ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 595, 2012-07-23 10:00

אמנון כהן: שלום לכולם, אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אמנון כהן: על סדר-היום רישיונות עסק ארנונה ויעוד שטחים לגני אירועים.

אמנון כהן: אנחנו רצינו לייחד את היום הזה לטובת דיון חגיגי בעניין בעלי אולמות וגני אירועים.

אמנון כהן: אבל כשהתייעצתי עם יהודה שהוא המנכ"ל אמרתי שאנחנו לא עושים דיון חגיגי, אלא אנחנו לומדים את הבעיות בהן ניתן לעזור.

אמנון כהן: אנחנו גם נזמין את משרדי הממשלה ואת אשר מרישוי עסקים במשרד הפנים.

אמנון כהן: בחוק רישוי עסקים ובתקנות שאישרנו נגענו גם בנושא בעלי אולמות וגני אירועים, ואנחנו כמובן גם נעלה את בעיית הארנונה של בעלי אולמות וגני אירועים.

אמנון כהן: הם אפילו לא כמו מלונות, הם הפכו להיות ממש כמו בנקים.

אמנון כהן: בל נתבלבל, הם משלמים.

אמנון כהן: אבל בסופו של דבר זה מגולגל על הצרכן.

אמנון כהן: זוג צעיר לוקח משכנתה על מנת להתחתן כי עלויות של המנות הן יקרות.

אמנון כהן: הארנונה והדברים האחרים מייקרים מאוד את המנה.

אמנון כהן: ברוך השם, זכינו שיש לנו הרבה אירועים במדינת ישראל.

אמנון כהן: פעם היו עושים אירועים בבית, אבל היום לא רוצים לעבוד קשה ואין אירועים בבית.

אמנון כהן: הכול נעשה היום באולם שמחות.

אמנון כהן: ברוך השם, הקדוש ברוך הוא זיכה את מדינת ישראל ב-700 אולמות וגני אירועים, וכן ירבו.

אמנון כהן: הזוגות הצעירים מחפשים תמיד את המקום החדש ביותר והאטרקטיבי ביותר, אבל לא צריך לעשוק אותם.

אמנון כהן: אני מבין שמשרד הפנים אמור לתת מענה בנושא הזה ולהשוות אותם לפחות לענף המלונאות.

אמנון כהן: אני גם ראיתי הצעת חוק של חברת הכנסת ליה שמטוב שרצתה לאחד את זה.

אמנון כהן: אני רוצה לדעת איפה זה עומד, האם ועדת שרים תמכה או לא תמכה.

אמנון כהן: בדיונים בוועדת הפנים דיברנו על כך שאולי תהיה תכנית מתאר ארצית לאולמות וגני אירועים.

אמנון כהן: גם זה לא הבשיל ולא הגענו לעמק שווה.

אמנון כהן: אני ביקשתי ממשרד הפנים וממשרד המשפטים לעשות עבודת מטה יחד עם נציגי בעלי האולמות על מנת למצוא פתרונות לנושא הזה.

אמנון כהן: אני חושב שכמדינה מתפתחת צריך למצוא תכנית מתאר ארצית לגני אירועים ובעלי אולמות.

אמנון כהן: אנחנו רואים שבאזורים שונים אפשר להקים אולמות.

אמנון כהן: זה צורך השעה.

אמנון כהן: זה כבר לא משהו טריוויאלי שקורה פעם ב-, אלא זה משהו שהוא היום in.

אמנון כהן: כל אחד רוצה לעשות את האירוע שלו באולם.

אמנון כהן: לכן, המדינה צריכה לתת לזה מענה בתכנית מתאר ארצית, וכמובן בחוק התכנון והבנייה שסיימנו בו את כל הדיונים, אך עדיין לא הוצבע.

אמנון כהן: גם שם היה פרק שדיבר על ביטול של שימוש חורג.

אמנון כהן: למעשה, זה היה הופך את אותם בעלי אולמות וגני אירועים שכרגע נמצאים כשימוש חורג לפעמים בשטח כזה או אחר.

אמנון כהן: אני לא מדבר על משהו שהוא לא חוקי, אני לא מדבר על כאלו שהקימו גני אירועים על שטחים חקלאיים שזה עבירה על החוק וזה משהו אחר.

אמנון כהן: אבל ישנם כאלה העומדים במקומות בשימוש חורג ותוך שבע שנים הם היו צריכים למצוא מענה בחקיקה או דרך תכניות כאלו ואחרות.

אמנון כהן: כל בעל אולם או גן אירועים היה צריך לדעת שהוא צריך להסדיר את הנושא הזה.

אמנון כהן: לטובת

אמנון כהן: כם החוק הזה עדיין לא חוקק, אבל זה עומד על הפרק וייתכן שזה יהיה.

אמנון כהן: לכן, אתם צריכים להיערך והמדינה צריכה לתת לכך מענה.

אמנון כהן: אני הייתי רוצה לשמוע את משרד הפנים גם בנושא התכנון מעבר לנושא הרישוי.

אמנון כהן: האם יש נציג למינהל התכנון?

גרנר: אני מנסה להביא נציג.

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: מינהל התכנון חייב לראות האם ישנה מחשבה מערכתית וארצית בנושא המתאר.

תומר רוזנר: התקנות של רישוי עסקים לא פורסמו עדיין.

אמנון כהן: אשר, לחצת אותי ואמרת דחוף.

אמנון כהן: למה לא חתמו?

אמנון כהן: אנחנו ישבנו.

גרנר: לגבי התקנות - בעזרת השם, אני מקווה.

גרנר: שוב משהו בהיבט המינהלי אצלנו במשרד.

אמנון כהן: האם מישהו נמצא בחו"ל והוא לא יכול לעבור על זה?

גרנר: משהו כזה.

גרנר: בכל מקרה, זה אמור לעבור השבוע פרסום ברשומות.

אמנון כהן: השבוע?

אמנון כהן: טוב שעשיתי דיון על בעלי האולמות.

אמנון כהן: ברוך השם, סייעתא דשמיא.

גרנר: אמרתי בעזרת השם.

אמנון כהן: אתה תעדכן אותנו בהמשך מה קורה עם הרישוי.

אמנון כהן: זה עדיין לא פורסם והם עדיין לא יודעים.

אמנון כהן: תשמח אותם בבשורות טובות בנושא הזה.

אמנון כהן: יהודה, תחליט אתה מי ירצה לדבר.

אמנון כהן: אנחנו גם ניתן לחברי הכנסת לדבר.

יהודה כהן: נמצאים פה שלושה אנשים מכובדים.

יהודה כהן: עו"ד ענת בירן תדבר בנושא חוק התכנון והבנייה.

יהודה כהן: עו"ד מוטי איצקוביץ ידבר בנושא הארנונה, הוא הכין עבודה, ועו"ד אריה סער בנושא רישוי עסקים.

יהודה כהן: היום, בשנת 2012, יש כשבעה מיליון תושבים.

יהודה כהן: הלמ"ס מגדיר בשנת 2030 עשרה מיליון תושבים.

יהודה כהן: יש כיום לשירות הנושא כ-700 אולמות וגני אירועים.

יהודה כהן: יש צפי לגידול בנושא הזה עקב גידול באוכלוסייה.

יהודה כהן: מדינת ישראל לא נערכת בהתאם לזה, ולכן נאריך בנושא הזה.

יהודה כהן: בנושא הארנונה – נטל המיסים מאוד כבד.

יהודה כהן: נמצאים פה חברים מבאר-שבע.

יהודה כהן: שנים רבות הם חיו באזור שהוא רחוק מההפגזות, רחוק מטווח האש.

יהודה כהן: אבל הם עכשיו קרובים לטווח האש והם מופגזים חדשות לבקרים.

יהודה כהן: אבל משום מה עיריית באר-שבע החליטה עכשיו להעלות להם את הארנונה בעשרות אחוזים רטרואקטיבית שבע שנים.

יהודה כהן: זוהי מדיניות של שלטון מקומי כדי לרדות באנשי העסקים, כדי להקשות עליהם את נטל החיים בנושא הזה.

יהודה כהן: בנושא רישוי עסקים – יש סיפורים מפה ועד להודעה חדשה.

יהודה כהן: אנחנו הבאנו לפה רק דוגמה אחת מאשדוד – איך נותנים לאדם להקים עסק ולהשקיע את מיטב כספו, אבל כשהוא מגיע סוף סוף לנושא רישוי עסק אין לו רישיון עסק.

יהודה כהן: הוא צריך לעבוד בלי רישיון עסק ולחכות לחסדים.

יהודה כהן: אחר כך הוא יספר את הסיפור הקטן שלו.

אמנון כהן: חבר הכנסת אלכס מילר ידבר עכשיו, ואחריו האחרים.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: ראשית, כמובן שאני מברך על כך שאולי בעתיד תהיה איזושהי הטבה לאותם מקומות אירועים בהם אנחנו חוגגים את השמחות שלנו.

אלכס מילר: כמדינה חשוב לנו שכל אותם מקומות ייהנו מכל ההטבות האפשריות שרק אנחנו יכולים כי בסופו של דבר עדיף לנו להיפגש בשמחות מלהיפגש באירועים להם היינו עדים בזמן האחרון.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אמרת שהעלות היא גבוהה מאוד באופן יחסי בסופו של דבר.

אלכס מילר: אם אנחנו משווים את זה למדינות אחרות אז כמובן שאנחנו איכשהו מאוזנים מבחינת המחיר ורמת החיים של האזרחים.

אלכס מילר: השאלה היא האם המחיר יוזל, בסופו של דבר, במידה ותהיה הפחתה בארנונה.

אלכס מילר: האם אנחנו מדברים על מצב בו הארנונה תוזל אבל המחיר יישאר אותו מחיר?

אלכס מילר: זה יהיה כסף נקי שנכנס.

אלכס מילר: זו שאלה שעומדת על הפרק ועליה אנחנו צריכים לתת את הדעת.

אלכס מילר: בנוסף לכך, אם מדובר על פריפריה אני חושב שאכן גם שם צריך לחשוב בצורה הרבה יותר רחבה.

אלכס מילר: אם אותם בעלי אולמות אירועים אכן ניזוקו בעקבות המבצעים והמתקפות מעזה אז יכול להיות שהם צריכים להיות השלב הראשון שאנחנו צריכים לדחוף.

