ועדת המשנה למאבק בסחר בנשים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 38, 2012-07-10 11:00

אורית זוארץ: חברות וחברים, אני מתכבדת לפתוח את הדיון בוועדת המשנה למאבק בסחר בנשים.

אורית זוארץ: על סדר היום הצגת דוח מרפאת לוינסקי בסימן עשור לפעילות המרפאה.

אורית זוארץ: מנכ"ל יצטרף אלינו בהמשך.

אורית זוארץ: אנחנו נעשה את החלק הטכני בתחילת הדיון וכאשר המנכ"ל יצטרף נאפשר לו להתייחס.

אורית זוארץ: יעל גור, מנהלת מרפאת לוינסקי, בבקשה.

אורית זוארץ: מה שיש לי לומר עליך אני אומר כשהמנכ"ל יגיע, אבל בינתיים נעבור יחד אתך על המצגת שהכנתם.

יעל גור: תודה שבאתם.

יעל גור: אני צריכה לספר על מה שאנחנו עושים למרות שרובכם מכירים.

אורית זוארץ: סליחה, נמצא אתנו חבר הכנסת לשעבר חיים אורון ויש כאן עוד מישהי שהייתה האם הרוחנית של כל הפרויקט הזה, הגברת מרית דנון.

אורית זוארץ: תודה רבה על שהגעת אלינו לראות לאן התקדמנו מאז יזמת וקידמת את כל הפרויקט הנפלא הזה לטיפול בקורבנות זנות.

אורית זוארץ: תודה לך.

יעל גור: אנחנו חוגגים עשור למרפאת לוינסקי.

יעל גור: החגיגה מתחילה היום אבל היא תימשך גם באוקטובר אז אנחנו עורכים כנס ונשלח לכם הזמנות.

יעל גור: זה באמת מאוד מרגש לציין עשר שנים לפעילות של שירות כאשר נמצאים כאן כמעט רוב חברי המרפאה.

יעל גור: כולנו מאוד מתרגשים היום.

יעל גור: מהי מרפאת לוינסקי.

יעל גור: מרפאת לוינסקי היא מרפאה למחלות מין שהוקמה על ידי תל אביב.

יעל גור: רופאת מחוז תל אביב נמצאת כאן, דוקטור רבקה שפר.

יעל גור: זה פרויקט בייבי של תל אביב.

יעל גור: מרפאה שנותנת את השירותים שלה בחינם ובאופן אנונימי לכל אדם כדי לצמצם את שיעורי התחלואה מין ולא פחות מכך, כדי לקדם מין מוגן גופנית ונפשית.

יעל גור: המרפאה מאפשרת לכל אדם להיבדק ללא תשלום ובאופן אנונימי מתוך אמונה שלכל אדם מגיעה הזכות לבריאות, לכבוד ולחיים, ללא הבדל בין דת, גזע, מין, סטטוס אזרחי, סטטוס משפחתי, נטייה מינית, זהות מגדרית, מוצא, עיסוק וכולי.

יעל גור: באמת, ללא כל תלות בגורמים האלה.

יעל גור: זה מרגש כפליים לציין עשר שנים לפעילות המרפאה ולהקמתה במעמד הזה משום שלוועדה הזאת היה חלק חשוב בהקמת המרפאה.

יעל גור: בתחילת שנות ה-2000 אנחנו כולנו זוכרים שהנושא שבער על השולחן הזה היו המספרים הלא הגיוניים של נשים שמגיעות לישראל, שמוברחות לשראל לצורך עיסוק בזנות, והוועדה הזאת דחפה את משרדי הממשלה, וביניהם גם את , לתת מענה לקורבנות הסחר, בהיבט הבריאותי וכמובן בהיבט הנפשי.

יעל גור: מה שעוד קרה באותן שנים, וזה כבר קשור לעולם האפידמיולוגיה, זה שיעורי התחלואה במין עלו.

יעל גור: באמת החיבור של שני הגורמים האלה יחד הביא להקמת המרפאה בשנת 2002.

יעל גור: עשו איזשהו סקר ב תל אביב שגילה שבנשים בזנות בתל אביב באותן שנים – זה היה על קורבנות סחר בנשים – מצאו קצת יותר בציבור הכולל דונוקוקים של זיבה, מחלת מין, בלוע.

יעל גור: אני חייבת לומר שמאז לא מצאנו שיעורים כאלה.

יעל גור: אחד הדברים שאנחנו מנסים במהלך השנים הוא דווקא לנתק את הקשר הזה בין זנות ומחלות מין.

יעל גור: לכן שמתי כאן תמונה של גולגולת של אישה שמתה מסיפיליס.

יעל גור: זה הוצג במוזיאונים, במיוחד בגרמניה, וזה היה למען יראו ויראו.

יעל גור: גברים שעוזבים את הקשר הממוסד, הקבוע, המונוגמי והולכים לקיים יחסי מין עם נשים אחרות, שייזהרו להם כי הם יכולים להידבק בסיפיליס.

יעל גור: אז סיפילס הייתה מחלה שאפשר היה למות ממנה כי עוד לא הייתה אנטיביוטיקה.

יעל גור: זה בעצם איזה לינקג' כזה שלאורך השנים זה הפך להיות מיתוס שזנות היא תחלואה.

יעל גור: אני חושבת שלעבוד בעולם הזה, זה להיות ער כל הזמן לגילויים חדשים על בני אדם.

יעל גור: אחד הדברים אנחנו רואים לאורך השנים זה שדווקא זנות היא מסבה לאישה ולגבר שעוסקים בה הרב נזקים אבל מחלות מין זה לאו דווקא הדבר הבולט ואת זה תראו בהמשך המצגת.

יעל גור: אם כן, זה הרקע להקמת המרפאה.

יעל גור: המרפאה הוקמה ב-2002 והיו לה ארבע מטרות מרכזיות: לאבחן חולים, לטפל בהם, לאפשר לאנשים לקבל מידע וגישה למידע כדי שהם יוכלו לשמור על עצמם מוגנים מפני פגיעה מינית, מחלות מין וכל הנזקים שיכולים להיגרם על ידי מין לא מוגן, גופנית ונפשית, וכמובן לאפשר לאנשים שהם בסיכון גבוה – ואז באמת זאת הייתה הקבוצה של נשים בזנות אבל מאז אנחנו יודעים שיש קבוצות נוספות שהן בסיכון גבוה.

יעל גור: הן לאו דווקא חולות יותר, אבל הן נמצאות סיכון גבוה להידבק במחלות מין ולהדביק אחרים בגלל סיטואציית החיים.

יעל גור: אחר כך אנחנו נתייחס לאוכלוסיות האלה.

יעל גור: האוכלוסייה של נשים בזנות, גם גברים וקטינים, סומנה כמי שצריך לתת לה מענה שהוא מעבר למענה הבריאותי.

יעל גור: בגרף הזה אפשר לראות את שיעור ההגעה למרפאה.

יעל גור: עם השנים ציבור האנשים שפוקדים את המרפאה הולך וגדל.

יעל גור: עוד דבר מעניין שאפשר לראות מהגרף הזה זה שדווקא אנשים שהם ותיקים – כלומר, נבדקו אצלנו בעבר – באים יותר.

יעל גור: העמודה האדומה מסמנת את שיעור הבאים שהם ותיקים והעמודה הכחולה מסמנת את שיעור הבאים שהם חדשים.

יעל גור: זה משהו שאפשר לראות אותו ממש כמגמה ב-2011 כאשר יותר ותיקים מגיעים.

יעל גור: הוותיקים הם אנשים שיודעים למה הם באים, הם מגיעים מקבוצות סיכון, הם נמצאים עדיין במצבי סיכון, לעתים גם הזנחה אבל לא תמיד, והם מגיעים יותר כדי לקבל מענה של בדיקות תקופתיות וטיפול.

יעל גור: עוד קצת על מאפייני הפונים בהיבט המגדרי והגילאי.

יעל גור: אנחנו רואים שהמרפאה מקבלת בעיקר אנשים שהם בגילאי עשרים לארבעים-חמישים וקצת יותר גברים מנשים.

יעל גור: זה משהו שהוא מאוד דומה למרפאות כאלה דומות בעולם.

יעל גור: מתוך סיבות הפנייה, אפשר לפלח שתי סיבות עיקריות.

יעל גור: חלק מהאנשים – וזה החלק הגדול – באים כי היה להם איזשהו מין לא מוגן או איזשהו חשש, לעתים פגיעה מינית, איזשהו סיפור שבגללו הם רוצים לבדוק את סטטוס מחלות המין שלהם וזה מה שקרוי אצלנו סריקה.

יעל גור: זה ה-87 אחוזים.

יעל גור: חלק קטן יותר אלה אנשים שבאים כבר עם תסמינים של מחלת מין, פצע או איזושהי הפרשה, משהו שמציק להם, שהוא לא רגיל והרבה פעמים אנחנו רואים גם את ההבחנות החיוביות – ממצאים חיוביים של תחלואה – שמתגלות דווקא אצל אנשים שבאים עם התסמינים.

