנציאל הגדול של העלייה הגדולה העתידית זה לשמור על הזהות היהודית, בצרפת או בזימבבואה – לא יודעת.

נינו אבסדזה: איפה שזה לא יהיה – בגיאורגיה, איפה שהייתי.

נינו אבסדזה: וראיתי באמת, לפני שלושה ימים, מה הבעיה האמיתית שם: הזהות היהודית שאנחנו יכולים לאבד, זה מה שהם צריכים לעשות שם.

נינו אבסדזה: ושהמדינה תשבור את הראש.

נינו אבסדזה: לא צריך לקחת כספים של המפלגה, בזה אני מסכימה איתך.

עינת וילף: בכל זאת, אני רוצה להבין.

עינת וילף: בסוף אני גם מסכימה לחלוטין: קליטה ארוכת טווח צריכה להתבצע במדינת ישראל, ובאחריות מדינת ישראל - -

דימיטרי אפרצב: על זה אין ויכוח.

עינת וילף: - - ובאחריות המשרד לקליטת העלייה.

עינת וילף: איפה אתה רואה בסדרי העדיפויות של המשרד לקליטת העלייה את הנושא הזה?

דמיטרי אפרצב: סליחה, עוד פעם.

עינת וילף: איפה היית ממקם את התכנית הזאת, בסדרי העדיפויות של המשרד הזה?

דימיטרי אפרצב: - - -

עינת וילף: את המינהל לסטודנטים עולים.

עינת וילף: אם היום היית מתחיל מההתחלה, איפה אתה רואה את העדיפות של התכנית הזאת?

דימיטרי אפרצב: המינהל לסטודנטים עולים נמצא בסדר עדיפות הכי גבוה במשרד לקליטת העלייה.

דימיטרי אפרצב: זה בא לידי ביטוי לא רק בדיבורים ולא רק בהצהרות, אלא זה בא בשטח, בהוכחות.

דימיטרי אפרצב: בשנת 2011 לא הוזרמו לתקציב המשרד לקליטת העלייה 19 מיליון שקל חשיפה שיצרה הסוכנות היהודית.

דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה כיסה את זה מתקציבו הקיים.

דימיטרי אפרצב: זה היה אחד הנושאים בדיוני התקציב, וכולי.

דימיטרי אפרצב: אבל המשרד לקליטת העלייה לא מסוגל.

דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, צריך להיות ברור שמשרד ממשלתי שקובע סדרי עדיפויות, הרי זו קופה סגורה – איפה שאתה מייצר כיסוי של חור תקציבי, אתה פוגע בתחומים מסוימים.

עינת וילף: ודווקא בגלל שזו קופה סגורה, אם אתה מסתכל על התוצאות ארוכות הטווח של התכנית הזאת לעומת תכניות ארוכות של המשרד שלכם, איפה היית ממקם את התכנית הזאת?

דימיטרי אפרצב: זה תהליך קליטה, וזה נמצא בין יתר הפעולות ארוכות הטווח.

דימיטרי אפרצב: תביני, המשרד לקליטת העלייה לא עוסק בפעולות קצרות טווח.

דימיטרי אפרצב: כל פעילות שהמשרד לקליטת העלייה עושה, זו פעילות ארוכת טווח: מדברת על קליטה מיידית, וקליטה ארוכת טווח.

דימיטרי אפרצב: המינהל לסטודנטים עולים זו תכנית שבנויה משלוש-ארבע שנות לימוד, וזה נמצא.

דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, זה אחד הדברים - - -

עינת וילף: תראה, בכל זאת אני - - -

דימיטרי אפרצב: אני לא מבין את השאלה.

עינת וילף: אוקיי, אז אני אבהיר את השאלה: ברור שיש כאן

עינת וילף: רצון שנקרא למדינת ישראל לתת עוד כסף.

עינת וילף: זה מאד יפה.

עינת וילף: נגיד למדינת ישראל לתת עוד כסף.

עינת וילף: אני, בכל זאת, רוצה לבדוק האם - - -

מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, אני פעמיים הייתי סגנית שרה.

מרינה סולודקין: את רוצה לשאול: את מי את אוהבת יותר, את אימא או את אבא?

מרינה סולודקין: במשרד לקליטת העלייה כל התכניות זה - - -

עינת וילף: כל מי שהוא שר, שצריך לתעדף תקציב, צריך לשאול את השאלה הזאת בכל יום.

עינת וילף: אנחנו יכולים לסיים כאן כל ישיבה באמירה שהמדינה צריכה לתת עוד כסף.

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: אבל, גברתי, זה לא שאנחנו ממציאים פה תכנית חדשה וממליצים.

אלכס מילר: זו תכנית שקיימת.

אלכס מילר: - - - לפי ההסדר משנת 1968.

עינת וילף: היא תכנית מוצלחת.

עינת וילף: אבל השאלה היא האם המשרד לקליטת עלייה – כשהוא צריך לקחת על זה אחריות – האם התכנית הזאת לא יותר חשובה מתכניות אחרות?

עינת וילף: וצריך גם לפגוע בתכניות אחרות, כדי לאפשר את התכנית הזאת.

שלמה מולה: לקבל תוספת - - -

עינת וילף: לכול צריך תוספת תקציב.

דימיטרי אפרצב: גברתי, היושבת-ראש, היציאה של הסוכנות היהודית – זאת אומרת, בגלל התכנית האסטרטגית, בלי שאני מעביר ביקורת, זאת החלטתם – מייצרת חשיפה תקציבית בתחומי קליטה, בסכומים שמתקרבים ל-200 מיליון שקל.

דימיטרי אפרצב: איזה סדרי עדיפויות צריך לעשות משרד הקליטה?

דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, איזה תחומים הוא צריך לסגור, על-מנת - - -? מה?

מרינה סולודקין: אפשר לסגור עידוד עסקים אצל עולים.

מרינה סולודקין: אפשר לסגור הסבה מקצועית.

מרינה סולודקין: הכול חשוב.