אלכס מילר: אם צריך לבוא ולהפחית באזורי הפריפריה ובאזור הדרום והצפון אז יכול להיות שזה יכול להיות שלב הביניים להתקדמות בעניין זה.

אלכס מילר: כאשר אנחנו מדברים על אותם פטורים יש עוד כמה סוגיות שדיברתי איתך שצריך לתת עליהן את הדעת, אם זה מכללות טכנולוגיות, אם זה מקומות נוספים שהיום נמצאים באיזשהו מצב שהם משלמים סכומים מאוד גדולים וזה איכשהו מתגלגל על האזרח.

אלכס מילר: אם יהיה רצון להביא חוק שמסדיר את הסוגיה הזאת אז אני רוצה להעלות שתי סוגיות נוספות והן המכללות הטכנולוגיות, המכללות להנדסאים והטכנאים, שמשום מה נפלו בין הכיסאות שם, בין מתן פטור למוסדות להשכלה גבוהה שמקבלים פטור מארנונה, אבל דווקא המכללות שאחראיות על ההכשרה המקצועית של אזרחי מדינת ישראל לא מקבלות את העניין הזה.

אלכס מילר: בנוסף לכך, כמובן את מעונות הסטודנטים כשגם על כך הגשתי הצעת חוק.

אלכס מילר: אין שום היגיון בזה שהם צריכים לשלם את הארנונה במעונות בהם הם גרים וכל זאת על רקע משבר הדיור שקיים היום במדינת ישראל לגבי הצעירים.

אלכס מילר: זה כמובן מקפיץ להם את המחיר.

אלכס מילר: בכל הדברים האלה אנחנו צריכים לקבל הבטחה כזאת או אחרת שאכן תהיה הפחתה במחיר שמשלם האזרח.

אלכס מילר: אם כן, אני חושב שכן אפשר להתקדם עם הנושא הזה.

אלכס מילר: מבחינתי, אנחנו גם נתמוך, ואני מדבר בשם הסיעה כך שאין בעיה.

אמנון כהן: מוטי איצקוביץ בנושא הארנונה.

אמנון כהן: מה תפקידו בכוח?

מוטי איצקוביץ: שלום ותודה אדוני.

מוטי איצקוביץ: אני עורך-דין חיצוני.

מוטי איצקוביץ: יש לי משרד עורכי-דין כץ, גבע, איצקוביץ.

מוטי איצקוביץ: אנחנו מייצגים - - -

אמנון כהן: יש לנו תקנון בכנסת שאם הוא שדלן - - -

יהודה כהן: לא, אין לי שדלנים.

אמנון כהן: הוא מייצג אז הוא שדלן.

אמנון כהן: צריך אישור.

אמנון כהן: ניקח בחשבון שאתה שדלן.

אמנון כהן: צריך אישור מיוחד.

אמנון כהן: מבחינת הארנונה, מה אתה מציע אדוני?

מוטי איצקוביץ: אני אתן קצת רקע כללי ואז ניכנס לעובי העניין.

מוטי איצקוביץ: אני רק אציין בהתחלה שהמגזר פה לא מבקש פטור מארנונה, אלא מבקש שתשקלו שיקולים משפטיים וכלכליים שיביאו אתכם למסקנה אחת והיא שנטל הארנונה על המגזר הזה הוא בלתי סביר.

מוטי איצקוביץ: במה דברים אמורים?

מוטי איצקוביץ: בישראל יש כ-250 רשויות מקומיות כאשר לכל רשות מקומית יש צו מיסים משל עצמה וצו המיסים קובע את תעריפי הארנונה בכל רשות ורשות.

מוטי איצקוביץ: יש אומנם חלוקה למגזרים כפי שנקבע בתקנות ההסדרים, אבל צווי הארנונה הם איזשהו עיקרון שהוקפא בשנת 1985 ומתעדכן על-פי אישורים שנותן המחוקק.

אמנון כהן: לא, משרד הפנים מאשר את הצו.

מוטי איצקוביץ: נכון, ניתן אישור העלאה.

מוטי איצקוביץ: הארנונה בישראל מוטלת לפי מספר קריטריונים.

מוטי איצקוביץ: הקריטריון הראשון הוא מי מחזיק הנכס.

מוטי איצקוביץ: הקריטריון השני הוא מה משתמשים בנכס, האזור בו הוא מצוי, והשטח שלו.

מוטי איצקוביץ: מאחר ועיקרון השטח הוא מהותי צריך לבחון מה סוג הנכס שאנחנו מדברים ומה המאפיינים שלו מבחינת שטח.

מוטי איצקוביץ: השטח של גני האירועים הוא עצום.

מוטי איצקוביץ: מדובר גם על שטחי קרקע מאוד מאוד גדולים, גם על מבנים מאוד גדולים, והמגמה והרעיון והרצון של כולנו פה שהשטחים האלה רק יגדלו.

מוטי איצקוביץ: זה מאפשר יותר אירועים, יותר אכלוס של אנשים, וכיוצא בזה.

מוטי איצקוביץ: אבל נכסים גדולים בישראל בגלל העיקרון של הארנונה שהיא לא נוגעת לעלויות ולשווי ולהכנסות ולשום דבר אלא רק לגודל השטח, השטח הזה גורם לכך שחיוב הארנונה על אותם גני אירועים הוא עצום.

מוטי איצקוביץ: אם ניקח בהגבלת שטחים אי-אפשר להשוות אותם לא למסעדה, אפילו לא לבנק, אפילו לא לשום נכס שמצוי בתחומי העיר, אלא למעט למבני תעשייה מאוד גדולים או לבתי מלון שגם הם מתאפיינים בשטח גדול, שטח קרקע גדול ושטח בנוי עצום.

מוטי איצקוביץ: מרגע שזה עיקרון הבסיס - השטח, אנחנו צריכים לראות עכשיו את התעריף כי זה החלק השני במשוואה.

מוטי איצקוביץ: ביצענו בדיקה על-ידי מומחה כלכלי – כולנו, אגב, גם עם השכלה חשבונאית - בדקנו את המספרים והממצאים הם פשוט מדהימים.

מוטי איצקוביץ: אולמות אירועים - הממוצע הכלל ארצי שלהם לשטחים בנויים הוא כ- 193 - 195 שקל למטר לשנה בנוי.

מוטי איצקוביץ: כל מטר בנוי משלם 195 שקל בממוצע בישראל בעוד שבתי המלון הממוצע הארצי הוא כ-70 שקלים.

מוטי איצקוביץ: העסקים האחרים, חנויות וכיוצא בזה, הממוצע הוא כ-200 שקלים.

מוטי איצקוביץ: המסקנה המתבקשת היא שהרשויות המקומיות לוקחות את אולמות האירועים ושמות אותם בתעריף הגבוה של עסקים, שירותים ומסחר.

מוטי איצקוביץ: ברגע שמכפילים את זה בכל מטר בנוי התוצאה היא פשוט אבסורד.

מוטי איצקוביץ: מגיעים לתוצאות שהן לא סבירות

אמנון כהן: אתה אומר שחנות מכולת של 50 מטר משלמת 200 ואני של 4 דונם משלם - - -

מוטי איצקוביץ: צריך להבין, רוב השטח שלי זה שטחים תומכים.

מוטי איצקוביץ: אני צריך מטבח גדול, אני צריך קרקע גדולה כי אחרת לא יבואו.

מוטי איצקוביץ: לא יבואו לאיזה בקתה, רוצים שטחי קרקע גדולים.

מוטי איצקוביץ: הציבור דורש את הדברים האלה, אבל על כל מטר שאני מוסיף אני נאלץ לשלם יותר.

אורי מקלב: שאלה טכנית, ברשותך אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: יש אולם שמחות שיש לו גם מגרש תומך והאירועים גם מתקיימים במגרש.

אורי מקלב: האם הרשויות גובות מאותו אולם שמחה גם על המגרש כמקומות - - -?

אורי מקלב: חשוב לי לדעת.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בעקבות השאלה שלך התעוררה בי השאלה לגבי מקומות שמפעילים אולמות שמחה אבל האולם הוא חלק והשטחים התומכים מתקיימים בהם גם אירועים.

אמנון כהן: האם זה אותו מחיר?

מוטי איצקוביץ: זו סוגיה מדהימה, נגעת בסוגיה יפה ומדהימה.

מוטי איצקוביץ: בישראל הארנונה מלבד שהיא מוטלת על החלק הבנוי, היא מוטלת גם על הקרקע התפוסה.

גליה כהן: בתעריף מופחת באופן - - -

אורי מקלב: איך את יודעת שהתעריף מופחת?

אורי מקלב: הרשות עושה מה שהיא רוצה.

מוטי איצקוביץ: אני אשפוך אור, זה פשוט נתון מדהים.

מוטי איצקוביץ: לפני 15 שנה בוצע תיקון בתקנות וקבעו שהתעריף לקרקע תפוסה לאירועים הוא כ-50 שקלים לכל מטר.

מוטי איצקוביץ: זה ממוצע עצום.

מוטי איצקוביץ: תיקחו קרקע של 2000 - 3000 מטר, תכפילו ב-50, רק על הקרקע האדון מבאר-שבע קיבל חיוב ארנונה של 200 אלף שקל, רק על הקרקע.

מוטי איצקוביץ: על החניה גם יש חיוב ארנונה.

אמנון כהן: כמה?

מוטי איצקוביץ: זה יכול להגיע גם לאותם 50 שקלים או 20 שקלים או 40 שקלים.

אמנון כהן: ועל בנוי?

מוטי איצקוביץ: ועל בנוי אותם 200 שקלים.

אורי מקלב: האבסורד, אדוני היושב-ראש, שבחניונים של בתי חולים משלמים יותר ארנונה מאשר בית החולים עצמו.

מוטי איצקוביץ: פה עלתה הערה.

מוטי איצקוביץ: חניונים שמשרתים את גני האירועים ואת הבאים אליהם משלמים ארנונה או לפי קרקע תפוסה של אותם 40 - 50 שקלים או לפי חניה, לא בתשלום או בתשלום, תלוי איך מסתכלים על זה, גם 40 - 50 שקלים.

נועה בן אריה: כשהתעריף משתנה.

מוטי איצקוביץ: הממוצע מביא לתוצאות שהן אבסורדיות.

מוטי איצקוביץ: אנחנו ערים לכך שבגלל ארנונה אולמות נסגרים, אנשים פושטים רגל ומגיעים לחובות עצומים.