יעל גור: גם זה דבר הגיוני כי חלק ממחלות המין הן תסמיניות אבל חלק מהן הן לא תסמיניות ולכן אנחנו רואים שיש גם שיעורי גילויים של מחלות מין גם אצל אנשים שבאים כאשר סיבת הפנייה שלהם הייתה סריקה.

יעל גור: עשיתי מגע מיני חשוד או קרה משהו ויש לי סיבה לבדוק אבל לאו דווקא תסמינים.

יעל גור: עוד קצת לגבי המתאם של גורמי סיכון עם מחלות שונות.

יעל גור: אפשר לראות שב-HIV אנחנו רואים יותר אנשים שגורם הסיכון הוא נטייה מינית.

יעל גור: בדרך כלל אלה גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים במדינה אנדמית, בדרך כלל ארצות אפריקה.

יעל גור: בזיבה אנחנו רואים שגם המגדר, כלומר, בעיקר גברים ולאו דווקא נטייה מינית – זאת אומרת, גם גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים אבל גם גברים שמקיימים יחסי מין עם נשים.

יעל גור: העניין המגדרי נמצא כאן בקורלציה עם זיבה וכמובן גם מדינה אנדמית.

יעל גור: אנחנו רואים את זה גם אצל יוצאי אפריקה שמגיעים למרפאה או פוגשים אותנו בניידת ואלה שיעורים יחסית גבוהים של זיבה.

יעל גור: זאת אומרת, זאת מחלה גם אנדמית.

יעל גור: בכלמידיה לא נמצאו אפיונים בבסיס המידע למעט נטייה מינית ודווקא של מה שנקרא סטרייטים.

יעל גור: יותר גברים סטרייטים מגברים הומואים חולים בכלמידיה.

יעל גור: לגבי הזיבה בלוע – מה שראינו בסקר הראשון שהביא להקמת המרפאה – אנחנו רואים קצת יותר זיבה בלוע אצל נשים בזנות ומההכרות שלנו זה כתוצאה מחוסר היכולת לשכנע לקוח להשתמש בקונדום במין אוראלי.

יעל גור: זאת אומרת, נשים שמצליחות לעשות את זה, לא נדבקות כי אחרת כולן היו נדבקות.

יעל גור: אנחנו יודעות שזאת הסיבה היחידה.

יעל גור: גם לקוחות זנות מבקשים בתוך הסצנה מין בלי קונדום ובעיקר לא מוכנים לוותר על זה במין אוראלי וזאת הסיבה שאנחנו רואים נתון גבוה של זיבה בלוע אצל נשים בזנות.

יעל גור: לגבי הפטיטיס B, זה בעיקר מדינה אנדמית וסמים בהזרקה.

יעל גור: מעורבות בזנות או צריכת זנות, זה די מקזז את עצמו וזה בשיעורים נמוכים.

יעל גור: אם לחזור על השקף שהראינו עם הגולגולת של האישה עם הסיפיליס, אנחנו רואים שבאמת הקשר הזה מתברר כלא מובהק, של זנות ותחלואה.

יעל גור: יש גורמי סיכון שונים ואחד המסרים שאנחנו כמרפאה מעבירים – ומאוד חשוב לנו לא לזרות פחד ולא להטיל אשמה – אנחנו לא אוהבים לדבר על מחלות מין כאופייניים לאוכלוסייה ולתייד אותה אלא אנחנו מדברים על מחלות מין כמה שיכול להיות נחלת חלקו או חלקה של כל מי שלא עושה מין מוגן.

יעל גור: נכון, מין מוגן ברוב המקרים הוא בחירה, אנחנו יכולות לבחור להשתמש בקונדום, אבל אנחנו יודעות ויודעים שלא תמיד הבחירה נמצאת בידי כל אחד ואחת מאתנו ובאמת כאן אנחנו מתקרבים לאזורים של הפגיעה המינית והזנות שלא תמיד יש שם בחירה.

יעל גור: לדעתי תמיד אין שם בחירה.

יעל גור: קצת לגבי תחומי הפעילות של המרפאה.

יעל גור: שישה תחומים עיקריים: קבלת קהל במרפאה.

יעל גור: יושבים כאן חבריי למרפאה – אנה, רעיה ואריקה.

יעל גור: קבלת הקהל במרפאה היא מדי יום.

יעל גור: מקבלים קהל שבא לעשות בדיקות למחלות מין, לקבל תוצאות, לקבל טיפול אם צריך, והסברה.

יעל גור: זאת קבלת קהל שמתרחשת שלושים שעות בשבוע במרפאה.

יעל גור: כדי להבין את ההיקפים, אנחנו סוגרים עשר שנים עם 25 אלף אנשים שפקדו את מרפאת לוינסקי לפחות פעם אחת.

יעל גור: ראיתם שיש הרבה שהם חוזרים.

יעל גור: לא ציינתי כמה ביקורים היו במרפאה אלא ספרתי רק את האנשים.

יעל גור: אם כן, 25 אלף אנשים כאשר חלקם היה הרבה פעמים.

יעל גור: זאת הפעילות במרפאה.

יעל גור: שוב, כל הבדיקות שעלותן גבוהה וכל התרופות שעלותן לא גבוהה ניתנות בחינם על ידי לכל אדם שמגיע אלינו ומגיעים אלינו גם אנשים שאין להם מעמד אזרחי.

יעל גור: מגיעים אלינו הרבה מאוד כאלה כאשר בשנה האחרונה הם מהווים למעלה מעשרה אחוזים.

אורית זוארץ: יש לכם פילוח נתונים?

יעל גור: לא במצגת הזאת אבל אני יכולה לשלוח לוועדה.

אורית זוארץ: אנחנו נשמח לקבל כי אנחנו מבינים שיש יותר ויותר פונים שהם חסרי מעמד שבאים לבקש סיוע רפואי.

יעל גור: נכון.

יעל גור: כמו אצל רופאים לזכויות אדם – ושחר נמצאת כאן – וארגונים אחרים שמטפלים באנשים הם חסרי מעמד, מהגרי עבודה, פליטים, גם אלינו מגיעים אנשים עם האפיון הזה והם מקבלים את השירות בחינם.

יעל גור: יש לנו לצורך הטיפול בהם שיתופי פעולה מאוד טובים גם עם רופאים לזכויות אדם וגם עם עמותת אסף ועם הוועד למלחמה באיידס כדי לתת מענים בתחומי חיים אחרים שהם מעבר לבריאות.

יעל גור: תחום נוסף שמתלבש על קבלת קהל במרפאה הוא ההסברה.

יעל גור: נכון, מתרחשת גם הסברה במרפאה.

יעל גור: כל אדם עובר מה שנקרא אפטר טסט קאונסלינג שזה איזשהו ייעוץ שנוגע לגורמי הסיכון שהוא תיאר ואם יש מחלה או תסמינים או חשש, זה המקום שבו הוא מקבל אפשרות ללבן, לעבד, לאוורר, לעשות וינטלציה וגם לשאול שאלות.

יעל גור: זה קורה עם רופא או עם עובדת סוציאלית או עם רופאה או עם עובד סוציאלי.

יעל גור: ההסברה היא הרבה מעבר למה שקורה בתוך המרפאה והיא באמת פונה לקבוצות מחוץ למרפאה.

יעל גור: יש לנו פרויקט שנקרא סקס בטוח בעיר הגדולה שממומן בעיקר מכספי תרומות, גם מגורמים מסחריים וגם מעודפי תקציבים אחרים ולא מהתקציב הקבוע.

יעל גור: הפרויקט הזה הוא הסברה בבתי ספר.

יעל גור: הסברה מניעתית בבתי ספר מול קבוצה.

יעל גור: ב-2011 פקדו את הפעילות הזאת 35 אלף תלמידים.

יעל גור: זה פרויקט שאנחנו עושים אותו יחד עם המרפאה בחיפה, המרפאה התאומה שלנו בחיפה שמנהלת אותה דניאלה בקר, וגם עם נציגים של ארגונים אחרים בדרום הארץ ובירושלים.

אורית זוארץ: זה לא נעשה בשיתוף משרד החינוך?

יעל גור: משרד החינוך נתן לנו את ברכת הדרך.

אורית זוארץ: ברכת הדרך היא טובה, אבל צריך תקציב.

יעל גור: נכון.

יעל גור: התקציב מגיע בעיקר מגורמים מסחריים.

אורית זוארץ: אז אתם נכנסים לתוך בתי הספר?

יעל גור: כן.

יעל גור: אנחנו נכנסים לתוך בתי הספר.

אורית זוארץ: גם לתנועות הנוער או רק לבתי הספר?

יעל גור: פחות תנועות נוער.

יעל גור: קצת אגודות סטודנטים וצה"ל.

יעל גור: יש תהליך הסברתי מאוד קצר.