דימיטרי אפרצב: אפשר לסגור דיור.

דימיטרי אפרצב: יש הרבה - - -

עינת וילף: הכול חשוב.

עינת וילף: הכול-הכול חשוב.

מרינה סולודקין: תכנית קמ"ע, שהיינו במאבק במשך עשר שנים.

דימיטרי אפרצב: זה לא עניין של סדרי עדיפויות של המשרד לקליטת העלייה.

דימיטרי אפרצב: אני חושב שאלה סדרי עדיפויות רחבים יותר, שזה כלל הממשלה.

דימיטרי אפרצב: ככה אני חושב.

דימיטרי אפרצב: אם הנושא של עליית צעירים חשוב; ואם מתחברים למגילת העצמאות, מה שנכתב – לשם כך, אגב, הקימו פה את המדינה – אז אלה החלטות שצריך לקבל, מי שצריך לקבל.

דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה לא מסוגל.

דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה זה לא אגף התקציבים.

דימיטרי אפרצב: זה לא משרד האוצר.

דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה, רק בכדי לסבר את האוזן: 50 מיליון שקל, שהשקיע המשרד לקליטת העלייה בתכניות קליטה תעסוקתית של עולים, הניבו באותה שנה הכנסות למדינה של שלושה מיליארד שקלים וחצי.

דימיטרי אפרצב: ותאמיני לי, גברתי, היושבת-ראש, שלמרות התפיסה שהמשרד לקליטת העלייה הוא משרד חברתי בלבד, כמשרד כלכלי הוא מביא את העולים, בפעולות שלו, בטווחי זמן יחסית קצרים – כשהוא מצליח.

דימיטרי אפרצב: כשהוא לא מצליח, אז לא – למצב שמאוכלוסיה שאמורה לקבל, הופך את זה לאוכלוסיה שיכולה לתת.

דימיטרי אפרצב: אחד הדברים הכי כלכליים וחברתיים ועם תוצאה, זו ההשקעה הקטנטנה הזאת בחבר'ה הצעירים האלה.

דימיטרי אפרצב: בתוך ארבע שנים הם הופכים להיות לחלק אינטגראלי, מייצר, תורם ועושה.

דימיטרי אפרצב: אגב, גם בשנת הלימודים שלהם, במשך שלוש שנים, הם משתתפים בתכניות שח"ק – זה כמו פר"ח – ותוך כדי הלימודים.

דימיטרי אפרצב: שחס-וחלילה, אף-אחד לא יחשוב שהם מקבלים פה חינם.

דימיטרי אפרצב: והם תורמים, ומתנדבים ועושים, ואין פה ספק.

נינו אבסדזה: גם אם הם היו מקבלים בחינם, זה בסדר.

נינו אבסדזה: לא קרה כלום.

עינת וילף: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם עוד פעם: סגירת המינהל לסטודנטים עולים, זו פגיעה אנושה בעליית הצעירים מכל המדינות.

מרינה סולודקין: ובמדינת ישראל אולי לא רוצים לדעת, אבל גם באוניברסיטה של מוסקבה הלימודים בחינם.

מרינה סולודקין: גם ב"סורבון" בחינם.

מרינה סולודקין: גם באוסטרליה בחינם.

מרינה סולודקין: גם בקנדה בחינם.

נינו אבסדזה: וגם בגרמניה.

מרינה סולודקין: גם בגרמניה.

מרינה סולודקין: אז בגלל שזו מטרה לאומית: עלייה מכל המדינות – אנחנו לא יכולים לאפשר את זה.

מרינה סולודקין: דבר שני, יש לנו מצב חירום.

מרינה סולודקין: אני מסכימה.

מרינה סולודקין: היו לנו מצבים דומים.

מרינה סולודקין: היו רוצים לסגור את תכנית קמ"ע – קליטת מדענים עולים – ואת זה רצה לעשות משרד האוצר.

מרינה סולודקין: עכשיו המינהל לסטודנטים עולים על הכוונת.

מרינה סולודקין: מה אפשר לעשות?

מרינה סולודקין: אני מציעה להכריז על מצב חירום בשתי ועדות: בוועדת החינוך, התרבות והספורט, ובוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

מרינה סולודקין: לבקש, כחברי הוועדות, פגישה משותפת עם ראש הממשלה.

מרינה סולודקין: לראשי ממשלה יש אחריות מיוחדת: צבא, חינוך ועלייה.

מרינה סולודקין: כאן אני חושבת שהמצב מצדיק פגישה של חברי כנסת איתו, ואנחנו נדבר איתו ונסביר.

מרינה סולודקין: אני אגיד לכם: 35 מיליון שקל זה לא הרבה.

מרינה סולודקין: לי ולך יש הרבה הצעות חוק שנותנות מיליארדים.

מרינה סולודקין: רק החוק על הירושות הגדולות נותן שני מיליארד שקלים וחצי.

מרינה סולודקין: את מבינה?

מרינה סולודקין: זה לא העניין, 35 מיליון שקל.

מרינה סולודקין: מהסוכנות היהודית אנחנו צריכים לשכוח.

מרינה סולודקין: הסוכנות היהודית עובדת בתפוצות.

מרינה סולודקין: זו מטרה לאומית של המדינה.

מרינה סולודקין: בסדר?

עינת וילף: כן.

אלכס מילר: גברתי היושבת-ראש.

עינת וילף: כן.

אלכס מילר: גברתי היושבת-ראש, הערה קטנה: במשך 44 שנים הסוכנות היהודית עמדה לצד המדינה וסייעה לה בכסף, וזה דבר מבורך.

אלכס מילר: ותאמיני לי שאני לא חושב שיש עוד מדינה בעולם שמקבלת תמיכה כזאת מגורמים פרטיים, לפרויקטים לאומיים ממשלתיים.

אלכס מילר: אבל מה לעשות שיש גם משברים בעולם, ולא תמיד הסוכנות היהודית יכולה לעמוד לצידה של המדינה.