מוטי איצקוביץ: אתם בטח יודעים שלראשי הרשויות המקומיות אין בכלל סמכות לתת הנחה מארנונה.

מוטי איצקוביץ: הכול מוקפא, רק מה שהחוק מתיר, ואז מגיעים למצב שאו שתפשוט את הרגל או שתפשוט את העור.

מוטי איצקוביץ: זו התוצאה הסופית.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אני לא יודע באמת מה הביא אותך לדון בנושא הזה.

אורי מקלב: אבל אין לי ספק שזה מגיע בעקבות זה שאוזניך כרויות למצוקה של ציבור, ואולי במקרה הזה זה נראה כאן שזה ציבור הסוחרים בעלי האולמות, ואולי תיכף יגיעו טייקונים.

אורי מקלב: לייצג את בעלי העסקים זה לא עבירה, אבל הלקוחות והאזרחים הם הראשונים שאנחנו מייצגים.

אורי מקלב: אין ספק שמי שמשלם בסופו של דבר את המחיר הם הלקוחות בעלי השמחה.

אורי מקלב: מי שמכיר את הנושא הזה קצת יודע שבהוצאות סביב חתונה אתה יכול לרהט בית שלם.

אורי מקלב: זוג צעיר מתחתן, הרבה הוצאות לפניו.

אורי מקלב: הוא יקנה מכשירי חשמל, הוא ירהט את חדר השינה, הוא יקנה שולחן למטבח ועוד דברים.

אורי מקלב: ההוצאה על כל הריהוט הזה לא תגיע לחצי ממה שהוא ישלם בשביל החתונה.

אמנון כהן: זה משכנתה, לא?

אורי מקלב: בעלי אולמות אומרים לך והם צודקים.

אורי מקלב: מי שנמצא גם ברשות מקומית יודע ובתור בעלי ניסיון אנחנו יודעים שבעלי האולמות היו אחת הפרות החולבות במירכאות, ואחד מהגורמים שהניב ארנונה גדולה לרשויות המקומיות, וזה דבר חשוב.

אורי מקלב: אבל באמת העלתם כאן את חוסר הפרופורציה של המטר מול השימושים.

אורי מקלב: אסור לשכוח עוד דבר, אדוני היושב-ראש, והוא שבעלי אולמות שמחה כמעט למעלה משליש מהשנה לא יכולים להפעיל את האולמות, בוודאי לא במלוא התפוקה שלהם.

אמנון כהן: בתקופות האלה, עכשיו.

אורי מקלב: עכשיו לא עושים שום דבר.

אורי מקלב: יש הרבה תקופות, הרבה ימים בשנה, שהעסק הוא לא פעיל וזאת בשונה מהרבה עסקים שיכולים להפעיל מתי שהם רוצים.

אורי מקלב: אני חולק על חברי אלכס מילר.

אורי מקלב: הוא לא חלק, הוא לא אמר את זה כעמדה ברורה.

אורי מקלב: הוא אמר באם.

אורי מקלב: הוא אמר באם זה יבוא וישפיע על הלקוחות, על הצרכנים, אז הוא מסכים לחוק הזה.

אורי מקלב: אין ספק שיש היעדר תחרות.

אורי מקלב: לא יכולה להיות תחרות רבה במחירים של אולמות השמחה וזה בגלל שני מרכיבים עיקריים.

אורי מקלב: אחד מהם הוא רישוי עסק.

אורי מקלב: הוצאת רישיון זה לא רק משהו טכני.

אורי מקלב: ההשקעה סביב רישיון עסק היא השקעה של מאות מאות אלפי שקלים בגלל הדרישות שמגיעות ממכבי אש וכד'.

אורי מקלב: הדרישות האלה מייקרות.

אמנון כהן: מינהל התכנון הגיע?

אמנון כהן: אם לא, נביא את בינת שוורץ.

גרנר: מצוין.

גרנר: כרגע זה עוד בבישול.

אמנון כהן: אני עוד מעט מסיים את הדיון, הבישול צריך להיות - - -

אורי מקלב: השקעה ברישוי עסק היא השקעה מאוד גדולה בכל עסק.

אורי מקלב: קל וחומר, בן בנו של קל וחומר, באולמות שמחה שלגביהם הדרישות הן יותר גדולות בגלל הקהל, בגלל האסונות שהיו פעם באולמות שמחה, בגלל התפיסה שבאולמות שמחה צריך להשקיע הרבה.

אורי מקלב: ההשקעות מגיעות לפעמים למאות אלפי שקלים.

אורי מקלב: קח בחשבון שבעל האולם הוא לא בעל הנכס.

אורי מקלב: בעל האולם בסך הכול שוכר את הנכס ממישהו.

אורי מקלב: הוא לא יודע מהו אופק ההשקעה שלו.

אורי מקלב: הוא יכול לא להצליח, אחרי כמה שנים הוא לא מצליח להסתדר בהכנסות והוצאות.

אורי מקלב: אותו אחד שמגיע אחריו מתחיל רישיון עסק חדש.

אורי מקלב: זה לא רק חידוש, זה רישיון עסק חדש.

אורי מקלב: הדרישות וההשקעות הן חדשות.

אורי מקלב: אני רואה שלא כולם מסכימים איתי.

אורי מקלב: יכול להיות שאתם לא מכירים את זה, אולי יש פה רק עורכי-דין.

אורי מקלב: אבל מי שנמצא בשטח הזה יודע כמה עולה רישיון עסק ויחד עם זאת, הארנונה של העסק שהיא מרכיב באמת באמת גדול.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, נפגשתי לא מעט במשך שנים רבות עם עמותות וולונטריות שבגלל יוקר המחירים של אולמות השמחה והעלויות הגבוהות הכרוכות בחתונות ובבר-מצווה ניסו להוזיל עלויות.

אורי מקלב: הן אמרו: אולי ניקח אולם ונשפץ ונשכיר אותו במחיר עלות.

אורי מקלב: אתה כמעט ולא תמצא דבר כזה.

אורי מקלב: אם אתה כבר מוצא דבר כזה אז זה אחד שיש לו תורם שגם נתן את הנכס וגם מתחזק את העסק וגם תורם להפעלת העסק.

אורי מקלב: כידוע, התחרות בתחום הקייטרינג היא גדולה ויש שבירת שוק.

אורי מקלב: התחרות שם עובדת טוב ויש היום מחירים מאוד נמוכים ביחס לשנים קודמות.

אורי מקלב: נמצא כי הפערים בין המחירים של עמותות וולונטאריות גדולות מאוד בעלות יכולות בהפעלה שכזאת לבין בעלי אולמות פרטיים הם לא גדולים.

אורי מקלב: הם לא עשו את השינוי מכיוון שהמרכיב המרכזי בהוצאות הוא הארנונה ורישוי עסק.

אורי מקלב: גם עמותה משלמת ארנונה וגם היא חייבת ברישיון עסק.

אורי מקלב: מה שנשאר כאן זה שכר הפועלים והקייטרינג שבהם התחרות היא גדולה ויש ירידה.

אורי מקלב: אם הדבר הזה יביא לשינוי חוק בעניין הזה - - -.

אורי מקלב: אני יודע שהרשויות המקומיות אולי לא יסכימו בעניין הזה וטבעי מאוד שהן לא יסכימו, וזה נכון.

אורי מקלב: אבל צריך לעשות משהו מאזן.

אמנון כהן: לא, תמורת שיפוי הן יסכימו.

אורי מקלב: תמורת שיפוי גם אנחנו נסכים בעניין הזה.

אורי מקלב: אבל זה בהחלט דבר שצריך לבדוק אותו.

אורי מקלב: תודה.

אמנון כהן: עו"ד ענת בירן, בנושא תכנון ובנייה של בעלי אולמות, בבקשה.

נועה בן אריה: אדוני, אולי נשיב לעניין הארנונה.

נועה בן אריה: אני צריכה לעזוב.

נועה בן אריה: יש לי עוד שלוש ועדות במקביל.

אמנון כהן: אני יודע שאת מוכשרת, אבל את לא צריכה להתחייב לשלוש ועדות.

נועה בן אריה: כוח-אדם, כוח-אדם.

אמנון כהן: אם כך, אנחנו ניתן לה.

אמנון כהן: היא צריכה ללכת לוועדה אחרת.

אמנון כהן: השלטון המקומי תומך בשתי ידיים בהצעת החוק של ליה שמטוב.

נועה בן אריה: השלטון המקומי מעוניין לייצר תעריף של אגורות בודדות.

נועה בן אריה: כיוון שהפרוטוקול לא משדר גם את הטון אז כמובן שהדברים שאמרתי עכשיו נאמרו בציניות.

אמנון כהן: כרגע גובים ארנונה מבעלי אולמות וגני אירועים בתעריף הכי גבוה.

אמנון כהן: היא רצתה להשוות אותם לתעריף של בתי מלון.

נועה בן אריה: לא מדובר בתעריף הכי גבוה.

נועה בן אריה: אני יכולה לחשוב על עוד כמה סוגי עסקים שמהם גובים תעריפים גבוהים בהרבה.

אמנון כהן: בנקים וחברות ביטוח.

נועה בן אריה: בנקים וחברות ביטוח ואנחנו גם מגיעים לתעריף של אלף שקלים.

נועה בן אריה: אבל בואו נתמקד כרגע באולמות וגני האירועים, אם אפשר.

נועה בן אריה: קודם כל, השלטון המקומי סבור שהדיון הזה בכלל לא היה צריך להגיע לשולחן הזה בתחום הארנונה.

אמנון כהן: למה לא?

אמנון כהן: אני אחראי גם על הארנונה, למה?

נועה בן אריה: אנחנו לא סבורים שהיה צורך לדון בתעריף שמוטל.

נועה בן אריה: לא מבחינת הוועדה, ודאי שלא.

נועה בן אריה: אנחנו סבורים שאין פה באמת נושא שיש צורך לטפל בו בגלל מצוקה של ממש.

אמנון כהן: אני לא מסכים איתך.

נועה בן אריה: יכול להיות, יכול להיות.

אמנון כהן: בשנת 85' – 86' עשו את צו הארנונה הזה ואני חושב שצריך לעשות איזושהי רביזיה, איזושהי חשיבה מאז.

אמנון כהן: לא עשיתי את זה סתם.

אמנון כהן: ראיתי פה איזושהי לקונה.

אמנון כהן: כל ראש עיר בא והוא מחליט מה שהוא רוצה וגובה מה שהוא קובע.