יעל גור: זאת ממש טעימה אבל יש שם דיבור דרך פריזמה של שוויון בין המינים, על נושא מחלות מין, סיכונים במין, פגיעה מינית, נטייה מינית, זהות מגדרית.

יעל גור: מזהו שהוא מאוד על קצה המזלג עם חיבור לארגונים אחרים שממשיכים את זה ועושים עוד פעילויות דומות ארוכות יותר.

יעל גור: זה קורה בבתי הספר.

יעל גור: לקבוצות שהן בסיכון גבוה, נערות ונערים בסיכון גבוה, זה תהליך קצת ארוך יותר של שישה עד שמונה מפגשים שמתרחשים בפנימיות של חסות הנוער, במעון צופיה, בהוסטלים שונים, כאשר שם אנחנו עושים תהליך ארוך יותר וסדנאי.

יעל גור: זה תהליך פסיכו חינוכי שיש בו גם אפשרות לשיח עם הקבוצה.

יעל גור: זאת לא הרצאה אלא זה משהו שהוא תהליכי.

יעל גור: אנחנו עושים את העבודה הדומה הזאת גם עם הצוות ולעתים גם עם הורים של החוסים באותן מסגרות.

יעל גור: גם זה היה השנה.

יעל גור: תחום נוסף שמשלים את ההסברה במרפאה והושק השנה בעזרת המחלקה לשחפת ואיידס ב הוא מה שאנחנו קוראים לו לוינסקי און ליין.

יעל גור: את הפרויקט מנהלת אריקה בוני שיושבת כאן שהיא גם המנהלת האדמיניסטרטיבית של המרפאה.

יעל גור: הפרויקט הזה כולל אתר אינטרנט מאוד יפה, קו חם שאותו מוביל יהונתן מרטון, עובד סוציאלי שיושב כאן ועיסוק אינטרנטי שעושה אותו רוני ממן שלא נמצאת כאן, עיסוק אינטרנטי של אנשים בסיכון גבוה, גם אנשים בזנות, ברשת, נשים, גברים וקטינים, וגם קהל בכלל שמציע מין לא מוגן באתרי הכרויות שונים, גם לקהילה הסטרייטית וגם לקהילה ההומוסקסואלית.

יעל גור: אני חושבת שהפרויקט הזה של לוינסקי און ליין הוא איזשהו גורם משלים את פעילות ההסברה שנעשית בבתי הספר ובמרפאה בכלל.

יעל גור: אנחנו כבר רואים הרבה חיבורים.

יעל גור: אנשים שמגיעים לקו החם, ליהונתן מרטון, מגיעים לבדיקות במרפאה, אנשים שהשתתפו בסדנאות פונים וממשיכים לשאול שאלות באתר האינטרנט ויש גם קשרים עם נשים בזנות שצמחו ונבטו בתוך השיח עם נשים שמעורבות בזנות דרך הרשת.

יעל גור: תחום נוסף במרפאה הוא תחום ה-HIV.

אורית זוארץ: לגבי אנשים שאתם מצליחים לזהות ברשת, יש איזשהו ציר שמחבר אותן הלאה לתוכניות השיקום הנוספות?

יעל גור: בוודאי.

יעל גור: קודם כל הן מקבלות את מספר הטלפון של קו החירום של סלעית ומקבלות את מספרי הטלפון הסלולרי של עובדות הניידת והן יכולות להמשיך ולפנות.

יעל גור: בדרך כלל אם אישה כזאת מגיעה למענה הטלפוני, היא פוגשת עובד או עובדת סוציאלית שלנו כאשר בדרך כלל זאת עובדת סוציאלית שתדבר אתה והקשר חורג מעבר לקו החם אבל לעתים לא.

אורית זוארץ: השאלה הייתה לגבי ההפניה כי אנחנו כל פעם אומרים לעשות עבודה שהיא מתכללת את כל השירותים שקיימים.

יעל גור: הם מקבלים את מספרי הטלפון של כל הגורמים, בעיקר של סלעית שהיא הקו הארצי ושל העובדות הסוציאליות אצלנו.

יעל גור: תחום ה-HIV במרפאה מתבקש במרפאה שמגיעים אליה אנשים שהם בסיכון גבוה ואנשים שמגיעים עם מצבי הזנחה ופגיעה.

יעל גור: לצערי גם מתגלים נשאים חדשים וכל שנה יותר ויותר.

יעל גור: אורי שנמצא כאן, עובד סוציאלי במרפאה, מרכז את תחום ה-HIV במרפאה ומלווה אותם בכל השלבים של קבלת הבשורה כי זה תהליך ולא בדיקה אחת.

יעל גור: חלקם נשארים בקשר אבל את רובם אנחנו מפנים הלאה לגורמי טיפול ייעודיים שהם כמובן מרכזי האיידס בארץ והוועד למלחמה באיידס שנותן מעטפת גם פסיכו-סוציאלית וגם חברתית.

יעל גור: אנחנו עובדים בקשר צמוד עם מרכז האיידס באיכילוב, עם צוות מקסים שמשלים את מתן הבשורה ברוב המקרים כאשר מה שאנחנו מסיימים לבשר במרפאה, מתחבר אליהם בשלב מאוחר יותר.

יעל גור: זאת אומרת, זה מרכז האיידס אתו אנחנו עובדים.

יעל גור: לסבר את האוזן.

יעל גור: בשנת 2011 התגלו 23 נשאים כאשר אחד תגלה כפולס פוזיטיב, שזה גם קורה, כך שהתגלו 22 נשאים.

יעל גור: אתה רוצה לספר משהו על האפיון שלהם?

אורי עייק: מגיעים בעיקר משלוש קבוצות עיקריות: אנשים שמגיעים עם פגיעות אנדמיות באפריקה, הקבוצה השנייה היא MSM שאלה גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים ואנחנו קצת רואים שמגיעים מתחום של מכורים ואוכלוסיות קצה.

אורי עייק: זה הקו לאורך כל השנים.

אורי עייק: עוד נתון אחד הוא שרק במחצית הראשונה של 2012 הגענו לאותו מספר של 23 אנשים.

יעל גור: עוד לא סיימנו את השנה וכבר המספר דומה למספר שהיה ב-2011.

יעל גור: גם תחום ה-להט"ב – לסביות, הומואים, טרנסים ובי סקסואלים – מרכז אורי.

יעל גור: זה תחום רוחבי בתוך השירות שלנו.

יעל גור: בעצם בכל עולמות התוכן שאנחנו עוסקים בהם, המשקפיים המגדריות נמצאות והדיבור למשל על יחסי מין בסדנאות בבתי ספר הוא לא רק גבר ואישה אלא גם גבר עם גבר ואישה עם אישה כאשר האופציה של טרנס גם מתאפשרת בשיחות.

יעל גור: באמת זה תודות לעבודה של אורי בתהליך שהוא עושה אתנו כצוות, כדי להפוך אותנו לצוות ידידותי לקהילת הלהט"ב.

יעל גור: מעבר לזה, בתוך הפעילות הזאת יש גם ניידת שמיועדת לגברים בזנות וניידת נוספת שמיועדת לגברים שהם בסיכון גבוה להידבק בשיתוף עם הוועד למלחמה באיידס בגן מאיר.

יעל גור: אני לא ארחיב כי אנחנו צריכים להתקדם.

אורית זוארץ: להתקדם עם הדיון כי יש כאן הרבה התייחסויות.

יעל גור: את ספינת הדגל של המרפאה - שגם שוכפלה לחיפה תודות לתוכנית הבין-משרדית, וניבין מנהלת המרפאה הדומה בחיפה – מובילה רני חלאבי שהיא מנהלת המרפאה הניידת לנשים בזנות.

יעל גור: אני חושבת שהמרפאה הזאת היא החיבור המרכזי לוועדה הזאת ולכן אני ארחיב קצת יותר.

יעל גור: המרפאה הניידת בווריאציות שונות היא כבר קיימת מראשית המרפאה.

יעל גור: זה התחיל כשיצאנו עם צידניות החוצה ואפילו עוד לא היה רכב ואפילו לא עשינו בדיקות ברחוב אלא רק חילקנו קונדומים, אבל לאט לאט הפרקטיקה הזאת הלכה ונהייתה יותר מאורגנת ויותר מסודרת.

יעל גור: בשנת 2007 התוכנית הבין-משרדית הוקמה והושקה, הודות למרית ולמי שהיה אז ראש הממשלה אהוד אולמרט, והושג תקציב שניתן כדי להקים רשת של שירותי שיקום וטיפול לנשים בזנות כאשר את הסניף החיפאי שלה מנהלת ביאטריס שנמצאת כאן ואת הסניף התל אביב בתחום של הרווחה מנהלת נעמה והמרפאות הניידות הן חלק מאותו רצף.

אורית זוארץ: אגב, חשוב לציין שיש גם סניף חדש בבאר-שבע.

יעל גור: נכון.