אלכס מילר: אם מדינת ישראל היתה קובעת בהסדר של הרזרבות, שבמידה והצד הפרטי שתומך לא יכול לעמוד – יש רזרבה, אנחנו מעבירים.

אלכס מילר: אבל זה לא שפתאום המדינה אומרת:

אלכס מילר: אנחנו עושים את הפרויקט הזה בגלל שיש תמיכה של הצד הפרטי.

אלכס מילר: רוב התקציב לא בא מהצד הפרטי, אלא מהמדינה.

אלכס מילר: הצד הפרטי תומך.

אלכס מילר: אם המדינה לא - - -

עינת וילף: זה לא - - - שזה צריך לעבור למדינה.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אז המדינה צריכה - - -

עינת וילף: אני חושבת - - - ישראל צריכה לקבל - - - ארוכת טווח.

עינת וילף: השאלה עכשיו: האם מדובר בכסף תוספתי, או בשינוי סדרי עדיפויות.

אלכס מילר: ברור.

אלכס מילר: אבל תקציב המשרד לקליטת העלייה - -

עינת וילף: ברור שרוצים כסף תוספתי.

אלכס מילר: - - נבנה בדיוק לפי ה-matching הזה.

אלכס מילר: ברגע שה-matching הזה יוצא, המדינה לא יכולה להסתמך על התקציב שהיא בנתה, ופתאום עכשיו לעשות את התהפוכות בפנים.

אלכס מילר: היא מוסיפה תקציבים בכדי שהפרויקטים האלה יצליחו.

דימיטרי אפרצב: אני מבטיח לך, וזה נמצא אצלנו בדיונים, זאת אומרת בהכנות לקראת דיוני תקציב 2013.

דימיטרי אפרצב: הנושא של המינהל לסטודנטים עולים, נמצא בתוך שלושת הנושאים המרכזיים שהמשרד הולך לדון.

דימיטרי אפרצב: ואנחנו יודעים שתקציב המדינה בשנת 2013 הולך להיות מאד מדולדל בגלל מיליון סיבות.

דימיטרי אפרצב: וגם נערכים בהתאם מבחינת דרישות תקציביות מצומצמות.

דימיטרי אפרצב: אבל על-מנת שיהיה רצף, המשרד לקליטת העלייה חייב לקבל תקופת מעבר, וגם אם יידרש לעשות רפורמות כאלה ואחרות – אני מדבר בתחום של המינהל לסטודנטים עולים – הכול ייעשה.

דימיטרי אפרצב: אבל לא יכול להיות מצב שאנחנו היום - - -

עינת וילף: כמה זמן אתה צריך לתקופת המעבר הזו?

דמיטרי אפרצב: שנת לימודים.

דמיטרי אפרצב: שנת הלימודים הקרובה צריכה להיות שנת מעבר.

דמיטרי אפרצב: וזאת גם הזדמנות – עוד פעם, בלי ביקורת ובלי שום דבר: להגיד תודה לסוכנות היהודית, ואני אומר את זה, מה שנקרא, בלב חפץ וגלוי, על תרומה עצומה.

דמיטרי אפרצב: והסוכנות היהודית זה בהחלט גוף שהניע הרבה מאד תהליכים: בתחום הקליטה, בתחום עידוד העלייה ובכל מיני תחומים.

דמיטרי אפרצב: וכנראה שהגיע הזמן, שפרויקטים, סטרט-אפים, שעומדים על הרגליים 40 שנה, שהמדינה תיקח את זה.

דמיטרי אפרצב: לא צריך לתקוף על זה את הסוכנות היהודית, ולא שום דבר.

קריאה: - - -

דימיטרי אפרצב: מה שכן, הבקשה היחידה שיש לנו מהסוכנות היהודית, ואני לא צריך – זאת אומרת, אנחנו מדברים גם – זה שאנחנו, כמשרד, מול כל המאמצים, השלמנו והבנו.

דימיטרי אפרצב: אנחנו צריכים תקופת מעבר, ואנחנו מבקשים כאן לסייע לממשלת ישראל, מכיוון שהזמינות התקציבית שלכם יותר קלה.

עינת וילף: אתם מבקשים את ה-16 מיליון שקל, או את ה-19 מיליון שקל?

דימיטרי אפרצב: אנחנו מבקשים את מה שנבנה.

דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, אנחנו עומדים בהחלטות ממשלה.

שלמה מולה: מר אפרצב, תגיד לי, עזוב כרגע את ה-16 מיליון שקלים.

שלמה מולה: בשנת התקציב 2013, ועכשיו שאמורה להיות פתיחת שנת הלימודים בספטמבר, האם יש לך את החלק היחסי של ה-19 מיליון שקלים עד לסוף השנה?

דימיטרי אפרצב: לא.

דימיטרי אפרצב: אין לי.

שלמה מולה: אין לך.

דימיטרי אפרצב: מה שהיה בשנה שעברה, אין לי.

שלמה מולה: מסגרת התקציב שנקבעה בכנסת היתה תקציב דו-שנתי.

שלמה מולה: קרי, תקציב דו-שנתי כולל את כל שנת 2012.

שלמה מולה: זאת אומרת, אתה היית אמור להיות, לכאורה, מכוסה עד לסוף שנת 2012, עד דצמבר.

שלמה מולה: אתה צריך להיות בבעיה ב-1 בינואר 2013.

דימיטרי אפרצב: לא, לא.

נינו אבסדזה: בשנת הלימודים.

שלמה מולה: רק רגע.

שלמה מולה: תאמיני לי שאני יודע בדיוק מה אני שואל.

שלמה מולה: השאלה שלי היא האם המצב הקיים מאפשר פתיחת שנת לימודים?

שלמה מולה: אני מבין שאתה לא יכול לתת התחייבות רק לחצי שנה, אלא אתה נותן ל-12 חודשים.

שלמה מולה: זאת אומרת, כשאתה נותן התחייבות אתה נותן לכאורה עד ליוני 2013.

שלמה מולה: ולכן, השאלה שלי היא האם החלק היחסי – לפחות 50% – יש לך או שאין לך.