נועה בן אריה: זה לא נכון, ממש לא.

אמנון כהן: גם אני הייתי בשלטון מקומי.

אמנון כהן: כשיש לי מצוקה בעיר אז קל לי יותר להטיל עליהם.

אמנון כהן: אני מבין, משרד הפנים לא רוצה לשפות במשהו אחר ולכן הוא מסכים והוא נותן.

אמנון כהן: מה איכפת לו ממי יגבה השלטון המקומי?

אמנון כהן: אנחנו נגיד בסיכום גם מה צריך לעשות בנושא צו הארנונה.

אמנון כהן: אם את הולכת אז את צריכה אחר כך לקרוא את הפרוטוקול.

נועה בן אריה: אני בטוח אקרא אותו.

אמנון כהן: אני אומר לך שיהיה פה תהליך ואנחנו גם נלווה את הבדיקה הזאת.

אמנון כהן: זה צריך להיות פה מידתי, לא לעשוק ענף מסוים מתוך הענפים העסקיים.

אמנון כהן: זה לא צריך להיות מגולגל על האזרח.

אמנון כהן: אני רוצה שזוג צעיר יתחתן פעם בחיים, אבל לשם כך הוא לא צריך לקחת משכנתה.

נועה בן אריה: קודם כל, ביטויים כמו "עושק" בהתקשר עם תעריפי הארנונה שמושתים על אולמות אירועים שהם מגזר עסקי רווחי, זה צמד מילים שהשלטון המקומי מאוד מתנגד לו.

אמנון כהן: בבאר-שבע רוצים לסגור עכשיו אולם שמחות כי השיתו עליו ארנונה שבע שנים אחורה.

נועה בן אריה: הנושא הנקודתי של עיריית באר-שבע צריך להתברר מול עיריית באר-שבע.

נועה בן אריה: אני לא רואה כאן את נציגי עיריית באר-שבע.

אמנון כהן: הדיון הוא לא על באר-שבע.

אמנון כהן: זה עלה תוך כדי דיון.

נועה בן אריה: אני לא רואה פה את נציגי עיריית באר-שבע ואני לא אשיב בשמם.

נועה בן אריה: ברשותך, אדבר על המכלול.

נועה בן אריה: יש לנו תעריפי ארנונה.

נועה בן אריה: תעריפי הארנונה שנקבעו לנו בצווי המיסים של הרשויות המקומיות הם מוגבלים בתעריפי מינימום ומקסימום.

נועה בן אריה: אכן צדק עו"ד איצקוביץ כשהוא דיבר על התקופה שבה הוקפאו דיני הארנונה, ולמעשה מה שקשור בחוקי ההקפאה לא מאפשרים לרשויות המקומיות מנעד רחב, לא לקולא ולא לחומרא - אין מה לעשות.

נועה בן אריה: במקומות בהם חשבנו שיש מקום להשית ארנונה גבוהה בהרבה ממה שמכונה היום תעריף המקסימום לסיווג מסוים, גם בזה אנחנו מוגבלים כשם שאנחנו מוגבלים במתן הנחות מתחת לתעריף המינימום.

נועה בן אריה: אבל יש דברים שצריך לומר אותם.

נועה בן אריה: כשאנחנו מדברים על אולמות אירועים וגני אירועים, לא דין אולמות אירועים וגני אירועים כדין מגזרים אחרים וכדין גופים אחרים שמחויבים בארנונה בשטחים עתירי שטח שהיכולות שלהם לשלם את אותו מס היא מוגבלת הרבה יותר.

נועה בן אריה: את זה אני אומרת גם בהינתן שאולמות האירועים לא עובדים כל השנה, וגם בהינתן שיש תקופות מסוימות שהם לא יכולים לפעול, וגם בהינתן שהם נמצאים לפעמים ביישובים שבהם מחירי האירועים או כמות האירועים שיכולה להתבצע או האטרקטיביות של המקום היא לא כזאת שמאפשרת להם להיוושע ממקור הרווח של מכירת האירוע למול תשלום המס.

נועה בן אריה: עד כאן העניין הזה ברמה העקרונית.

נועה בן אריה: אנחנו צריכים להבחין בין כמה דברים במסגרת הדיון כאן.

נועה בן אריה: אנחנו צריכים להבחין בין המצב שבו אולם האירועים הוא דבר אחד והשטח הסובב אותו הוא גן אירועים לכל דבר ועניין.

נועה בן אריה: וצדק חבר הכנסת אורי מקלב כשהעלה את שאלת הביניים שלו: האם אתם עורכים את האירוע גם בשטח של אותה קרקע תפוסה שעליה אנחנו מדברים.

נועה בן אריה: בואו נאמר את הדברים על השולחן.

נועה בן אריה: כשמדובר בקרקע תפוסה, כפי שדיבר עליה עו"ד איצקוביץ, שמשמשת שטח חניה או שטח נלווה שהוא לא באותו שימוש שעושה בו למעשה אותו אולם ומקיים את האירוע הלכה למעשה בשטח אותה קרקע תפוסה עם שולחנות וכסאות וחופה וקבלת פנים וברים, כך שהאירוע עצמו ואותה קרקע תפוסה משמשת חלק בלתי נפרד לחלוטין מאולם האירועים עד כדי שאילו היו שואלים חלק לפחות מהרשויות המקומיות, אותה קרקע תפוסה בכלל לא צריכה לקבל תעריף של קרקע תפוסה.

נועה בן אריה: היא צריכה להיות מחויבת כעסק לכל דבר ועניין מכיוון שזה שטח משמש את העסק באופן בלתי נפרד.

נועה בן אריה: אם אנחנו מדברים על שטחי שירות, יש גם סיווגים של שטחי שירות.

נועה בן אריה: אבל אי-אפשר לדבר על הקרקע התפוסה של אולם האירועים ולומר במין נאיביות כזאת שאותה קרקע תפוסה היא קרקע תפוסה שצריך לחייב אותה כמו שמחייבים קרקע תפוסה בתעריפים שנקבעו על-ידי המדינה בשנת 1994.

נועה בן אריה: עד כאן בעניין הזה.

אורי מקלב: התכוונתי להעצים את התשלום שלהם.

אורי מקלב: צריך לקחת בחשבון שכשהם עושים את האירוע בחוץ הם לא עושים בפנים.

נועה בן אריה: זה לא נכון.

אמנון כהן: האם הוא עושה שני אירועים?

נועה בן אריה: אדוני היושב-ראש, הדינאמיקה היום של אירועים בגני אירועים ובאולמות אירועים היא כזאת שכל השטח המכובד הזה של גני האירועים שאנחנו מכירים היום הוא כזה שמתחילים בחוץ, ממשיכים בפנים.

נועה בן אריה: אגב, ברור לך גם שאנחנו לא יכולים לעשות איזושהי הפרדה או דיכוטומיה במצב שבו האירוע מתבצע בחוץ אז יהיה לנו חיוב בחוץ ובתקופות שמתבצע בפנים יהיה חיוב בפנים.

נועה בן אריה: זה לא מתקבל על הדעת.

נועה בן אריה: לגבי בתי המלון – הסיבה שתעריפי בתי המלון הוזלו בתקופה מסוימת ולכן נקבעו בתעריף נמוך יותר מהתעריפים שקיימים היום באולמות אירועים נבעה מסיבה אחרת לחלוטין.

נועה בן אריה: לא היה מדובר במצב שבו באו בתי המלון ואמרו: השטחים שלנו נרחבים, לא ראוי.

נועה בן אריה: היה משבר חמור מאוד בתיירות במדינת ישראל.

נועה בן אריה: כחלק מצעדי הבראה שהחליטה לבצע המדינה היא גם החליטה לגבי התעריף.

אמנון כהן: באיזה שנה?

נועה בן אריה: לדעתי, זה היה בשנות ה-90, אולי לקראת הסוף, או אפילו בשנת 2,000.

נועה בן אריה: הוחלט אז לקבע תעריף נמוך יותר בתעריף בתי המלון.

נועה בן אריה: אילו היתה היום סבורה הממשלה שלנו שיש לנו משבר בענף האירועים ובאולמות האירועים באופן כזה שהממשלה צריכה להתכנס ולקבוע איזשהו תעריף אחיד לאולמות אירועים שיקבע אותנו בצווי המיסים בגבולות מינימום או מקסימום, לרבות התייחסות לאותו שטח קרקע תפוסה, אז יכול להיות שהיינו מדברים פה ברמה אחרת, ברמת ההתנגדות שלנו לחקיקה, והיינו בודקים השוואתית איפה נמצא ענף האירועים.

נועה בן אריה: ומילה לחבר הכנסת מילר שכבר לא נמצא כאן.

נועה בן אריה: כשאנחנו מדברים על גלגול ללקוח, גלגול למי שבא לרכוש את האירוע והארנונה מתגלגלת עליו, אז בואו גם את זה נשים בפרופורציות.

נועה בן אריה: אם אנחנו נסתכל על איזשהו רפרט שגן האירועים נותן לחתן ולכלה כשהם באים לסגור את האירוע אז אפשר למצוא שם עוד כמה דברים שמגולגלים על החתן והכלה כשהם באים לסגור את האירוע.

נועה בן אריה: למשל, אפשר למצוא שם את אקו"ם, אפשר למצוא את שכר המלצרים לאותו ערב.

יהודה כהן: מה פתאום?

יהודה כהן: סליחה.

יהודה כהן: שכר המלצרים משולם מבעל האולם.

נועה בן אריה: שאני אתן לך דוגמאות?

נועה בן אריה: הוא ימצא שם את מנהל האירוע ואת המפיק.

אמנון כהן: לא כל מי שעושה אירוע נותן טיפ.

יהודה כהן: זה משהו אחר, זה תוספת.

נועה בן אריה: ואת הטיפ למלצר, זה הטיפ למנהל.

נועה בן אריה: אנחנו נמצא שם הרבה מאוד מרכיבים שבינם לבין המזון ולבין הכיסאות ולבין המבנה המפואר והחופה המסורתית יש פער גדול מאוד.

נועה בן אריה: רבותי, אם אנחנו רוצים להחליט שלא ייתכן שצרכן הקצה שבא להתחתן ומשלם במיטב כספו כדי שתהיה לו חתונה מפוארת ישלם עבור מרכיבים שאינם קשורים בהכרח להפעלת אותו אולם אירועים אז בואו נתחיל קודם כל במרכיבים שבאמת באמת מגולגלים.