יעל גור: לפעילות של המרפאה הניידת יש ארבעה מוקדים עיקריים.

יעל גור: כמובן זאת מרפאה על גלגלים ואתם תכף תצפו בסרטון שהכנו לרגל עשר השנים ותוכלו לראות ולחוש קצת יותר מה קורה בניידת.

יעל גור: זאת מרפאה על גלגלים.

יעל גור: כמו שיש את מרפאת לוינסקי, יש מרפאת רחוב עם אופי שמותאם לרחוב.

יעל גור: המרפאה הניידת מאפשרת לאנשים שיוצרים קשר עם הצוות שלנו גם טיפול פסיכו-סוציאלי וקבוצות תמיכה.

יעל גור: אנחנו עוסקים בקידום מין מוגן גופנית ונפשית בקרב נערות וגם בהעלאת המודעות החברתית לנזקי הזנות ועושים זאת מעל כל במה אליה אנחנו מוזמנים לדבר.

יעל גור: אנחנו נצפה בסרט.

יעל גור: הקרנת סרט.

יעל גור: אני אוותר על המשך המצגת כי באמת גלשתי קצת אבל היא נמצאת על השולחנות ואם יהיה זמן, אני אחזור אליה אחר כך.

יעל גור: תודה רבה.

אורית זוארץ: תודה רבה לך יעל על העבודה שאת עושה יחד עם הצוות שלך.

אורית זוארץ: הגיע מנכ"ל ואנחנו נעשה את הפתיחה הפורמאלית כי חיכינו לך.

אורית זוארץ: אני חייבת לומר – מיקי דור יצא אבל אנחנו נתייחס אליו כשהוא יחזור – שיעל גור היא שותפה בוועדה.

אורית זוארץ: היא באה לכאן עם מחויבות ועם אחריות.

אורית זוארץ: מה שהיא מביאה לוועדה, זה רק הייצוג של כל הצוות שעובד אתה גם בתל אביב וגם בחיפה, ואני מקווה מאוד שהפעילות של הניידות תתרחב לערים נוספות.

אורית זוארץ: אני חייבת לומר שיש כאן מסירות, אחריות, מחויבות ושיתוף פעולה עם גורמים נוספים שלצערי הרב לא תמיד עולים יפה.

אורית זוארץ: אנחנו בעצמנו נחשפנו לכמה קונפליקטים שהתעוררו בין עבודת לבין עבודת המשרד לביטחון פנים וניסינו להסדיר את זה.

אורית זוארץ: אני לא רואה כאן נציג של המשרד לביטחון פנים אבל אני חושבת שזאת אחת הסוגיות שצריך להסדיר כיוון שהמרפאה עובדת בחסות והמשרד לביטחון פנים עובד במקביל ולפעמים על אותם צירים.

אורית זוארץ: אני חושבת שיש כאן כמה פערים שאתה כמנכ"ל שמחויב ומגויס ולכן הגעת לכאן היום, אני מאמינה שתיקח את זה על עצמך.

אורית זוארץ: אני מקדמת בברכה את העובדה שאתה נמצא אתנו כאן היום.

אורית זוארץ: הנושא הזה הוא נושא חשוב, הוא משמעותי, הוא קריטי ובעיקר – לא רק הפעילות של מרפאת לוינסקי – הוא כל מה שקשור לטיפול בקורבנות הזנות והסחר בבני אדם.

אורית זוארץ: עכשיו אנחנו מתמודדים במדינת ישראל עם קבוצות נוספות, קורבנות שהם פליטים, מבקשי מקלט, קורבנות מחנות העינויים ולצערי הרב בתוך האווירה ובתוך ההתלהמות הזאת כנגד מבקשי המקלט, כנגד המהגרים, כנגד הפליטים שהגיעו למדינת ישראל, יש הרבה מאוד קורבנות.

אורית זוארץ: בכל ביקור שאנחנו מקיימים בסהרונים, אנחנו נחשפים ליותר ויותר מקרים.

אורית זוארץ: גם הסנגוריה הציבורית – ונמצאות כאן נציגת משרד המשפטים, דוקטור מירב שמואלי – נחשפה לזה.

אורית זוארץ: אנחנו מקבלים יותר ויותר פניות מקורבנות שעברו עינויים, שהתעללו בהן, שנוצלו פיזית, נפשית, מינית ואולצו לספק שירותי מין גם בדרך לכאן ולפעמים גם בתוך הקהילות שלהן כאן בתוך מדינת ישראל.

אורית זוארץ: יש כאן מארג שלם של פשיעה וזה בהחלט משיק לעבודה של ומרפאת לוינסקי.

אורית זוארץ: אני חושבת שאנחנו כחברה ערכית ומוסרית קודם כל חייבים להוקיע את ההתבטאויות שיוצאות מהבית הזה - ואני רוצה לחדד את זה כאן בדיון הזה – ומלבות את היצרים, מעודדות גזענות, מסיתות כנגד אותן קבוצות באוכלוסייה.

אורית זוארץ: השבוע התקיים דיון נוסף והוצגו נתונים על אחוזי התחלואה בקרב הקורבנות ואנחנו רואים שאחוזי התחלואה הם לא כל כך גבוהים כפי שמנסים להציג או לפעמים לעוות אותם.

אורית זוארץ: אני חייבת לציין – זה לא נושא הדיון אבל אי אפשר להתעלם מהמקרה הקשה שקרה בשבוע שעבר בבית החולים איכילוב והחלטת ההנהלה לטפל באותם קורבנות, פונים, מהגרים, פליטים ולבודד אותם על רקע הצבע שלהם ולשים להם תג על היד.

אורית זוארץ: היו עדויות קשות מאוד שהגיעו בנושא הזה ואני בטוחה שמדינת ישראל לא המדינה היחידה שמתמודדת עם התופעות האלה.

אורית זוארץ: אני חושבת שבעולם יש מספיק מודלים שאפשר לאמץ על מנת לטפל באותם פליטים, קורבנות ומסתננים - אפשר להכניס את זה לתוך כל הקטגוריות – או מבקשי המקלט ומהגרי העבודה ואפשר לתת להם מענה גם על הציר הזה של מערכת הבריאות על מנת גם להגן על הרופאים ועל המטופלים האחרים שפונים.

אורית זוארץ: אני יודעת שהמדרגה הראשונה אליה אותם פונים מגיעים היא סהרונים ואנחנו מדברים על העבודה של משרד הבריאות.

אורית זוארץ: מיקי דור, ציינתי קודם את העבודה של יעל גור ואני חייבת לציין את השותפות שלך, את המחויבות שלך ואת העבודה שלך בצוות הבין-משרדי, את העובדה שהגעת לכאן והצגת את הפעילות שלכם.

אורית זוארץ: אנחנו נשמח לשמוע גם את ההמשך אבל במקום הזה צריך לעשות סדר, גם להגן על האנשים וגם להגן על הפונים האחרים אבל גם להתנהג באנושיות.

אורית זוארץ: אנחנו מדינה יהודית, אנחנו מדינה ערכית מוסרית ואנחנו צריכים לפעול על פי הערכים שלנו.

אורית זוארץ: זה מחד ומאידך לפעול על פי האמנות הבינלאומיות להן אנחנו מחויבים וחתומים עליהן.

אורית זוארץ: בעיני האמנה, כבודה במקומה מונח אבל הערכים והמוסר הם הרבה יותר חשובים על הציר הזה.

אורית זוארץ: לגבי מרפאת לוינסקי והעבודה שנעשית.

אורית זוארץ: אני יודעת שיש הרבה מאוד יוזמות והרבה מאוד מחשבה להרחיב את הסוגיות בהן המרפאה מטפלת ולהרחיב את שיתופי הפעולה.

אורית זוארץ: אנחנו באמת נשמח לשמוע גם אותך לגבי הנושא הזה.

אורית זוארץ: במסגרת הדיונים גם עם משרדים אחרים עלו סוגיות שונות.

אורית זוארץ: עלה הנושא שהוא בסיס התקציב של המרפאה שלא השתנה מיום הקמתה.

אורית זוארץ: עובדה שיש תקציב נוסף שהוגדל, אבל הוא לא בבסיס התקציב וכל מה שקשור לקיצוץ ולחרב שמונפת מעל המרפאה.

אורית זוארץ: אנחנו נשמח לשמוע אחר כך את נציג הרשות לקידום מעמד האישה שהוא הגורם שמעביר חלק מהתקציב.

אורית זוארץ: נרצה לשמוע את כל מה שקשור להעסקת הניידות והקונפליקט עם בית החולים וולפסון.

אורית זוארץ: הובא לידיעתנו שהחל מ-2013 בית החולים וולפסון לא מוכן להמשיך בהעסקה ואנחנו מבקשים לקבל תשובות קצת יותר ברורות כיצד יועסקו עובדי המרפאות, בסיס התקציב ותנאי ההעסקה של העובדות והעובדים.

אורית זוארץ: כפי שציינתי, יש כאן קיצוץ רוחבי.