דימיטרי אפרצב: לא.

דימיטרי אפרצב: אין לי.

שלמה מולה: אין לך.

שלמה מולה: הבנתי.

דימיטרי אפרצב: אנחנו נידבנו 7 מיליון שקלים ממה שאין לנו, בסדרי העדיפויות, על חשבון דברים אחרים.

עינת וילף: האם אתה מבקש מהסוכנות היהודית להעביר את ה-16 מיליון שקלים שהם מחויבים להם, אבל נאמר לנו שלא מועברים עד שייגמר המשא-ומתן?

עינת וילף: או את ה-19 מיליון שקלים - - -

ג'וש שוורץ: לא, זה לא מה שאמרתי.

עינת וילף: אני אומרת שלא אתה אמרת, אלא חבר הכנסת אלכס מילר אמר את זה.

ג'וש שוורץ: אמרתי שאנחנו לא נצא, אלא בתיאום מלא.

ג'וש שוורץ: זה - - -

עינת וילף: כלומר, ה-16 מיליון שקלים יועברו ומועברים.

דימיטרי אפרצב: זאת אמירה טובה.

דימיטרי אפרצב: אבל המכינות אמורות היו להיפתח לפני חודש.

עינת וילף: אני רוצה לפחות למקד, כמה כסף בסוף צריך.

ג'וש שוורץ: אנחנו נמשיך בתכנית עד לסיום הדיאלוג עם הממשלה.

עינת וילף: כלומר, לשנת הלימודים הקרובה, 16 מיליון השקלים - - -

ג'וש שוורץ: אני לא יכול להגיד לך - - -

שלמה מולה: ואוצ'רים ייצאו?

שלמה מולה: אורית יכולה להוציא ואוצ'ר, או שהיא לא יכולה?

ג'וש שוורץ: - - - שללא תיאום עם משרד ראש הממשלה אנחנו לא נצא מהתכנית, כל עוד שצריך.

עינת וילף: אז החלק של ה-16 מיליון שקלים, שממנו עדיין לא יצאתם ולא תצאו עד אשר יהיה תיאום עם משרד ראש הממשלה, את זה אתם ממשיכים להעביר.

ג'וש שוורץ: צודק.

ג'וש שוורץ: - - -

עינת וילף: בסדר.

עינת וילף: אז אנחנו נשארים עם ה-19 מיליון שקלים.

דימיטרי אפרצב: לא, אנחנו נשארים גם עם 16 מיליון שקלים, כי - - -

עינת וילף: אז למה אנחנו נשארים עם זה?

דימיטרי אפרצב: אני אסביר לך, גברתי, היושבת-ראש.

דימיטרי אפרצב: התהליך הבירוקרטי, הפשוט והפרימיטיבי הוא כזה: על-מנת לאפשר לחבר'ה האלה להתחיל – לא אלה.

דימיטרי אפרצב: אני מדבר על הרבה אחרים – לפתוח, זאת אומרת, להירשם למכינות לשנת לימודים, חשבת המשרד צריכה לאשר תקציב.

דימיטרי אפרצב: חשבת המשרד, באף משרד ממשלתי, לא תפתח התחייבות שלטונית, כל עוד אין לה תקציב סגור ומשוריין שיושב, מה שנקרא, בצנצנת.

דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, אי-אפשר, מכיוון שכמו שאוניברסיטאות לא יכולות לחייב - - -

עינת וילף: אבל בתקציב שלה צריכים להיות 19 מיליון השקלים.

דימיטרי אפרצב: בתקציב שלה צריכים להיות 70 מיליון שקל.

דימיטרי אפרצב: יש לה 35 מיליון שקל כי זה תקציב קשיח של המשרד לקליטת העלייה.

עינת וילף: יש לה את 16 מיליון השקלים.

דימיטרי אפרצב: יש את ה-7 מיליון שקל, שתקציבם נגזר מכל מקום אפשרי.

עינת וילף: יש את ה-16 מיליון שקל - - -

דמיטרי אפרצב: מה שחסר זה 54 מיליון שקל שפשוט לא קיימים.

נינו אבסדזה: - - - שזה עניין של סדרי עדיפויות.

עינת וילף: יש מישהו שיכול לעשות - - -

דימיטרי אפרצב: ולכן, האמירה שלא נצא עד שזה לא ייפתר – זה לא נפתר, והם הולכים הביתה.

דימיטרי אפרצב: והתכנית למעשה, – אני אומר לך את זה בצורה אופרטיבית – היום, אחרי שמסתיימת הישיבה הזאת, צוות שלנו נפגש אצלי בחדר, מכיוון שאנחנו מקיימים פה דיאלוגים אינסופיים, והסטודנטים חייבים לקבל תשובות.

דימיטרי אפרצב: ולצערי הרב, אני, כמנכ"ל משרד ממשלתי, נאלץ לקבל החלטה.

דימיטרי אפרצב: מישהו חייב לקבל החלטה.

דימיטרי אפרצב: צריכים להגיד: כן או לא.

דימיטרי אפרצב: התשובה, כרגע, היא: לא.

דימיטרי אפרצב: אנחנו הולכים היום, כנראה, להודיע לכלל ציבור הסטודנטים בארץ ובחוץ לארץ ששנת הלימודים הקרובה נדחית, ושאנחנו לא נוכל לקיים הרשמות.

עינת וילף: אני לא יודעת.

עינת וילף: אם מישהו כאן הבין, אז בבקשה.

עינת וילף: אתה אומר שהפרויקט עולה 70 מיליון שקלים.

עינת וילף: 35 מיליון שקלים יש לכם בתקציב.

דימיטרי אפרצב: נכון.

עינת וילף: 7 מיליון שקלים נוספים נתתם, אז זה 42 מיליון שקלים.

דימיטרי אפרצב: נכון.

עינת וילף: הסוכנות היהודית ממשיכה להתחייב לתת 16 מיליון שקלים.

עינת וילף: לא יוצאת מזה.

דימיטרי אפרצב: ההתחייבות לא מספקת.