אמנון כהן: זה לא חייב, לא מכריחים.

נועה בן אריה: אבל אלה מגולגלים.

נועה בן אריה: אגב, בשונה מתעריפים אקו"ם או השכר ככל שיהיה, או טיפים ככל שיהיו לצוות, כשאנחנו מדברים על מבנה שמשמש את אולם האירועים והקרקע שמשמשת את אולם האירועים, כחלק מעלות המבנה כן נמצא גם המיסוי המוניציפאלי שנותן לו את השירותים.

נועה בן אריה: וכן, כשאנחנו מדברים על מגוון סוגי העסקים במדינת ישראל אנחנו צריכים לקחת בחשבון שיש לנו עסקים מסוג רווחי יותר ועסקים מסוג רווחי פחות.

נועה בן אריה: ואלה בתעשיית הכבדה ישלמו פחות, בעוד שאלה בתעשיית האירועים ישלמו יותר.

נועה בן אריה: לכן אדוני, אני חושבת שלפחות בסוגיית הארנונה מבחינת השלטון המקומי אין כאן פער.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: עמדתכם ברורה גם לפני כן.

אמנון כהן: אבל ייצגת אותם נאמנה.

נועה בן אריה: אני מתנצלת שאני עוזבת.

אמנון כהן: אין בעיה.

אמנון כהן: ענת, בבקשה.

ענת בירן: אני רוצה לדבר קצת על הצד של התכנון ובנייה בעולם הזה של גני אירועים ולאולמות אירועים כיוון שזה צד לא מטופל.

ענת בירן: אנחנו נתקלים בעשרות הליכים משפטיים שננקטים נגד גני אירועים.

ענת בירן: הבעיה היא בעיה מובנית בתוך הנושא הזה כיוון שכל העולם של אולמות אירועים וגני אירועים כשאנחנו מתחילים לבדוק, לא מוסדר, לא בחוק, לא בתקנות, לא בתוכנית מתאר ארציות, ואפילו לא בתוכניות מתאר מחוזיות.

ענת בירן: כלומר, בחלק מתכניות המתאר המחוזיות שחלות במחוזות כאלה ואחרים יש איזושהי התייחסות לשאלה באיזה סוגים של אזורים ניתן יהיה לאשר גני אירועים ואולמות אירועים.

ענת בירן: גם תכניות מתאר מחוזיות כאלה לא מאפשרות לאשר גן אירועים כזה או אחר.

ענת בירן: צריך להכין תכניות מתאר מקומיות או תכניות מתאר מחוזיות חלקיות.

ענת בירן: בקיצור, אנחנו נמצאים בסיטואציה שמבחינת תכנון ובנייה אי-אפשר לקבל היתר לגן אירועים זמין כאן ועכשיו כמעט בשום מקום, אלא כמעט בכל מקרה אנחנו בסיטואציה של או שימוש שהוא שימוש חורג לתב"ע או שימוש שהוא חורג להיתר כאשר גני אירועים שמבוקשים באזורים שמוגדרים חקלאיים, אפילו אם זה לא באזור שבתכנית המתאר המחוזית מוגדר כחקלאי אבל פעם הקרקע שהוכרזה כחקלאית, יש קושי בהכשרת העסק הזה.

ענת בירן: במקומות אחרים צריך להכין תוכניות מתאר מקומיות.

ענת בירן: התוצאה היא כזאת.

ענת בירן: מגיע מישהו והוא רוצה להקים גן אירועים.

ענת בירן: ההשקעה היא השקעה של מיליונים גדולים.

ענת בירן: בדרך כלל התב"ע לא מאפשרת את זה ואז או שצריך להכין תב"ע או שצריך לבקש היתר לשימוש חורג בהנחה שיש מבנה קיים או שאפשר לקבל היתר למבנה כאילו עבור שימוש אחר.

ענת בירן: העמדה של ועדות התכנון היא כזאת:

ענת בירן: אנחנו לא מקדמות תכניות נקודתיות כיוון שאנחנו עמוסות ואנחנו לא יכולות שכל אחד שיש לו איזשהו פרויקט על דונם או שניים או שלושה דונם יגיש לנו תכנית.

ענת בירן: ואם הוא יגיש תכנית זה ייקח כמה שנים לאשר אותה, אם בכלל נאשר אותה.

ענת בירן: שימושים חורגים - יש היום בכלל מדיניות האומרת: ככל ששטח העסק המבוקש גדול יותר, השימוש החורג אינו אפשרי כיוון שזאת כבר תיחשב כסטייה ניכרת.

ענת בירן: זו עמדה של משרד המשפטים.

ענת בירן: ואז ככל שגן האירועים או אולם האירועים הוא של כמה אלפי מטרים יכול להיות שאי-אפשר יהיה לתת לו היתר לשימוש חורג.

ענת בירן: וגם אם כן ניתן לתת לו היתר לשימוש חורג, ההיתר ניתן לו לתקופה של 3 עד 5 שנים, מה שנותן לו חוסר ודאות טוטאלי מבחינת היכולת שלו לתכנן הלאה את העסק הזה וגם מבחינת החזר ההשקעה.

אורי מקלב: כל הסיפור הזה עומד להיגמר.

אורי מקלב: יש הרי את הרפורמה בתכנון הבנייה.

ענת בירן: הרפורמה בתכנון ובנייה היא עוד יותר - - -

אמנון כהן: את אמרת שלמשרד המשפטים יש איזושהי עמדה?

ענת בירן: למשרד המשפטים יש עמדה לגבי שימושים חורגים שהיא מבוססת על עמדה שגם באה לידי ביטוי בפסיקה שאומרת שככל שהעסק גדול יותר, שהשימוש החורג המבוקש מתפרס על פני אלפי מטרים ולא משהו מצומצם של 100, 200, 500 מטר, אז בכלל זה כבר סטייה ניכרת.

ענת בירן: זאת אומרת, אי-אפשר לאשר את זה כשימוש חורג.

ענת בירן: עכשיו יש גם מגמה שאומרת ששימושים חורגים הם בכלל מכת מדינה, וברפורמה בכלל יש כוונה לבטל את המושג הזה של שימושים חורגים ולהגביל אותו לתקופה מאוד קצרה, לתקופת מעבר.

ענת בירן: התוצאה היא שגני אירועים ואולמות אירועים שנפתחים היום ומקבלים במקרה הטוב היתר לשימוש חורג לחמש שנים, ונניח מבקשים בשלב מסוים להאריך להם לעוד חמש שנים, זה המקסימום שהם יכולים להגיע אליו.

ענת בירן: זה לא פרופורציונאלי בכלל להשקעה, לעלויות הגבוהות של ההשקעה, להתחברויות לדרישות של משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה.

ענת בירן: אלה עסקים שגובים הרבה מאוד הוצאות.

ענת בירן: אני לא רואה שום פיתרון אלא אם הפיתרון יבוא מלמעלה.

ענת בירן: אני הצעתי ליהודה כמה דרכים לפתור את הנושא הזה ולא להשאיר את זה לפתרונות מקומיים של הוועדות המקומיות כיוון שגם הן לא עצמאיות בשטח.

ענת בירן: היתרים לשימושים חורגים אם הקרקע מוגדרת כחקלאית טעונים אישור גם של הוועדה המחוזית וגם של הוולקחש"פ - הוועדה לשמירה קרקע חקלאית ושטחים פתוחים, שזה סיפור ארוך מאוד ולא תמיד הסוף שלו ידוע מראש.

ענת בירן: תוכניות מתאר מקומיות לשינוי ייעוד זה דבר שלוקח הרבה מאוד זמן, ולעיתים הוועדות מבקשות, כמו שאמרתי, לא לתת תכנית ספציפית אלא לתת תכנית כללית, תוכנית אב שמשקפת את התכנון של גני האירועים במתחם שלם.

ענת בירן: זה גם דבר שלוקח הרבה מאוד שנים ואי-אפשר לבסס עליו עסקים שפועלים.

ענת בירן: אני הצעתי או לתת מענה לדבר הזה בחקיקה כמו שנתנו באמת בצורה מאוד לא שגרתית אבל מאוד מעניינת פיתרון למעונות לחוסים וכתבו איפה יותרו מעונות לחוסים.

ענת בירן: דרך אחרת זה להגן את זה בתוכנית מתאר ארצית כמו שפעלו בתחום של תחנות התדלוק.

ענת בירן: כשראו שצריך לפתור בצורה יעילה ומהירה את המיקומים של תחנות תדלוק קבעו בתמ"א 18 שבכל אזור תעשייה גם תחנת תדלוק מותרת, אלא אם כן בחריגים כאלה ואחרים, ואז זה מאפשר לוועדות המקומיות לתת היתרי בנייה ולתת היתרים.

ענת בירן: גם אם צריך שימושים חורגים אפשר לתת הגדרה שמאפשרים אותם לתקופות יותר ארוכות ולא שעסק כל הזמן יהיה על כרעיים מתנדנדות.

ענת בירן: נושא התכנון ובנייה גם כרוך בד בבד עם נושא רישוי עסקים, כי עסק שאין לו היתר לשימוש חורג או לא מותר על-פי התב"ע, גם לא יקבל רישיון עסק.

ענת בירן: ואז הוא גם כפוף להליכים משפטיים פליליים וגם אי-אפשר לתפעל אותו.

ענת בירן: ולכן, עשרות עסקים היום מתנהלים בצורה שהם עבריינים בפועל ויש קושי לפתור להם את הבעיה.

אמנון כהן: האם הגיע מישהו ממינהל התכנון?

גרנר: לא, מצטער.

יהודה כהן: זה ההתייחסות גם - - -

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: אמרת שאנחנו עושים את זה חגיגי ואני רציתי שיבואו ממשרד הפנים.

אמנון כהן: חשוב לנו לשמוע את נציג רישוי העסקים.

אמנון כהן: אני רוצה לתת לאשר מרישוי עסקים הוא הבכיר שבקי.

אמנון כהן: יש חקיקה שעברה ותקנות שעברו.

אמנון כהן: תעדכן גם את הציבור כאן בעקבות החקיקות שעברו והתקנות, ותגיד לנו איפה עוד צריך לתקן.

אמנון כהן: בבקשה אדוני.

גרנר: חוק רישוי עסקים התשכ"ח-1968 עבר תיקון מס' 27 פה בוועדה באוקטובר 2010.