אורית זוארץ: היו סוגיות נוספות שעלו בדיונים הקודמים ודוקטור מיקי דור התייחס אליהן.

אורית זוארץ: ינו רוצים לשמוע על התפתחות מסקנות וועדת חורב ומה דינם וגורלם של כל אותם גורמים שאמורים לקבל מענה במסגרת ההחלטות שהתקבלו.

אורית זוארץ: אני חושבת שבשלב הזה אלה הן השאלות להתייחס אליהן.

רוני גמזו: תודה רבה ליושבת הראש ולוועדה על קיום הדיון.

רוני גמזו: אני אתייחס לנושאים שעלו ואם יש עוד דברים אותם שכחתי, תאמרו לי.

רוני גמזו: כדי שאני לא אשכח, אני צריך באמת להגיד תודה למי שהקים את המרפאה ולמי שמוביל אותה במשך השנים.

רוני גמזו: זאת גם הפעילות של דוקטור ברלוביץ שהיה ראש מינהל רפואה וגם הפעילות של דוקטור דור, הפעילות של יעל וכל המעורבים, גם הפעילות של הרופאים המחוזיים של מחוז תל אביב ונמצאת כאן דוקטור רבקה שפר שנותנת את התמיכה שלה יום-יום במרפאה.

רוני גמזו: אם שכחתי מישהו, תאמרו לי תוך כדי הדברים.

רוני גמזו: זאת באמת פעילות שנעשית לעתים אפילו אולי בניגוד לאיזושהי מדיניות רשמית.

רוני גמזו: אנחנו כאן נותנים תמיכה להרבה מאוד פרטים שהם אינם בעלי מעמד ואנחנו עושים זאת מתקציבנו ולא תמיד עם גיבוי והכרת תודה מלאה.

רוני גמזו: בנושא של התקציב.

רוני גמזו: התקציב של יישאר.

רוני גמזו: אנחנו אף פעם לא ניקח או נשחית או נשחק או נקטין את התקציב.

רוני גמזו: גם הפעילות מול בית החולים וולפסון תישאר.

רוני גמזו: אני לא מכיר שום בקשה או שום כוונה לסגת מזה.

רוני גמזו: אני מבקש גם שכל הגופים המעורבים ימשיכו לתת את הגיבוי התקציבי.

רוני גמזו: יש לנו איזשהו עניין של איום לגבי תקציבים שאנחנו מקבלים ממשרדים אחרים אבל אני אדאג לכך שאותם משרדים ימשיכו לתת את הגיבוי התקציבי.

רוני גמזו: נכון שצריך גם להגדיל את התקציב אבל אני כרגע נמצא אל מול אתגרים ומשימות מאוד מאוד קשים שהם לא קשורים רק בנושא של הסחר בנשים, מחלות מין, זנות וכולי אלא בכלל בהקשר של הבריאות בעיר תל אביב ובמרכז העיר תל אביב עם עשרות אלפי תושבים חסרי מעמד שגרים בה.

רוני גמזו: לגבי הוועדה של חורב, בהקשר הזה, אין לי בשורות.

רוני גמזו: כלומר, המדינה לא החליטה כרגע שאותם חסרי מעמד יהיו בעלי מעמד בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

רוני גמזו: לכן אנחנו נותנים להם את הגיבוי הרפואי ככל שאנחנו יכולים אבל ככל שאנחנו יכולים, זה לא מספיק.

רוני גמזו: לאחרונה החלטתי להרחיב את הפתרון שנתנו במרפאת הפליטים בתחנה המרכזית שדוקטור דור הקים אותה יחד עם ההסתדרות הרפואית ועם עוד גורם.

רוני גמזו: אנחנו נרחיב אותה ואני עומד בלוחות זמנים מאוד מאוד קצרים להרחבתה ולהקים מרפאה בעלות כספית משמעותית, לא בהתנדבות אלא בשירות רפואי מלא בתוך מרכז תל אביב לאותם חסרי מעמד מכיוון שאני רואה את המצב ההפוך, את המצב הלא יעיל שאותם אנשים מידרדרים רפואית ומגיעים למצבים רפואיים פחות טובים ובעצם מבקשים את שירותי הטיפול הרפואי בתוך בתי החולים, שם אנחנו מחויבים לתת אותו על פי חוק זכויות החולה.

רוני גמזו: אנחנו אחת המדינות המתקדמות מאוד בתחום הזה אבל אנחנו משעינים את כל כובד המשקל הזה על בתי חולים ממשלתיים ואולי גם על בתי חולים אחרים שהם אינם ממשלתיים, כמו של שירותי בריאות כללית, שהם חייבים לקבל את המטופלים האלו כאשר כסף הם בדרך כלל לא רואים.

אורית זוארץ: יש חובות אבודים של כחמישים מיליון שקלים.

רוני גמזו: נכון.

אורית זוארץ: זה לא יותר יעיל לתת מענה וכיסוי ביטוחי כדי לסיים את הסאגה הזאת אחת ולתמיד?

רוני גמזו: למענה ביטוחי אני צריך את הכנסת.

רוני גמזו: אני צריך שינוי חקיקה.

רוני גמזו: אני צריך ממשלה.

אורית זוארץ: יש לך סגן שר וראש ממשלה שיכולים לקדם הצעת חוק בנושא.

אורית זוארץ: אני מוכנה לקדם הצעת חוק פרטית ואני אומרת את זה כאן ועכשיו.

אורית זוארץ: אנחנו נשב וננסח אותה.

אורית זוארץ: אני מוכנה לעשות זאת.

רוני גמזו: לממשלה יש שיקולים רחבים יותר ולכן בוועדת חורב יושבים נציגים נוספים, כולל משרד המשפטים ונציגים אחרים.

רוני גמזו: אני כרגע בתוך ד' אמותיי, בתוך מערכת הבריאות, הולך לתת איזשהו פתרון קהילתי ואני מסביר אותו מכיוון שכרגע המצב מידרדר לכך שהם מגיעים למצבים יותר קשים ובסופו של דבר אני מטפל בהם ואני מטפל בהם בקצה השני, בתוך בתי החולים, עם תפיסה של משאבי אשפוז.

רוני גמזו: לכן אנחנו נרחיב את המענה קהילתי בהקשר הזה.

רוני גמזו: לגבי איכילוב, אתם כבר יודעים ש פרסם נהלים אחרים שגם איכילוב וגם וולפסון כרגע מתיישרים לפי הנהלים האלה.

אורית זוארץ: יש איזושהי מחשבה להרחיב את הפעילות שלכם בתוך מתקני השהייה?

רוני גמזו: אני אסביר מה קורה שם.

רוני גמזו: החל מתחילת יוני אין העברה של מבקשי מקלט או מסתננים – לא יודע את שמות התואר המתאימים – או מהגרים לא חוקיים למרכז תל אביב.

רוני גמזו: לכן הסיטואציה בסהרונים גם היא תצטרך לקבל את תשומת הלב של המדינה, בין אם זה שירות בתי הסוהר או שירות בתי הסוהר מונחה משרד הבריאות.

רוני גמזו: זה דבר שכולכם מכירים אותו.

אורית זוארץ: בוא נעשה סדר.

אורית זוארץ: זה לא התפקיד של שירות בתי הסוהר לתת מענה בסוגיות האלה.

אורית זוארץ: זה התפקיד של משרד הבריאות.

אורית זוארץ: לפני שבוע בדיון היה כאן מפקד המתקן והוא בפירוש אמר שהוא צריך לפקד על מתקן כליאה.

אורית זוארץ: תפקידו לעסוק בכליאה ובאחזקה של מהגרים לא חוקיים שהגיעו לישראל.

אורית זוארץ: התפקיד שלו הוא לא לתת להם מענה ברמה הרפואית.

אורית זוארץ: מספר הפניות הולך וגדל, התקציבים ששירות בתי הסוהר מוציא על נושא הבריאות הם באמת אסטרונומיים והם מיליוני שקלים בשנה.

אורית זוארץ: השאלה אם לא כדאי לעשות שיתוף פעולה, איגום משאבים ולהקים שם מרפאה שתיתן מענה.

רוני גמזו: מעבר לשאלה התקציבית, יש כאן שאלה של טריטוריות ואחריות של מסגרות בתוך המדינה.

רוני גמזו: בתוך שירות בתי הסוהר, כל מה שנחשב מתקן כליאה, האחריות הרפואית היא של שירות בתי הסוהר.

רוני גמזו: אנחנו נותנים את ההנחיות המקצועיות.

רוני גמזו: אנחנו אומרים להם מה בדיוק צריך לעשות, איך צריך לעשות, עוזרים להם על ידי מערכות האשפוז שלנו, עוזרים להם על ידי מתקני בהקשר של שחפת וטיפול, אבל בתוך מתקני הכליאה – האחריות היא של שירות בתי הסוהר.