דימיטרי אפרצב: זה צריך להיות העברה תקציבית שמונחת בתוך - - -

שלמה מולה: אבל אם בכל זאת אתה לא נותן תשובה לשאלה שלי, שהיא שאלה תקציבית טכנית.

שלמה מולה: אני שואל אותך שוב: בשנת התקציב 2012 אתה מתוקצב?

שלמה מולה: המינהל לסטודנטים עולים מתוקצב עד לדצמבר 2012?

שלמה מולה: למרות שהסמסטר מסתיים ביולי.

שלמה מולה: זאת אומרת, כדי שאתה תוכל לפתוח בספטמבר.

שלמה מולה: אני שואל שאלה עוד פעם: האם המינהל לסטודנטים עולים עומד היום ריק, ואין לו כסף?

שלמה מולה: האם אתה יכול להוציא ואוצ'ר לחצי שנה, או שאתה חייב להוציא ואוצ'ר לשנה שלמה?

דימיטרי אפרצב: רק לשנה שלמה.

דימיטרי אפרצב: אין לי שום יכולת להוציא לחצי שנה.

שלמה מולה: הבנתי.

עינת וילף: מר שוורץ, אתה יכול להסביר את ה-16 מיליון שקלים?

ג'וש שוורץ: אני רוצה להגיד שיש עוד אלמנט: המשרד לקליטת העלייה והסוכנות היהודית היו בדיאלוג עם המועצה להשכלה גבוהה – אני מקווה שהם פה – ולמיטב הבנתי, גם המועצה להשכלה גבוהה תיכנס לתכנית החל מספטמבר בהיקף של 12-9 מיליון שקל, וזה לא נאמר פה.

עינת וילף: נציג המועצה להשכלה גבוהה פה?

דימיטרי אפרצב: זה נאמר פה.

דימיטרי אפרצב: מר שוורץ, אנחנו עוסקים גם באידיאולוגיה, אבל אנחנו בעיקר עוסקים בפרקטיקה.

דימיטרי אפרצב: ולכן, דיבורים זה יפה.

דימיטרי אפרצב: אבל כרגע, אנחנו ברגע של מעשים.

דימיטרי אפרצב: כל הדיבורים היו מה-1 לינואר, ואנחנו קיימנו אינסוף ישיבות.

דימיטרי אפרצב: החבר'ה צריכים לקבל החלטה: או שהם חוזרים הביתה, או שהם עוזבים את הלימודים – וזה עכשיו.

דימיטרי אפרצב: זה לא בדיונים, וזה לא בהבטחות.

דימיטרי אפרצב: בתכל'ס, אין לי הסכם המשך, אין לי תקציב.

דימיטרי אפרצב: ואני צריך - - -

שלמה מולה: מר אפרצב, מה התקציב של ממשלת ישראל, ההשתתפות שלה, בפרויקט "מסע ותגלית"?

שלמה מולה: אתה יכול להגיד לי?

דמיטרי אפרצב: אני לא מעורב בזה.

עינת וילף: 100 מיליון שקל.

שלמה מולה: 100 מיליון שקל?

דימיטרי אפרצב: אני מאמין שזה 100 מיליון שקל.

שלמה מולה: הבנו.

עינת וילף: אם מישהו כאן יודע.

עינת וילף: כן, בבקשה.

עינת וילף: מי אתה?

עינת וילף: אבל רק לעניין הקונקרטי.

עינת וילף: לא לספר כמה זה חשוב.

עינת וילף: לעניין איך לפתור את הבעיה.

שמואל קורנבליט: שמי שמואל קורנבליט, יושב-ראש "משואה", ארגון של עולים וצעירים מאמריקה הלטינית.

שמואל קורנבליט: איך לפתור את הבעיה – זו החלטה שלא אנחנו צריכים לקבל, אלא מקבלי ההחלטות.

שמואל קורנבליט: ויש כל מיני תחומים בתחום העלייה – ואני לא אכנס פה – שיש כל מיני אנשים שמנצלים את המערכת, ואני לא אתחיל לפרט כי אני לא רוצה לריב עם אף-אחד, אבל יש אנשים.

שמואל קורנבליט: הייתי שליח עלייה, וגם מתעסק עם עולים.

שמואל קורנבליט: יש ניצול של המערכת.

שמואל קורנבליט: אולי צריך לחשוב באופן יצירתי איפה יש כל מיני מקומות שמנצלים את המערכת, ומוציאים את המשאבים של המשרד לקליטת העלייה, במה שנקרא: סל קליטה.

שמואל קורנבליט: ואם מישהו יהיה מעוניין, אני מוכן לתת פירוט, אבל זה החלטות אחרות.

עינת וילף: תודה רבה.

עינת וילף: רק אם מישהו מסביר קונקרטית את העברות הכספים.

עינת וילף: לא - - -.

עינת וילף: שום דבר אחר.

עינת וילף: כן, בבקשה.

מימי אייזנשטאט: פרופסור מימי אייזנשטאט מהאוניברסיטה העברית, ראש בית-הספר לתלמידים מחוץ לארץ.

מימי אייזנשטאט: אני לא בעניין של כספים, אלא בעניין של תאריכים: כשאנחנו מדברים על חירום, בבית-הספר לתלמידים מחוץ לארץ יש לנו מכינה לתלמידים האלה.

מימי אייזנשטאט: אנחנו מדברים על ה-7 ביולי.

מימי אייזנשטאט: כלומר, הסטודנטים מתחילים ללמוד באולפן לאנגלית ב-7 ליולי.

מימי אייזנשטאט: אנחנו, כולנו, יודעים שאי-אפשר ללמוד באוניברסיטה בלי ללמוד אנגלית.

מימי אייזנשטאט: לכן, האולפן באנגלית מתחיל אצלנו ב-7 ביולי.

מימי אייזנשטאט: אם לא יעברו כספים, האוניברסיטה לא תוכל לפתוח את האולפן.

מימי אייזנשטאט: ב-7 באוגוסט מתחיל אולפן בעברית.