גרנר: זו רפורמה שהיא כוללת מספר מרכיבים, לרבות מרכיב מאוד חשוב שנקרא מפרט אחיד, וזו תשובה שאני רוצה גם לתת לחברי הכנסת שהעלו בעניין הזה וגם להערות שלכם על המסמך שכתבתם.

גרנר: המפרט האחיד ייתן לכן מענה על כל דרישות החוק לגבי אותן מטרות חוק כמו: משרד הבריאות בהיבט של בריאות הציבור, בהיבט של שלום הציבור - המשטרה, בהיבט של כיבוי אש.

גרנר: לצורך העניין, ייתן לכם מענה כולל לגבי המפרטים האחידים לכל דבר ודבר.

גרנר: אתם לא נכנסים למסלול מזורז.

גרנר: היות ואתם עסק עתיר קהל אתם לא יכולים להיכנס למסלול מזורז, ולכן בעניין הזה אתם במסלול רגיל כפי שקבענו.

גרנר: כל הדברים האלו יהיו כמובן על אתר אינטרנט ותוכלו לקבל את כל המפרטים שאתם רוצים לכל אולם ואולם וגן אירועים.

גרנר: לגבי התקנות - הן עברו במאי 2012 בוועדה הזאת.

גרנר: התקנות הן הכלי הביצועי של תיקון הרפורמה.

גרנר: כבוד יושב-הראש, זה נמצא עכשיו בחתימת השר, לאישור השר, ואז אנחנו נעביר את זה לפרסום ברשומות בעניין הזה.

גרנר: לצורך העניין עלתה נקודה מסוימת, ואני קורא מתוך הנייר, לגבי רישיונות עסק לנושא של מה שנקרא הפאב הנייד הזה.

גרנר: איך אתם קוראים לזה?

קריאות: בר אקטיבי.

גרנר: בר אקטיבי.

גרנר: זה רק מראה שמזמן כבר גמרתי את העניין של החתונות.

גרנר: לגבי הבר האקטיבי - אנחנו בעבר סברנו שהבר האקטיבי כמובן צריך להיות התנהלות רישיון לכל אחד ואחד.

גרנר: אנחנו שינינו את עמדתנו בישיבה בוועדה הבין-משרדית שלנו כאשר אמרנו שצריך להיות רק מנהל אחד, אחראי אחד, באולם האירועים.

גרנר: זה בעל אולם האירועים.

גרנר: מי שרוצה לעבוד אצלכם באולם חייב לקבל את האישור שלכם והוא יעבוד תחת הרישיון שלכם.

גרנר: הוא לא יכול להיכנס אליכם ללא אישור שלכם, לרבות תקליטן לצורך העניין הזה.

גרנר: לכן, בהיבט שלנו האחריות היא כוללת של בעל האולם.

גרנר: כמו שהוא לא נותן לזה שמעצב בפנים להיכנס וזה רק באישור בעל האולם, אותו דבר גם זה שמביא את המשקאות המשכרים לא יכול להיכנס לאולם ללא אישור של בעל העסק.

גרנר: זה לגבי רישוי עסקים.

גרנר: אני מקווה שאנחנו נסיים את הצו בחודש הקרוב.

גרנר: באופן עקרוני, ברגע שאנחנו מפרסמים את זה ברשומות אז יש לנו שנה שלמה לכניסה לתוקף של כל החקיקה.

גרנר: בארבע החודשים הקרובים אנחנו מתעסקים בנושא של מפרטים אחידים, ובעזרת השם התהליך מתקדם.

גרנר: יותר מהר בהיבט של תכנון ובנייה, אבל זה מתקדם.

גרנר: נמצאת פה גליה לגבי הארנונה.

אמנון כהן: ארנונה, בבקשה.

גליה כהן: אני מצטרפת למה שהשלטון המקומי אמר.

אמנון כהן: מצטרפת למה?

אמנון כהן: שאתם מביאים להם שיפוי שיוזילו את הארנונה של האולמות?

גליה כהן: לא, לא.

גליה כהן: ממש לא, ממש לא.

גליה כהן: אני אחדד.

אמנון כהן: מה שמך?

גליה כהן: גליה כהן מהשלטון המקומי, משרד הפנים.

אמנון כהן: אתם מביאים כמה?

אמנון כהן: 20 מיליון שקל שיפוי לרשויות מקומיות שייתנו הנחה, כן?

גליה כהן: על-פי התקנות יש תעריף מינימום ומקסימום לכל עסק כשכל עסק נגזר מסיווג ראשי.

גליה כהן: במקרה של אולמות שמחות כרגע המחוקק דיבר על משרדים, שירותים ומסחר.

גליה כהן: אכן, התעריף של 200 הוא אולי גבוה, אבל המקסימום של משרדים, שירותים ומסחר הוא 300 פלוס, ויש נכסים שבאמת מגיעים למקסימום.

גליה כהן: בל נשכח שהמינימום זה 60 נקודה משהו שקל למטר מרובע.

אמנון כהן: האם בחנתם להצמיד אותם למלונאות?

גליה כהן: אני אשיב גם על זה.

גליה כהן: רשות שחפצה ומעוניינת לעודד אולמות - - -

אמנון כהן: רשות לא חפצה.

אמנון כהן: מראש רשות לא חפצה.

גליה כהן: אבל זה המצב.

גליה כהן: זה המצב החוקי כרגע.

גליה כהן: היוזמה צריכה להיות של הרשות.

גליה כהן: היא פונה לשרי הפנים והאוצר, ולאחר מכן, לאחר אישור ובדיקה שלנו, ההמלצה של הצוות המקצועי זה עובר לשרים לאישור, ואז היא יכולה לגבות את תעריף המינימום של 60 נקודה משהו שקל למטר מרובע.

אורי מקלב: מתי אישר בפעם האחרונה משרד הפנים הורדת תעריפים?

גליה כהן: אישרנו.

גליה כהן: מדי שנה מאשרים וגם בשנה זו.

אורי מקלב: גם כשביקשו הם לא – של אחוז ושניים.

אמנון כהן: אבל השלטון המקומי בחיים לא יבקש הורדה, אלא רק להעלות.

אמנון כהן: זה טבעי, צורכי עמך מרובים ומשרד הפנים לא משפה אותו על כלום אז הוא מחפש.

אורי מקלב: היו רשויות מקומיות שביקשו להוריד את הארנונה גם במגורים במשהו, באחוז-שתיים, ולא אישרו להם.

גליה כהן: אגב, כן מאשרים הפחתה של תעריפים.

גליה כהן: גם במקרה נקודתי וגם כללי הפחתה של תעריפים.

אורי מקלב: אולי כשעושים רפורמה.

גליה כהן: לא, בכלל לא.

גליה כהן: בתור אחת שמרכזת את הצוות וממליצה לשרים, יש בקשות להפחתה שכן מאושרות.

גליה כהן: היוזמה היא של הרשות.

גליה כהן: המצב החוקי הוא כזה שרשות צריכה ליזום.

גליה כהן: רשות שכן תיזום, כן זה יישקל לגופו של עניין, ואולי גם בחיוב.

גליה כהן: אפשר להגיע אם לא ל-60 שקל למטר מרובע, אפשר להגיע להרבה פחות מהסכומים שהוזכרו כאן.

גליה כהן: יש נכסים אחרים שהם עתירי שטח והם נשאבים מתוך משרדים, שירותים ומסחר, ועמדת משרד הפנים היא שאין להרחיב את הסיווגים הראשיים.

גליה כהן: המשמעות של הבקשה כאן זה בעצם הרחבה של הסיווגים הראשיים לסיווג נוסף.

גליה כהן: המגמה היא לצמצום סיווגים וסיווגים ראשיים ולא להרחבה שלהם, והמשמעות זה בעצם מגמה הפוכה.

אורי מקלב: הם מודעים לזה.

אורי מקלב: הם אמרו לשים אותם בסיווג של בתי מלון, לא שמת לב?

גליה כהן: אני אשיב על בתי המלון עוד רגע, אבל כאן אני רוצה לחדד שיש הרבה נכסים שהם תחת משרדים, שירותים מסחר.

גליה כהן: הם עתירי שטח והם משלמים הרבה יותר מהסכומים שהוזכרו כאן, כך שאולמות השמחה הם לא הנכס היחידי.

גליה כהן: חייבים להעמיד את זה כאן ולציין זאת.

גליה כהן: לגבי בתי מלון - את בתי המלון הזכירה עו"ד נועה מהשלטון המקומי.

אורי מקלב: איזה דוגמאות יש לך לעוד נכסים?

גליה כהן: למשל, סופרמרקט.

אורי מקלב: כל מטר מנוצל.

גליה כהן: עדיין זה שטחים גדולים וגם שם.

גליה כהן: זאת אומרת, אין לזה סוף.

גליה כהן: אם אתה תתחיל אז אני יכולה לתת דוגמאות.

גליה כהן: לא חשבתי על זה כרגע.

אורי מקלב: אני מקווה שאת הבנת למה הם התכוונו בשטחים גדולים.

גליה כהן: אני הבנתי וגם אין טעם שאני אחזור על מה שהשלטון המקומי אמר לגבי קרקע לעריכת אירועים.

גליה כהן: גם שם.

גליה כהן: אני לא יודעת אם מרבית הפעילות, אבל פעילות לא מבוטלת נמצאת בקרקע עצמה שסמוכה לאולם.

גליה כהן: לעניין בתי המלון - בתי המלון זה היה סיפור באמת של עידוד התיירות זה היה המקור, זה היה משהו אחר לגמרי.

גליה כהן: אם נסתכל על בית מלון רגיל וממוצע יש הרבה שטחי עזר שם.

גליה כהן: בית מלון לא בנוי רק מאולמות שמחה.

גליה כהן: גם שם יש פעילות עסקית שלא נשכח אותה, ויש המון שטחי עזר, חדרי מדרגות ומעברים כששם השטחים הם הרבה יותר גדולים.

גליה כהן: אבל שם המקור הוא אחר לגמרי - עידוד התיירות בתקופה של שפל.

גליה כהן: זה לא הסיפור של בתי המלון.

אמנון כהן: אבל את יודעת שיש גם אירועים שהם עושים שם.

אמנון כהן: גם למלונאות יש.

גליה כהן: אני יודעת, אבל זה חלק אחד מתוך קומפלקס.