רוני גמזו: אכן, הסוגיה התקציבית היא סוגיה יחסית שולית והיא תיפטר על ידי דרישה תקציבית בגובה של 10-15 מיליון ואני מניח שמשרד האוצר יכסה את הסכום הזה, אבל יש טריטוריות בתוך שירותי הבריאות ואנחנו לא נכנסים לבתי הסוהר כדי לתת שירותי בריאות.

רוני גמזו: מנחה מקצועית, הוא הרגולטור המקצועי והוא זה שצריך להיות עם אצבע על הדופק ולומר אם זה בסדר או לא בסדר, אם זה מתנהל טוב או לא מתנהל טוב.

רוני גמזו: זה התפקיד שלנו וכך אנחנו עושים ועובדים אל מול סהרונים לאורך כל הדרך.

רוני גמזו: אנחנו נתנו את ההנחיות המקצועיות איך לבצע את הצילומים, איזה בדיקות לעשות, לוודא שהבדיקות מבוצעות ושלא עובר אדם לפני שהוא ביצע את כל הבדיקות האלה ואם הוא צריך המשך טיפול אשפוזי, זה יהיה בתוך המערכת האשפוזית.

רוני גמזו: אנחנו נותנים לזה את כל הגיבויים האפשריים אבל כמובן בתוך מסגרות מתקני הכליאה, הוא מבוצע על ידי שירות בתי הסוהר.

אורית זוארץ: יש איזשהו פיקוח ובקרה שהם באמת פועלים על פי כל ההנחיות?

רוני גמזו: כן.

אורית זוארץ: אם למשל נמצאים שם אנשים שחולים בשחפת, יש כאן בעיה.

אורית זוארץ: כל אדם שמגיע עובר צילום חזה?

רוני גמזו: כן, כי זאת בדיקת הסקר לחולי שחפת.

רוני גמזו: אין בדיקת סקר אחרת.

רוני גמזו: מבחינה רפואית כדי לאתר חולה שחפת, אתה עושה לו צילום חזה ואתה כן רואה נגע או לא רואה נגע.

רוני גמזו: אז אתה יודע אם זה אדם שזקוק לטיפול.

רוני גמזו: אחרי שעשית לו את צילום החזה, אתה עושה בדיקת אימות.

רוני גמזו: לא אכנס לזה, אבל יש לזה ממש הגדרה בנהלי שאומרים איך מבצעים את זה.

רוני גמזו: ברגע שהגעת למסקנה שהוא חולה שחפת, נותן את הנוהל הטיפולי והאדם מקבל טיפול בתוך סהרונים.

רוני גמזו: הוא לא עוזב את סהרונים עד שהוא לא משלים טיפול.

רוני גמזו: בסוף הטיפול האדם מגיע אל מרכז המעקב של שחפת בדרום, בודקים לו בדיקת כיח כמה פעמים ורואים שהוא בריא, שהוא עבר תהליך של ריפוי ורק אחרי כן משחררים אותו.

רוני גמזו: זאת מחלה אנדמית באוכלוסייה הזאת ואנחנו כרגע עוסקים בביקורת על המצב הספציפי בתוך העיר תל אביב ואנחנו רואים עלייה בתחלואת השחפת.

אורית זוארץ: לא רק תל אביב.

אורית זוארץ: אנחנו מדברים גם על אילת ועל ערים נוספות בארץ.

רוני גמזו: זה נכון.

אורית זוארץ: פנה אלי ראש מועצת אור עקיבא.

אורית זוארץ: שם יש שכונה אליה עברו מבקשי מקלט והוא עומד חסר אונים כי אין לו מענה לסוגיות שהוא צריך לטפל בהן.

אורית זוארץ: בכל מקרה, אני חושבת שהסוגיה הזאת צריכה להיות על סדר יומכם.

רוני גמזו: היא על סדר יומנו.

אורית זוארץ: בינתיים מגיעים לכאן ממתקן סהרונים והם זועקים לשמים כיוון שהמתקן הולך להתרחב והתקציבים לא ממש גדלים.

רוני גמזו: אכן זאת סוגיה מורכבת.

רוני גמזו: בימים הקרובים אמור להתקיים איזשהו דיון בין משרדי בהקשר הזה.

רוני גמזו: הסוגיה על שולחן הדרגים הגבוהים ביותר.

רוני גמזו: אתם יודעים את ההתמודדות שלנו בתוך בתי החולים וזאת התמודדות מאוד מאוד מאוזנת.

רוני גמזו: אנחנו גם רואים את השיקול של לתת את השירות הרפואי על פי חוק זכויות החולה לכל דורש ומצד שני אנחנו עוסקים כאן באוכלוסייה שהשירות הרפואי והתמיכה הרפואית שהיא מקבלת בקהילה היא לא כמו שמקבל כל אזרח.

רוני גמזו: הם לא מקבלים תמיכה רפואית מספיק טובה וחלקם אפילו חוששים אולי לבוא ולומר שהם חולים.

רוני גמזו: זמן הפנייה לרופא מהרגע שיש סימפטומים הוא קצת שונה בגלל חוסר הביטוח וזה יוצר לנו אתגר מאוד מאוד מיוחד.

רוני גמזו: אכן על סדר יומנו ההקשר הזה עם כל האיזונים שאת תיארת אותם ואנחנו צריכים לבצע אותם.

רוני גמזו: ההנחיות לבתי החולים הן מאוד פשוטות.

רוני גמזו: בתי החולים נאנקים, במיוחד בית החולים איכילוב.

רוני גמזו: אגב, איכילוב הוא בית חולים - ולשם ההגינות אני אומר שאני מגיע ממנו – שלאורך כל השנים באופן מאוד מאוד אנושי פתח את דלתותיו בפני כל האוכלוסייה שהיא חסרת מעמד.

רוני גמזו: אם אני אקח את שנות ה-2000, אז היו אנשים מגאנה, מניגריה, מהפיליפינים ועובדים זרים מכיוון אחר.

רוני גמזו: בשנים האחרונות אלה מהגרים מכיוון אחר.

רוני גמזו: באיכילוב יש רופאים עם רמה אנושית מאוד מאוד גבוהה, חלקם מתנדבים בתוך אותן מרפאות של זכויות אדם.

רוני גמזו: בית החולים פתח את שעריו וכרגע הוא מתמודד עם סוגיה לא פשוטה שהמדינה הפילה עליו ואנחנו צריכים לתת את האיזונים הנכונים, דבר אותו עשינו בימים האחרונים.

אורית זוארץ: אני רוצה להוסיף עוד משהו לגבי סהרונים וכל הנושא הזה של נשים.

אורית זוארץ: כל פעם אנחנו חוזרים למקום הזה.

אורית זוארץ: יש להן קושי למצוא רופא או רופאת נשים שתיתן מענה לקורבנות שמגיעות ונמצאות שם.

אורית זוארץ: זה נושא שאולי תפקידו של לעשות איזשהו מאמץ קצת יותר משמעותי ולסייע למצוא רופא או רופאת נשים, מישהו שיהיה נציג בית החולים שיגיע למתקן ויסייע בטיפול לאותן נשים וקורבנות.

אורית זוארץ: אגב, מהדיווחים שעולים – לפחות בדיון האחרון – ומהנתונים שהציג בפנינו מפקד המתקן, יש מספר לא מבוטל של נשים שעברו תקיפות מיניות ונאנסו.

אורית זוארץ: חלקן בהריון ולפעמים לא מאתרים את ההריון או הן לא מדווחות אלא הן משתחררות וכשהן מגיעות לתל אביב, הן כבר לא יכולות להפיל.

אורית זוארץ: זאת עוד סוגיה שבסופו של דבר למיטב הבנתי מגיעה לבית החולים וולפסון.

אורית זוארץ: שם בחלק מהמקרים נשים מפילות, עוברות התערבות ואחר כך הן בורחות ונעלמות כי אין להן את היכולת לשלם עבור הטיפול.

אורית זוארץ: שוב, לדעתי מדובר כאן באיזשהו כשל מערכות.

אורית זוארץ: בסופו של דבר המדינה משלמת.

אורית זוארץ: היא מוציאה מעל חמישים מיליון שקלים ואלה חובות אבודים שלא גובים אותם.

רוני גמזו: אף אחד לא ירדוף אחרי אישה שעוברת הפסקת הריון כתוצאה מדבר שכזה.

רוני גמזו: בתוך בתי החולים הממשלתיים, אם זה לא ברור ואם יש בעיות כאלה, נא להעביר אלי.

רוני גמזו: יגבה את התשלום.

אורית זוארץ: בחלק מהמקרים לא מאפשרים להן לעבור הפלה כי זה לא אובחן בזמן ולא אותר בזמן.

אורית זוארץ: אנחנו חיים במדינת הלכה שאסור להפיל החל מחודש מסוים.

רוני גמזו: לא.

רוני גמזו: בהקשר הזה מדינת ישראל יחסית היא מאוד מתירנית.

אורית זוארץ: יש לנו אין ספור דוגמאות.