מימי אייזנשטאט: כל זה עוד לפני המכינה.

מימי אייזנשטאט: המכינה לא תוכל להיפתח.

מימי אייזנשטאט: אנחנו מדברים על - - -

עינת וילף: נציג המועצה להשכלה גבוהה פה?

עינת וילף: כן, בבקשה.

עינת וילף: האם המועצה להשכלה גבוהה תיכנס לתכנית?

גדי פרנק: אני גדי פרנק, סמנכ"ל תקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, והוועדה לתכנון ולתקצוב.

גדי פרנק: מה שאנחנו, בהקשר הזה, והיינו בקשר בסדר-גודל של קצת למעלה משנה – אני חושב – עם המשרד לקליטת העלייה, עוד לפני שהנושא הזה צף כרגע כ-issue היותר לחוץ בהקשר הזה, בעקבות פנייה של המשרד לקליטת העלייה אלינו לשקול את השותפות שלנו בנושא הזה.

גדי פרנק: בהקשר הזה אנחנו אמרנו שנהיה מוכנים לשקול את זה בחיוב, ואפילו שמנו איזשהו סדר-גודל – אחרי שעשינו בדיקה – של מה היכולת שלנו לעשות סדרי עדיפויות בתוך התקציב שלנו.

גדי פרנק: כי אנחנו לא באים כאן לדרישות, מהבחינה שלנו – לא יכולים לבוא לדרישות חדשות למשרד האוצר בנושא הזה, אלא סדרי עדיפויות בתקציב שלנו.

גדי פרנק: סדרי-גודל שאנחנו אמרנו שאנחנו מסוגלים, בסופו של דבר, הם עד 10 מיליון שקלים, פחות או יותר.

גדי פרנק: אבל אנחנו אמרנו, והדגשנו את זה בכל הדיונים, חזור והדגש, שאנחנו נוכל להיכנס לזה רק אם יהיה איזשהו הסדר כולל לכל הדבר הזה להמשך.

דימיטרי אפרצב: בצדק.

עינת וילף: מה?

גדי פרנק: אנחנו לא נוכל להיכנס למצב שאומרים לנו: עכשיו אתם עושים סדר עדיפויות פנימי בתקציב שלכם, שגם מבחינתנו זה יהיה להקטין פעולות אחרות של תמיכה בדברים אחרים.

גדי פרנק: והדבר הזה יוצר עדיפות - - -

עינת וילף: אבל אתם אמרתם ש-10 מיליון שקלים יהיו מתוך התקציב.

עינת וילף: בשינוי סדרי עדיפויות בתוך התקציב של ההשכלה הגבוהה.

גדי פרנק: אם אפשר רק להדגיש, גברתי, יושבת-ראש הוועדה: זה נכון.

גדי פרנק: אמרנו שנעשה בסדרי העדיפויות.

גדי פרנק: סדרי העדיפויות האלה מאד כואבים גם אצלנו, בתוך הבית, כי - - - תכנית רב-שנתית ארוכת טווח מול משרד האוצר, שאני לא יכול לחרוג ממנה, וזה אומר שאת הכול אני צריך לעשות מתוך סדרי העדיפויות שלי.

גדי פרנק: אבל אני גם לא מסוגל, שעכשיו יגידו לי: תעשה סדרי עדיפויות, ותיכנס כמו שאתה מוכן להיכנס בסדר-גודל של עד 10 מיליון שקלים.

גדי פרנק: מצד שני, יבואו בשנה הבאה ויגידו: עכשיו יש עוד בעיה.

גדי פרנק: הסוכנות היהודית יוצאת מעוד איזשהו חלק, או כל משרד ממשלתי אחר לא יכול להשלים את החלק הרלבנטי, ועכשיו אתה צריך לשים 12 או 15 או 20 מיליון שקל.

גדי פרנק: כי לקחנו את זה ממש לקצה, והיינו הכי כנים והכי פתוחים עם המשרד לקליטת העלייה בנושא הזה, מבחינת המקסימום שאנחנו יכולים להיכנס לזה.

גדי פרנק: לכן, התנאי שלנו להיכנס לשותפות הזאת הוא שיהיה איזשהו הסדר ארוך טווח, אם זה בין המשרד לקליטת העלייה - - -

שלמה מולה: מה לוח-הזמנים שלכם בכדי להגיע להסדר עם הגורמים הרלבנטיים?

שלמה מולה: האם יש לכם פגישה נוספת?

שלמה מולה: האם קבעתם תאריך לסיים את ההסדר?

דימיטרי אפרצב: ביום שלישי האחרון אנחנו הגשנו הצעת מחליטים בממשלה בנושא המינהל לסטודנטים עולים.

דימיטרי אפרצב: צריך להתייחס לעוד נקודה: בחוק ההסדרים עבר גם נושא שמשנת 2013 אמור להיכנס לתוקף מתווה פוחת של שכר-הלימוד: 100% בשנה הראשונה; 75% - - -

שלמה מולה: אל תבנה על זה.

עינת וילף: חכה, אל תכניס את זה.

עינת וילף: מה שנקרא: לא כל - - - ביחד.

דמיטרי אפרצב: המשרד, אגב, התנגד והצביע נגד.

דמיטרי אפרצב: אבל זה חלק מהעניין.

דמיטרי אפרצב: אנחנו הגשנו – בינתיים, אנחנו נלחמים אחד בשני.

דמיטרי אפרצב: יש גם מקור תקציבי בסוכנות היהודית שיושב בתוך חילופי תקציב, בינינו לבין הסוכנות היהודית – אני לא ארחיב על זה – שגם משם אפשר למצוא - - -

שלמה מולה: את זה תעשו במקום אחר.

עינת וילף: אני רוצה להביא את זה לידי סיכום.

עינת וילף: אני רוצה להבין את המקורות התקציביים, ולהפריד את זה משאלת הבירוקרטיה: יש 35 מיליון שקלים בתקציב.