אמנון כהן: יש גם חצרות בכלל של נופשי המלון אבל הם עושים שם ברביקיו ודברים כאלה.

גליה כהן: אבל זה חלק אחד מתוך כל הנכס הזה, קומפלקס גדול.

אמנון כהן: אז אפשר להשוות את התנאים, נכון?

גליה כהן: אי-אפשר להשוות.

אמנון כהן: אה, לא?

גליה כהן: לא, בפירוש לא.

אמנון כהן: הבנתי.

אמנון כהן: אני רוצה לסכם את הדיון, ידידי יהודה.

יהודה כהן: קודם כל, עו"ד אריה סער רוצה לדבר גם בנושא - - -

אמנון כהן: לא, אין יותר.

אמנון כהן: אם יש משהו חדש שלא דיברנו אז בבקשה.

אמנון כהן: על ארנונה דיברנו, תכנון ובנייה דיברנו, בעיות - - - דיברנו.

אמנון כהן: אני חייב לסכם.

אמנון כהן: מי אדוני?

שלום ג'יבלי: שלום מבאר-שבע.

אמנון כהן: בנושא של באר-שבע אני הבנתי שיש בעיה.

שלום ג'יבלי: אני רק רוצה להגיד למשרד הפנים שאין עסק שלא עובד 180 יום בשנה, אין דבר כזה.

שלום ג'יבלי: מלון עובד כל השנה.

שלום ג'יבלי: אנחנו לא לא רוצים לעבוד.

שלום ג'יבלי: אנחנו לא עובדים בימים כמו תשעה באב, בעומר.

שלום ג'יבלי: את גם יודעת שלפני חגים גם לא מתחתנים.

שלום ג'יבלי: יום לפני ראש השנה בן-אדם לא מתחתן.

שלום ג'יבלי: הוא אומר: מחר ראש השנה, איך אני אתחתן?

שלום ג'יבלי: בסוכות אי-אפשר לעשות אירועים.

שלום ג'יבלי: במוצאי-שבת הרבנות לא נותנת לנו לעשות אירועים כי השעון מגיע מאוחר ויהיה חילול שבת.

שלום ג'יבלי: אז מה אנחנו עובדים?

שלום ג'יבלי: חמישה ימים?

שלום ג'יבלי: חמישה ימים אנחנו עובדים בשבוע.

אמנון כהן: הוא אומר:

אמנון כהן: למה האלמנט הזה שבמשך 180 יום בשנה אני לא עובד, לא מביא אותי לידי זה שאני אקבל איזושהי הנחה במקום אחר?

אמנון כהן: למשל, בארנונה.

גליה כהן: הנחה זה לא המושג הנכון, אבל יש עוד נכסים שנקראים נכסים עונתיים מלבד אולמות שמחות.

גליה כהן: למשל, סופרלנד, מפעל מצות.

גליה כהן: נתקלנו בבקשות של רשויות מקומיות לנכסים עונתיים והפחתה משמעותית בתעריף - זה לא נקרא הנחה, אבל הפחתה בתעריף - וגם שם המחוקק לא מאפשר הפחתת תעריפים.

יהודה כהן: כשאת מדברת על סופרלנד את מדברת על מתקן אחד בסך-הכול שיש בכל ארץ-ישראל.

יהודה כהן: את לא מדברת על ענף.

אמנון כהן: לא, סופרלנד, לונה פארק.

אמנון כהן: יש כמה כאלה.

יהודה כהן: לא, אבל 60 אלף עובדים הענף מעסיק.

יהודה כהן: זה הולך ומתרחב, יש דבר כזה.

יהודה כהן: את לא יכולה לעשות את זה באותו קנה מידה.

גליה כהן: אני לא משווה, אני רק אומרת - - -

יהודה כהן: לא, העלית את הנושא כהשוואה וזה לא ההשוואה.

יהודה כהן: מדובר פה על 60 אלף עובדים שמועסקים בדברים האלה.

יהודה כהן: זה לא אותו קנה מידה.

אמנון כהן: אני מבין שצריך לעשות חשיבה, בסדר.

אמנון כהן: מה עוד, אדוני?

שלום ג'יבלי: חוץ מזה, באר-שבע חצי מחיר מאזור המרכז.

אמנון כהן: ידידי, את החשיבה לא עושים פקידים, את החשיבה עושים פוליטיקאים.

אמנון כהן: בשביל זה הם נבחרו.

אמנון כהן: הם מנחיתים אליהם והם עושים את העבודה.

אמנון כהן: כרגע היא עושה מה שקבעו לה.

אמנון כהן: אני המחוקק ואני קבעתי לה זה, רק היא יכולה לעשות את זה.

אמנון כהן: היא לא יכולה לזוז מילימטר, אלא אם כן נתתי לה סמכות אחרת.

אמנון כהן: הגבלתי את זה בחוק, סידרתי לה, תקנות הבאתי, שיניתי תקנות שלהם, שיניתי חוק.

אמנון כהן: לכן, זה במקום אחר.

אמנון כהן: גם נושא תכנון.

אמנון כהן: יבוא לפה הפקיד של מנהל התכנון והוא עובד לפי אמות מידה שאנחנו קבענו כמדינה.

אמנון כהן: אם אנחנו רוצים לשנות, להביא תוכנית מתאר ארצית לנושא בעלי אולמות וגני אירועים, אני צריך לחייב את המדינה לעשות את זה.

אמנון כהן: ברגע שתהיה תמ"א אז זה ייגזר מתוכו כמו למעון חוסים.

אמנון כהן: יש היום מקומות מסוימים שקבעו: פה יהיה מקום למעון חוסים.

אמנון כהן: אותו דבר אנחנו צריכים לקבוע במדינה.

אמנון כהן: אנחנו מדברים על זה, בשביל זה אנחנו עושים דיון.

אמנון כהן: לומדים את הדברים.

אמנון כהן: הפקידות הבכירה שיושבת כאן עושה באמת את העבודה על-פי אמות מידה שקבענו על-פי חוקי מדינת ישראל.

אמנון כהן: הם לא יכולים לתת הנחות, הם לא יכולים לתת הקלות, שום דבר, אלא אם כן המחוקק ייתן את דעתו על זה.

אמנון כהן: אנחנו כבית מחוקקים נעלה את הדברים לשרים כי מי שאחראי על הביצועים זה השרים.

אמנון כהן: אם הם יכולים בתקנות או בצווים לתקן, בבקשה.

אמנון כהן: אם לא, אני מחוקק, אני אביא חוק.

אמנון כהן: לכן, חבריי יושבים פה ושומעים את הדברים.

אמנון כהן: אנחנו צריכים למצוא פיתרונות בחקיקה.

אמנון כהן: אם לא יעשו את זה והדברים שלנו לא יישמעו - אנחנו נוציא גם סיכום של דיון ונשמע את התשובות - אנחנו נביא חקיקה שהמדינה חייבת להתכנס ולהכין תכנית מתאר ארצית.

אמנון כהן: הסיכום של הדיון הוא כך.

אמנון כהן: אני צריך לסכם יש לי דיון אחר.

אריה סער: הערה אחת קטנה בנושא רישוי עסקים שהיא חובה לאור התייחסותו של משרד הפנים.

אמנון כהן: לא נסכם את הדיון, בסדר.

אריה סער: הערה קטנה אחת.

אריה סער: אנחנו מברכים, ההתאחדות מברכת על נושא של נוהלים אחידים.

אמנון כהן: לא, יברך את הוועדה כי אנחנו דרשנו.

אריה סער: אוקיי, אנחנו מברכים על זה גם כן.

אריה סער: אבל אנחנו מבקשים לשתף אותנו משום שלא שמעו את כל הבעיות.

אמנון כהן: נגמר.

אמנון כהן: בוקר טוב אליהו, 2010 זה היה.

אריה סער: עדיין זה לא יצא.

יהודה כהן: הערתו היתה, ומה שציין פה אשר, בנושא של ברים אקטיביים.

יהודה כהן: אני רוצה לשים לב לזה פה.

יהודה כהן: מדינת ישראל נלחמת נגד תופעה של שתייה חריפה.

אמנון כהן: יקירי יהודה, תקשיב.

אמנון כהן: אשר דיבר על זה שכאשר זוג בא להתחתן הוא אומר לבעל אולם: אני רוצה מעצב, אני רוצה תקליטן, אני רוצה בר אקטיבי.

אמנון כהן: הוא אומר אז: לזה אני מסכים, לזה אני לא מסכים.

אמנון כהן: זה נסגר ביניהם, זה נגמר.

אמנון כהן: לא צריך עוד הפעם לחדש.

יהודה כהן: לא, היתה הערה שכבוד היושב-ראש לא שם לב, ואני רק אעיר.

יהודה כהן: בר אקטיבי חייב על-פי חוק רישיון עסק כי הוא מתעסק במשקאות חריפים.

יהודה כהן: בר אקטיבי - ילדים בני 18 מפעילים אותו ביערות, מפעילים אותו בכל מיני מקומות ומשקים אנשים.

אמנון כהן: דבר עכשיו על אולמות שמחה, עזוב את היערות.

יהודה כהן: הוא נכנס אליי בלי רישיון עסק והוא גורם לי ל - - -, ואז הוא אומר: לא, האחריות היא שלך.

אמנון כהן: אתה תבדוק.

אמנון כהן: נכון, אני מסכים איתו.

יהודה כהן: אבל איפה הוא במקומות האחרים?

אמנון כהן: תעזוב אותו במקומות האחרים.

אמנון כהן: אתה מדבר על בעלי אולמות, אתה מנכ"ל של התאחדות בעלי אולמות.

אמנון כהן: להם אתה צריך לדאוג.

אמנון כהן: אדוני, האם אתה רוצה להגיד משפט?

אמנון כהן: אתה עשית את כל הדרך ולא נקפח אותך.

אלדד אהרוני: תודה.

אלדד אהרוני: שמי אלדד ואני הבעלים של גלריה "פלורנס" ביפו העתיקה.

אלדד אהרוני: דיברתם על ארנונה עונתית.

אלדד אהרוני: יש לי גג.

אלדד אהרוני: כשיורד גשם בחורף אני משלם אותו הדבר כמו בקיץ.

אמנון כהן: לא, הם דיברו שאין דיפרנציאליות.

אמנון כהן: משלמים כל הזמן.

אלדד אהרוני: כל הזמן אני משלם.