אורית זוארץ: נמצאות כאן נציגות הארגונים שיוכלו להתייחס לכך.

רוני גמזו: אנחנו עושים הפסקת הריון במצבים כאלו גם בשבועות מאוד מאוד מתקדמים ואני מדבר על מעל 25 שבועות.

רוני גמזו: אני במקצועי גניקולוג ואני הייתי בוועדות כאלו.

רוני גמזו: אנחנו מאוד מתירנים בעניין הזה ואני מבקש לקבל אלי מצבים כאלו בהם יש בעיה בוועדה כלשהי או בבית חולים כלשהו וגם בנושא הכספי.

רוני גמזו: לגבי שירותי רפואת נשים בסהרונים, זה הכול שאלה של תגמול.

רוני גמזו: אני מצטער לומר את זה.

רוני גמזו: שירות בתי הסוהר יכול לקבל את העזרה שלנו אבל צריך לשבת אל מול גורמים.

אורית זוארץ: לקיים ישיבת צוות.

רוני גמזו: יש לי פגישה עם ראש שירות בתי הסוהר בשבוע הבא או בעוד שבועיים ובפגישה נדון בהרבה מאוד סוגיות.

רוני גמזו: בנוסף, כמו שאמרתי לכם, יש דיון בין משרדי בהקשר הזה.

רוני גמזו: כל הדברים האלה מטופלים ואין אתם בעיה.

אורית זוארץ: אנחנו נשמח לקבל עדכון לוועדה בעוד נניח שלושה שבועות, אחרי שתסיימו את ההתדיינות שלכם עם שירות בתי הסוהר.

רוני גמזו: אין בעיה.

רוני גמזו: עוד חודש.

אורית זוארץ: אנחנו מכניסים את זה לסיכום הדיון.

רוני גמזו: אני אצטרך לצאת בעוד חמש דקות.

אורית זוארץ: גם איחרת ואתה גם רוצה לצאת מוקדם?

רוני גמזו: כל הזמן יש דיונים בוועדות השונות.

אורית זוארץ: אני רוצה לחדד.

אורית זוארץ: אנחנו מזמינים פעם בשנה את השר עם צוות משרדו.

אורית זוארץ: אני מברכת על כך שצוות המשרד, בנוסף ליעל ודוקטור דור, באמת משתתפים באופן קבוע יחד עם עוד נציגים בדיוני הוועדה.

אורית זוארץ: פעם בשנה אנחנו מקיימים דיון במעמד שר ומנכ"ל משרדו.

אורית זוארץ: אין לנו שר כי ראש הממשלה הוא שר הבריאות והוא לא ממש פנוי להגיע למקומות האלה.

אורית זוארץ: סגן שר הבריאות, הובהר לי שהוא לא מגיע לדיונים שנשים מנהלות.

אורית זוארץ: זה משהו הזוי, אבל כך הובהר לי בפעם הקודמת כאשר המנכ"ל הקודם היה כאן.

מיכאל דור: הוא היה בישיבות.

אורית זוארץ: לא בישיבותיי.

אורית זוארץ: מצטערת.

רוני גמזו: אני לא מכיר את זה.

אורית זוארץ: לא משנה.

אורית זוארץ: בוא נתקדם.

אורית זוארץ: זה היה בפברואר 2010.

אורית זוארץ: כך הובהר לי אבל בואו נתקדם.

אורית זוארץ: ג'ומס, אתה רוצה להעיר משהו?

חיים אורון: אני רוצה לתפוס את אוזנו של המנכ"ל לפני שהוא הולך.

חיים אורון: קודם כל, אנחנו שמחים על קיומו של הדיון הזה ותכף אני אומר מי זה אנחנו.

חיים אורון: כל הכבוד, היקר והתודה מגיעים לאנשי מרפאת לוינסקי והמרפאות האחרות שעושים את העבודה.

חיים אורון: אנחנו כאן – מרית דנון ואני – כי תפסו אותנו ברשת.

חיים אורון: לא במרפאה ניידת ולא בהיתקלות מקרית במקומות אלא פשוט כל אחד מאתנו היה מחובר למרפאה תוך כדי עבודתו כאן ובבית ליד.

חיים אורון: כשיעל פנתה אלינו נענינו ברצון ובעצם מבחינה מסוימת המפגש הזה בין השאר הוא הזדמנות על הכרזה רשמית על הקמת ועד ידידים למרפאה שהוא קיבל גם את האישורים הפורמליים כי מדובר בגוף ממשלתי אבל רוני אמר קודם שאלה מבנים שהם בצד המדיניות הרשמית.

חיים אורון: יש לי תכונה רעה שהיכן שזה בצד המדיניות הרשמית, אני מנסה להיכנס.

חיים אורון: להיכנס למדיניות הרשמית זה יותר מסובך.

חיים אורון: אני חושב שאנחנו רואים את תפקידנו שהוא קודם כל לתת גב לעבודה המאוד מאוד חשובה הזאת שצריך להזכיר שהיא מורכבת בחלק גדול מאנשים שמתנדבים ועושים את זה מתוך נאמנות ודבקות שראויה לכל הערכה.

חיים אורון: אנחנו רואים את תפקידנו כתפקיד משולש.

חיים אורון: לתת גב למרפאה, לדאוג שהמקורות הממלכתיים יאוגמו באופן כזה שיאפשרו למרפאה ולשירותים הנוספים שהיא נותנת – ואני אומר את הדברים בכותרות אבל לפי דעתי כל הציבור שיושב כאן

חיים אורון: מכיר את זה לא פחות טוב מאתנו ואולי אפילו יותר טוב – לכל הפעילויות הנוספות, בעיקר בתחום החינוכי שכולו כרגע חי מתרומות, ואחרי שיורחב הבסיס הזה ויקבל יותר מאפיינים של סעיף קבוע בתקציב שמתעדכן וכולי – מה שעדיין לא קיים – אנחנו התחלנו, ואני מוכרח לומר שגם מצליחים – למרות שאני לא יודע לעשות השוואות עם מקומות אחרים – לגייס גם כספים מהציבור או מגופים שונים כדי להרחיב את פעולת המרפאה.

חיים אורון: אני חושב שאני אומר כאן דבר שהוא ידוע לכולם.

חיים אורון: גופים חיצוניים לא תורמים או כמעט לא תורמים לגופים שהמדינה עצמה לא רואה את עצמה כמי שנושאת בעיקר האחריות לגביהם.

חיים אורון: בשום אופן אנחנו לא רואים את תפקידנו להחליף את ואני יודע שרוני גם לא מתכוון לכך, גם סגן השר למיטב ידיעתי לא מתכוון לכך, אבל אנחנו רוצים לשמור עליכם.

חיים אורון: אנחנו רוצים לשמור עליכם כך שגם בשנת התקציב הבאה שכנראה לא תהיה פשוטה – ורמזת על כך ואני חושב שחשוב להדגיש בסיכום הישיבה, אם מותר לי לתת עצה - שמנכ"ל אמר שהתקציבים היו בשנת 2012 מובטחים גם ב-2013 אבל אנחנו כמובן רוצים יותר שכאן לא יהיה כל קיצוץ.

חיים אורון: אני חושב שאנחנו צריכים לדאוג ליותר ואכן יש לנו כמה רעיונות.

חיים אורון: אנחנו נעשה, כל אחד בזמננו החופשי, בהתנדבות.

חיים אורון: יש כבר קבוצה משמעותית של אנשים שהסכימו להיות באגודת הידידים ופורמאלית היא תכונן בימים הקרובים עם כל הרישומים שלה.

חיים אורון: יעל הזכירה כבר את מה שמתוכנן לאוקטובר, שמבחינתנו יהווה גם איזושהי השקה של המהלך הזה וניסיון לגייס כספים.

חיים אורון: לסיכום.

חיים אורון: אני חושב שאנחנו צריכים לברך את מי שעוסק בכך בתוך המסגרות הממשלתיות, מאוד מאוד לברך את אלה שעוסקים בכך במסגרת של המרפאות השונות וכל הזמן את המתנדבים שמחוברים לפעילות הזאת.

חיים אורון: אנחנו מצידנו נעשה מה שניתן כדי לקדם שירות שקשה להגזים בחשיבותו ולתת אותו לאוכלוסייה שכל הניסיון שלנו להגדיר עד כמה היא פגיעה, עד כמה פגעו בה, עד כמה החברה לפעמים מתעלמת ומתאכזרת לה, כל התיאורים האלה לא יהיו מספיק חריפים.

חיים אורון: בזה אנחנו עוסקים ואני מקווה שנצליח לעשות זאת ביחד.

חיים אורון: תודה רבה.

אורית זוארץ: תודה רבה לך.

אורית זוארץ: תודה רבה על היוזמה, על שיתוף הפעולה ועל החיזוקים.

אורית זוארץ: אני חושבת שמהמקום הזה גם אנחנו במסגרת הוועדה נשמח להסתייע, בעיקר בכל מה שקשור לסוגיות התקציביות שהיו אחת החזוקות שלך חבר הכנסת לשעבר ג'ומס.