עינת וילף: יש 7 מיליון שקלים שאתם נותנים – זה 42 מיליון שקלים בתקציב, אצלכם.

עינת וילף: יש 16 מיליון שקלים שהסוכנות היהודית תעביר.

עינת וילף: יש 10 מיליון שקלים, שכחלק מההסדר המועצה להשכלה גבוהה מוכנה להתחייב להסדר ארוך טווח.

עינת וילף: אנחנו נמצאים כאן ב-68 מיליון שקלים וחסרים לנו 2 מיליון שקלים, שאני חושבת שאת זה כבר אפשר להעביר, או למשרד האוצר או בתקציב המשרד לקליטת העלייה.

עינת וילף: ואני חושבת שבזאת אפשר להודיע שככה סוגרים את התקציב הזה.

עינת וילף: אם יש מישהו שלא מסכים עם המספרים האלה, לא רואה אותם – ואחרי זה, ה-16 מיליון שקלים זה בנפרד.

עינת וילף: אבל צריך לפתוח את השנה הקרובה, ובשנה הקרובה הסוכנות היהודית לא לוקחת את 16 מיליון השקלים האלה.

קריאה: - - -

עינת וילף: כן.

אמיר יגודה: הערה קטנה.

עינת וילף: מי אדוני?

אמיר יגודה: שמי אמיר יגודה, ואני מנהל תכניות "עתידים" לתעשייה, בעמותת "ידידי עתידים".

אמיר יגודה: צריך לזכור שמדובר על התחייבות ארוכת טווח, לא לשנה.

אמיר יגודה: מי שנכנס ללימודים יודע שיש לו שלוש או ארבע שנים.

אמיר יגודה: זה שייתנו פתרון לעכשיו, זה לא הפתרון.

אמיר יגודה: אנחנו נגיד לו: אוקיי, ביי, קיבל שנה.

אמיר יגודה: שלום.

עינת וילף: אנחנו נפעל בשני הכיוונים: צריך לפתור את הבעיה של השנה הקרובה, וצריך לפתור את השאלה ארוכת הטווח.

עינת וילף: כן, נציג המועצה להשכלה גבוהה.

גדי פרנק: אני רק רוצה להדגיש משהו, כי יכול להיות שלא הובנתי נכון:

גדי פרנק: ההתניה שלנו לעשות את סדר העדיפויות הפנימי הזה בתקציב שלנו, היא שתהיה איזושהי אמירה מספיק ברורה של הממשלה ושל כל המשרדים הנוגעים בדבר, אם זה גם בין משרד האוצר לבין המשרד לקליטת העלייה – אני באמת לא נכנס לדיונים ביניהם.

גדי פרנק: זה לא תפקידינו – אבל שיהיה פתרון ארוך טווח לרגע שבו, אם וכאשר, הסוכנות היהודית תצא.

גדי פרנק: כי אם לא, זה אומר – עוד פעם – שעכשיו אומרים: תיכנס ותעשה סדר עדיפויות פנימי בתקציב שלך ב-10 מיליון שקלים.

גדי פרנק: בשנה הבאה תהיה עוד פעם בעיה - - -

שלמה מולה: זאת אומרת, מה שאתה אומר לנו שזה תלוי דיון, מיצוי ההידברות של הסוכנות היהודית עם הממשלה.

שלמה מולה: והחלטה סופית של הסוכנות היהודית, היא זו שתביא אתכם להתחייב פורמאלית על 10 מיליון שקלים.

גדי פרנק: אכן, כן.

דימיטרי אפרצב: נכון.

דימיטרי אפרצב: כל שאר הדברים לא מעשיים.

דימיטרי אפרצב: זה גם חייב לשבת בבסיס התקציב, כדי שלא לפתוח את זה בכל שנה למשא-ומתן עם כל גוף ששותף, כזה או אחר.

עינת וילף: משהו שקשור לתקציב?

רוני שפירא: לא.

רוני שפירא: אבל אני מייצגת את התאחדות הסטודנטים, ורציתי להעביר פה משהו.

עינת וילף: רק אם זה קשור לפתרון הבעיה.

רוני שפירא: לא פתרון, אבל רק להגיד: יש פה - - -

עינת וילף: ברור שיש כאן נושא חירום, וצריך - - -

רוני שפירא: יש פה סטודנטים שכרגע לומדים, וזה אומר להפסיק את הלימודים שלהם.

עינת וילף: מובן לחלוטין.

עינת וילף: אני מסכמת את הדיון.

שלמה מולה: אפשר?

עינת וילף: לפני הסיכום?

שלמה מולה: לפני הסיכום.

עינת וילף: בסדר.

עופר אופן: חבר הכנסת מולה, אפשר מילה אחת להבהרה?

דימיטרי אפרצב: מנהל המינהל לסטודנטים עולים.

עופר אופן: לשעבר, במילואים.

יהודית גידלי: שם, בבקשה.

דימיטרי אפרצב: עופר אופן.

עופר אופן: גברתי, 16 מיליון השקלים של הסוכנות היהודית שלקחת בחשבון, לא קיימים.

עופר אופן: יש פה התחייבות של הסוכנות היהודית, שהיא מאד-מאד חשובה.

עופר אופן: אבל לחשב משרד, על-מנת להוציא התחייבות לאוניברסיטה, צריך להיות איזשהו מסמך כתוב, ומסמך כתוב לא קיים.

עופר אופן: ולכן, 16 מיליון השקלים לא קיימים.

עינת וילף: יש בעיה לסוכנות היהודית לספק את המסמך?

דמיטרי אפרצב: המסמך הכתוב יהווה אסמכתא.

ג'וש שוורץ: כמו שאמרתי, אנחנו נמשיך לממן את התכנית עד למיצוי התהליך.

ג'וש שוורץ: אנחנו נעשה את כל הפעולות הטכניות על-מנת לממש את - - -

שלמה מולה: מר שוורץ, אתה יכול לספק מכתב שאומר:

שלמה מולה: כדאי לא להמשיך, - - - עד שאנחנו נמצה את הדיון עם הממשלה, אנחנו ממשיכים להתחייב?