אלדד אהרוני: חצי שנה אני לא משתמש בגלל הגשם ואני משלם אותו הדבר.

אורי מקלב: על זה הוא מלין.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו צריכים למחות על כך, לא להסכים לכך, כפי שהתבטאו כמה מהדוברים, בכל אופן דוברת אחת, שכאילו אולמות שמחה וחתונות מתמזגים יחד עם חתונה מפוארת.

אורי מקלב: לא בכל החתונות ולא בכל האירועים הכוונה היא למשהו מפואר.

קריאה: אף אחד לא התכוון למפואר.

אורי מקלב: דיברו: הנה האדם עושה חתונה מפוארת, שישלם גם ארנונה.

אורי מקלב: יכול להיות שיש כאלה שעושים חתונות מפוארות, אבל ישנם רבים רבים שלא רוצים ולא מבקשים לעשות חתונות מפוארות.

אורי מקלב: הם מבקשים לעשות את המינימום הצנוע.

אורי מקלב: אנחנו מכירים ואני בטוח שגם אתה מגיע לחתונות שנערכות בצמצום.

אמנון כהן: אבל למה הם לא מביאים כסף לזוג הצעיר?

אמנון כהן: הם מביאים איזשהו ספר, שיביאו כסף.

אמנון כהן: הרי המנה שולמה.

אמנון כהן: בוכרים שמים כסף.

אמנון כהן: כסף,

אמנון כהן: כסף הם שמים: 500, 800, 1,000.

אורי מקלב: הספר הזה הוא ספר מוסר שממנו הוא ילמד.

אורי מקלב: בספר שמקבלים לבר-מצווה כתוב שבחתונה צריך להסתפק במועט.

אמנון כהן: אבל יש הוצאות.

אמנון כהן: יש לו עשרה ספרים כאלה בבית.

אמנון כהן: למה הוא צריך עוד ספר כזה?

אורי מקלב: כי יש לו אחר כך עוד בר מצווה, ולכן הוא צריך עשרה כאלה.

אמנון כהן: אני מבין.

אמנון כהן: אבל כרגע הוא צריך לשלם את המנה.

אמנון כהן: העניין הוא שבחוגים האלה גם מנה אין, כך שלא משנה.

אורי מקלב: - - - מנה אחת אפיים.

אמנון כהן: נעשה סיכום.

אמנון כהן: יהודה, תהיה קשוב.

אמנון כהן: הוועדה פונה לשר הפנים להנחות את מינהל התכנון להכין תכנית מתאר ארצית לאולמות וגני אירועים.

אמנון כהן: מכתב נפרד יצא גם לבינת שוורץ שהיא ראש מינהל התכנון בנושא התכנון.

אמנון כהן: לגבי הארנונה – במכתב לשר הפנים אפשר להוסיף שאני חושב שלגבי גני אירועים ובעלי אולמות צריך לעשות רביזיה ובחינה מחדש בנושא צו הארנונה, לבחון את סוגי השטחים, שטחי השירות, קרקע תפוסה ואת המושג של שטח עיקרי, וכמובן להתחשב בעונות ובתקופות שבהן מתקיימים האירועים.

אמנון כהן: השר רגיש מאוד, הוא יודע שיש 180 יום בשנה, כפי שצוין כאן על-ידי האנשים שמנהלים אולמות, כך שכמעט חצי שנה מתוך שנה אין אירועים.

אמנון כהן: צריך לחשב את זה בבדיקה הכוללת של הדברים לגבי הארנונה ולקחת את זה בחשבון.

אמנון כהן: אנחנו כמובן מברכים את רישוי עסקים על המפרט האחיד, ושזה יפורסם באינטרנט כפי שאנחנו יודעים, וכל בעל אולם ידע מראש.

אמנון כהן: אנחנו עשינו את זה לגבי כל העסקים, לגבי קיוסק, מכולת, בעל אולם.

אמנון כהן: הוא ייכנס לאתר ויקיש שהוא רוצה להקים גן אירועים או אולם שמחות ואז הוא ייראה את המטלות שבהן הוא צריך לעמוד.

אמנון כהן: הוא אפילו לא צריך להגיע.

אמנון כהן: הוא ימלא את זה ויביא את זה לרישוי עסקים של אותה עיר ובמקום הגיאוגרפי שבו הוא נמצא, ואז הוא מתקדם עם זה.

אמנון כהן: אני חושב שלאחר תקופה ארוכה הגענו להחלטה כך שזה יבוא לטובת אוכלוסיית אנשי העסקים ושהדברים האלה יהיו להם.

אמנון כהן: כל נושא שימוש חורג הוא כרגע לא רלוונטי כי כרגע הרפורמה לא עברה.

אמנון כהן: אבל אני חושב שאם בתכנית מתאר ארצית לגבי גני אירועים, בעלי אולמות ושמחה, המדינה תיתן לזה מענה אז זה גם יפתור את בעיית השימוש החורג כי זה כבר יהיה מוגדר באזור כזה או אחר.

אמנון כהן: אני חושב שאם תוקם שכונה ולידה יהיה מרכז מסחרי שבתוכו יהיה גם אולם שמחות או שבמקום שהוא קצת מרוחק משם יהיה גן אירועים שייתן מענה לאזור גיאוגרפי בו נמצאים האזרחים אז זה ייתר את כל נושא שימוש חורג, ואט ואט כל העסקים האלה ירקמו עור וגידים ויהיו חוקיים לשירות הציבור לעילא ולעילא.

אמנון כהן: אני כמובן רוצה להגיד ישר כוח לכל בעלי האולמות, גני האירועים, שנותנים לנו מקום על נמת שנוכל לכנס בו משפחה וחברים באירועים השונים, וזאת מבלי שיהיו לנו דאגות מה יאכלו או מה לא יאכלו.

אמנון כהן: אתם עושים את כל העבודה בשבילנו, ישר כוח לכם.

אמנון כהן: אנחנו עומדים לעזר, הבית הזה הוא שלכם.

אמנון כהן: אם יש לכם עוד טיעונים אז, יהודה, תשלח מכתבים ופניות.

אמנון כהן: אנחנו נהיה איתכם, ובמה שאפשר יהיה לעזור בוודאי שנעזור.

אמנון כהן: כמובן בכל החלטה שיקבל משרד הפנים הוא צריך לשפות את השלטון המקומי.

אמנון כהן: לגבי באר-שבע – אני ראיתי פה שיש מכתב.

אמנון כהן: נכתוב מכתב גם לשר הפנים שייבחן את הנושא הזה, גם לראש עיריית באר-שבע שלא יטיל גזרה שאי-אפשר לעמוד בה, ושלא יגרום לכך שבעלי אולמות וגני אירועים ייסגרו בעירו כי הם לא יכולים.

אמנון כהן: האם הוא ביקש את הכסף של הארנונה שבע שנים אחורה?

קריאה: כן, כן.

אמנון כהן: אני חושב שזו גזירה שקשה לעמוד בה.

אמנון כהן: צריך לבוא לקראתם.

אמנון כהן: אני לא יודע ממה זה נבע.

אמנון כהן: האם לא שילמו בכלל?

יהודה כהן: לא.

יהודה כהן: שילמו, שילמו.

יהודה כהן: באו עכשיו מדידות חדשות.

יהודה כהן: חברת ברק - - - עושים מדידות.

אמנון כהן: אז לבחון את הדברים שתהיה או פריסה או - - -

יהודה כהן: לא, להמשיך את המצב של היום של מלחמה.

אמנון כהן: אני לא יכול להגיד לו כי אולי בן-אדם התרחב, עשה דברים.

יהודה כהן: לא עשה שום דבר, אותו מצב שהיה קיים.

אמנון כהן: אז איך המדידות השתנו?

קריאה: המחירים השתנו, לא המדידות.

קריאה: לא, לא.

אמנון כהן: אני לא יודע מה בדיוק – שיבדקו את הנושא הזה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, לשאול את עיריית באר-שבע מה היה קורה אם הם היו מוצאים שהשינוי היה הפוך.

אורי מקלב: דהיינו, מה קורה במקרה וגבו מבן-אדם על יותר מטרים ממה שהיו לו?

אורי מקלב: כמה הם מחזירים אחורנית?

אורי מקלב: כמה עיריית באר-שבע מחזירה לאותו אדם שהתגלה שהוא שילם יותר מידיי?

אורי מקלב: תופתע שמחזירים לו שנה אחורנית, אבל לחייב הם רוצים שבע שנים.

אמנון כהן: אני סיכמתי את הדיון.

אמנון כהן: בסדר, יקירי.

אמנון כהן: אנחנו נכתוב מכתב.

אמנון כהן: אני לא יודע בדיוק מה הביא אותו.

אמנון כהן: לפי חוק מותר לו שבע שנים אחורה.

אמנון כהן: אנחנו נבוא ל - - -

שמעון עמר: סליחה, כשאני פתחתי אולם לפני שש שנים ישבתי עם ראש העיר דאז טרנר ואמרתי לו שיש לנו שטח אדמה שנמצא במרכז העיר והוא עומד כבר עשרים שנה בתול.

שמעון עמר: אני רק נותן את הדוגמה האישית שלי.

שמעון עמר: אמרתי לו: למה אני צריך לשלם מיסים ועל מה?

שמעון עמר: קבע לי: אתה צריך לשלם את זה ואת זה.

שמעון עמר: השקענו ואחרי שש שנים שאנחנו עובדים אני משלם 600 אלף שקל בשנה.

שמעון עמר: השנה הזאת הוסיפו לי עוד 300 אלף שקל על כל מיני דברים.

שמעון עמר: אני לוקח את הדוגמה האישית שלי.

שמעון עמר: אם הייתי יודע לפני שש שנים שזה מה שמצפה לי בחישוב הכלכלי ושאני צריך לחזור שש שנים אחורה, אז - - -

אמנון כהן: האם אלו דברים שלא ידעת?

שמעון עמר: לא ידענו ולה היה בכלל.

שמעון עמר: לא היה מודע בכלל מה זה קרקע תפוסה.

שמעון עמר: לא שילמנו חניה במשך עשרים שנה.

שמעון עמר: הדברים האלה לא היו בבאר-שבע לפי החישובים.

שמעון עמר: היום אתה צריך לחזור שבע שנים אחורה ולשלם את הדברים האלה.

אמנון כהן: תודה, אני מקווה שנביא איזושהי בשורה.

אמנון כהן: תודה רבה.