שלמה מולה: אתה יכול להעביר מכתב כזה?

דמיטרי אפרצב: חבר הכנסת מולה, אתה מבין שזה מכתב שיקבלו הסטודנטים: אנחנו מאחלים לכם הצלחה, ובמידה - - -

שלמה מולה: אני מוכרח להגיד שאני לא חושב שאנחנו יוצאים עם איזושהי בשורה חיובית, לדעתי.

שלמה מולה: אני חושב שאנחנו צריכים לקיים ישיבה עם אנשי משרד האוצר באופן דחוף, ועם נציגי משרד ראש הממשלה.

שלמה מולה: אני הייתי מציע שאולי את תיזמי פגישה.

שלמה מולה: לא פגישה פורמאלית כזאת, אלא פגישה אחרת.

שלמה מולה: כדאי להבטיח את פתיחת שנת הלימודים בצורה נאותה בתקופה הקרובה.

שלמה מולה: אם יש התקוטטויות בין המשרדים והגופים, אני לא רוצה להיכנס לזה.

שלמה מולה: זה לא מעניין אותי.

שלמה מולה: זה לא לעניין.

שלמה מולה: אבל אנחנו צריכים להיות במצב שבו הסטודנטים לומדים, המדינה מרוויחה, וזה הכול.

עינת וילף: אני מביאה את הדיון לסיכום: דבר ראשון, אני רוצה להתייחס להיעדר הנוכחות של נציג משרד האוצר כאן.

עינת וילף: אני רוצה גם להקריא לפרוטוקול את דברי מר דני גלושנקוב, רפרנט השכלה גבוהה באגף התקציבים.

עינת וילף: הוא מוסר כי: למשרד האוצר אין מה לתרום בדיון, בנושא סכנת הסגירה המרחפת על המינהל לסטודנטים עולים.

דימיטרי אפרצב: תשובה טובה.

עינת וילף: כן.

מרינה סולודקין: מספקת בהחלט.

מרינה סולודקין: זה המצב.

עינת וילף: אז אנחנו רואים בחומרה את התשובה הזאת של רפרנט ההשכלה הגבוהה באגף התקציבים.

עינת וילף: ועדת החינוך, התרבות והספורט תוציא מכתב ליושב-ראש הכנסת, לשר המקשר, לראש אגף התקציבים ולרפרנט, שאנחנו רואים בזה יחס מבזה לנושא, לתפקיד ולוועדה.

עינת וילף: מעבר לכך, אנחנו רואים בחומרה כל ניסיון לנהל משא-ומתן על גב המינהל לסטודנטים עולים, ועל גב הסטודנטים עצמם.

עינת וילף: אנחנו תומכים בעיקרון שלאורך זמן, צריכה להיות תכנית למינהל לסטודנטים עולים, או הגוף עצמו והתכנית צריכים להיות באחריות מלאה של המשרד לקליטת העלייה, כולל בבסיס התקציב.

עינת וילף: ומקבלים את העיקרון שלאורך זמן זו לא תהיה אחריותה של הסוכנות היהודית.

עינת וילף: עם זאת, לשנת הלימודים הקרובה אנחנו קוראים לצדדים הבאים: למועצה להשכלה גבוהה, לסוכנות היהודית, למשרד לקליטת העלייה ולמשרד האוצר, להגיע לפתרון שיאפשר את הוצאת ההתחייבות לשנת הלימודים הקרובה באופן הבא: 42 מיליון שקלים או החלק היחסי, לצורך העניין, מתוך תקציב המשרד לקליטת העלייה.

עינת וילף: החלק היחסי, 16 מיליון שקלים, מהסוכנות היהודית.

עינת וילף: להגיע להסדר ארוך טווח שיאפשר להשכלה הגבוהה לתרום את חלקה בסך 10 מיליון שקלים.

עינת וילף: ושמשרד האוצר יתכבד וימצא 2 מיליון שקלים להשלמת 70 מיליון השקלים, כדי לאפשר הכול בחלק היחסי לפתיחת שנת הלימודים הקרובה, ולהוצאת הרשאות להתחייב.

עינת וילף: אני בוועדה, גם אעקוב אחרי זה, וגם, אם יהיה צורך, נקיים מפגש עם הגורמים הרלבנטיים אצלי במשרד, כדי להביא לפתרון הנושא הזה.

עינת וילף: המטרה היא להביא לפתרון ארוך טווח, אבל אנחנו לא נחזיק את ארוך הטווח שבוי של שנת הלימודים הקרובה.

שלמה מולה: אם אפשר להוסיף משהו לסיכום – אנחנו מבקשים שהסוכנות היהודית תסיים את הדיאלוג שלה עם הממשלה בהקדם.

שלמה מולה: אנחנו קוראים לה לסיים את הדיאלוג, ולעדכן אותנו בתוצאות הדיאלוג שלהם, בכדי שאנחנו נוכל להתארגן בהתאם.

עינת וילף: בכל מה שנוגע לנושא חינוך, יש עוד הרבה נושאים אחרים - - -

נינו אבסדזה: בכל מקרה, אולי גם אנחנו ניזום את הדיאלוג – איפה תפקידה של הסוכנות היהודית, ואיפה תפקידה של המדינה.

שלמה מולה: - - - אחר-כך.

עינת וילף: ואם את רוצה לבוא אליי, לוועדת המשנה ליחסי ישראל והעם היהודי, אנחנו מנהלים את הדיון אחת לשבוע.

עינת וילף: תודה רבה לכם.

דימיטרי אפרצב: תודה רבה.

זהבה גלנץ: סליחה, יש לי שאלה: האם זה אומר שהשנה נפתחת?

עינת וילף: זה עדיין לא אומר שהשנה נפתחת.

עינת וילף: זה אומר שאנחנו עושים כל מאמץ שהשנה תיפתח.

זהבה גלנץ: ובעוד שבועיים - - -

עינת וילף: אנחנו עדיין לא ועדה מחליטה, היא ועדה מפקחת.