אורית זוארץ: אנחנו בהחלט ניעזר ונדאג לכך שהתקציב לא רק שהוא לא יקוצץ אלא הוא גם יגדל.

אורית זוארץ: אנחנו מדברים עכשיו על סל שיקום לקורבנות זנות ואנחנו מדברים על סל שיקום שיכלול גם את שירותי הבריאות, גם רווחה וגם משרדים נוספים.

אורית זוארץ: אין ספק שלעבודה שנעשית כאן יש משמעות מאוד גדולה.

אורית זוארץ: אנחנו נאפשר לארגונים לדבר ולאחר מכן גם לנציגי המשרדים.

עידית הראל שמש: עידית הראל שמש, מכון תודעה, המאבק בתופעת הזנות.

עידית הראל שמש: שלוש שאלות קצרות.

עידית הראל שמש: נודע לנו שישנן סאונות בתוך הקהילה הגאה לגברים, שם מתקיימת פעילות זנות.

עידית הראל שמש: אני מבינה שהסאונות מקבלות רישיון ממשרד הבריאות.

מיכאל דור: לא.

מיכאל דור: שלילי לחלוטין.

מיכאל דור: אנחנו לא נותנים רישיון לסאונות.

אורית זוארץ: אתם לא מפקחים על סאונות ועל מכוני ספא?

מיכאל דור: לא.

אורית זוארץ: אתם לא חלק מהרישוי?

רוני גמזו: יכול להיות שבצו רישוי עסקים יש איזושהי ביקורת של או משהו כזה.

אורית זוארץ: בודקים את הפחים ובודקים את המטבח.

רבקה שפר: אני יודעת שהיה פרסום באינטרנט, ברישיון משרד הבריאות.

אורית זוארץ: אנחנו ביקשנו לשנות את חוק רישוי עסקים לגבי ספא ומכוני עיסוי וביקשנו להכניס את משטרת ישראל כגורם שחייב להיות חתום על רישוי עסקים.

אורית זוארץ: למיטב זיכרוני, הוא חלק מהגורמים שחתום.

רבקה שפר: השאלה כיצד זה מוגדר.

רבקה שפר: איך העסק מגדיר את עצמו ואיך רישוי עסקים מגדיר אותו.

רבקה שפר: אם העסק מגדיר את עצמו, והעירייה והרשות מגדירה אותו כעסק שטעון רישוי עסקים, אז יש שם סעיף בדרך כלל ש נכנס ובודק את המצב התברואתי הקיים.

רבקה שפר: בדרך כלל המכונים האלה לא מגדירים את עצמם כמכוני עיסוי או מכונים שמקיימים פעילות זנות אלא הם מגדירים את עצמם אחרת והפעילות נעשית בצורה לא חוקית.

רבקה שפר: אם הדבר נודע לרשויות, מטפלים בהם, אבל כל עוד לא יודעים עליהם או שהפעילות שמתבצעת בהם היא פעילות לא חוקית, אין דרך לדעת על כך.

רוני גמזו: אם תעבירי את זה לדוקטור שפר, יכול להיות שנעשה ביקורת של משרד הבריאות.

רוני גמזו: ביקורת שגרתית.

אורית זוארץ: נשמע את כל השאלות בבת אחת כי יש כאן עוד גורמים שרוצים לשאול.

עידית הראל שמש: נודה לנו שקיימת פרקטיקה של זנות בקרב תופעת הסרוגייט.

עידית הראל שמש: אנחנו יודעים שהוקמה ועדה בראשותו של דוקטור יורם לוטן שאמורה להגדיל מי הוא מטפל מין.

עידית הראל שמש: למיטב הבנתנו ישנם כמה מטפלי מין שפשוט החליטו לפתוח לעצמם מרפאת מין בעוד שהנושא הזה בכלל לא מוגדר.

עידית הראל שמש: יש לנו עדויות של פרקטיקה של זנות בקרב הסרוגייט.

עידית הראל שמש: מה עמדתכם בעניין?

עידית הראל שמש: לגבי מרכזי הגמילה.

עידית הראל שמש: על פי הבנתנו היום הם מאוחדים לנשים וגברים אבל עבור נשים בזנות זה חסר סיכוי.

עידית הראל שמש: אנחנו יודעים שיש שם פעילות של זנות בתוך מרכזי הגמילה.

עידית הראל שמש: האם יש איזושהי תוכנית לעשות משהו מופרד לאוכלוסייה עבורה כל כך נדרשת ההפרדה הזאת?

רוני גמזו: לגבי הסרוגייט.

רוני גמזו: אני לא חסיד של ועדות.

רוני גמזו: אני לא יודע על הקמת ועדה.

רוני גמזו: היא בטח הוקמה לפני שנים וזאת עוד אחת מהוועדות שהוקמו.

רוני גמזו: אני אקיים דיון על הסרוגייט ואחתוך עניין.

עידית הראל שמש: נשמח להיות מעורבים כי יש לנו עדויות.

רוני גמזו: בסדר.

רוני גמזו: יכול להיות שאני אקבל את העדויות.

רוני גמזו: תעבירו אישית אלי.

רוני גמזו: לגבי מרכזי הגמילה.

רוני גמזו: אני לא מכיר את הבעיה אבל אלמד אותה.

רוני גמזו: אם יש אפשרות, אשתדל לפצל אותם.

רוני גמזו: מרכזי הגמילה הם באחריות , הרווחה והרשות למלחמה בסמים, אבל אני אטפל בעניין.

אורית זוארץ: לגבי מרכזי גמילה או טיפול בפונים שיש להם תחלואה כפולה, כך סמים וגם מחלת נפש, הם נופלים בין הכיסאות או מקבלים מענה?

אורית זוארץ: יש תוכנית לטיפול בהם?

אורית זוארץ: חלק לא מבוטל מאותם דרי רחוב, לפעמים יש להם תחלואה כפולה, גם מחלת נפש וגם צריכת סמים.

אורית זוארץ: הם לא יכולים להגיע למרכזים של משרד הרווחה לטיפול ושיקום.

רוני גמזו: בתוך מערכת בריאות הנפש יש מספר מיטות של תחלואה כפולה.

רוני גמזו: אני לא מכיר בעיה מיוחדת בסוגיה הזאת אבל אני אשמח לקבל מכל מי שמכיר פנייה אלי כדי שאני אוכל לטפל בה.

אורית זוארץ: בסדר.

אורית זוארץ: שחר מרופאים לזכויות אדם.

שחר שוהם: שלום.

שחר שוהם: אני רוצה לברך את עמיתיי במרפאת לוינסקי.

שחר שוהם: אנחנו עובדים אתכם הרבה שנים ואתם צוות נפלא ועושים עבודה נהדרת.

שחר שוהם: תמשיכו כך.

שחר שוהם: אני רוצה להתייחס בקצרה לכמה נקודות שהעליתם כאן.

שחר שוהם: קודם כל, רופאים לזכויות אדם לקחה על עצמה מעין משימה שהיא קשה, מורכבת ואנחנו לא בטוחים שאנחנו יכולים להתמודד אתה שהיא בעצם מספקת את אותם שירותים בקהילה שחסרים, אם זה לאחר שחרור מבית החולים או אם זה לפני אשפוז בבתי החולים.

שחר שוהם: המצב בשטח הוא לא פשוט.

שחר שוהם: אנחנו מטפלים בכ-8,000 מבקרים כל שנה.

שחר שוהם: אני רוצה לברך על יוזמה כזאת להרחיב את המרפאה אבל אני רוצה להביע חשש מאוד עמוק שמרפאה כזאת, כמו שהמרפאה שלנו לא מספיקה וכמו שמרפאת הפליטים אינה מספיקה, לא תספיק לסייע לכל רבע מיליון חסרי המעמד בישראל ושישים אלף מבקשי המקלט שנמצאים כאן.

רוני גמזו: איך את יודעת לאיזה היקף אני מתכוון?

שחר שוהם: אני אשמח לשמוע על ההיקפים אבל אנחנו חושבים שהפתרון הנכון הוא להשתמש בסעיפים שקיימים בחוק ואולי במובן הזה יכול להיות שהצעת חוק חדשה איננה נחוצה.

שחר שוהם: הרי בחוק בריאות ממלכתי, סעיף 56(א)(1)(ד) מסמיך את השר להחיל את החוק על אוכלוסיות חסרות מעמד בתנאים שיבחר לנכון.

שחר שוהם: אשמח לשמוע התייחסות לנושא הזה.

רוני גמזו: זאת ועדת חורב שעוסקת בנושא והיא כוללת כמה מסגרות ממשלתיות.

רוני גמזו: כרגע היא עדיין לא קבעה את זה.

רוני גמזו: זה לא שהשר מחר הולך לעשות את זה כי הוא משוכנע שזאת הפעולה הנכונה.

רוני גמזו: לכן הוועדה עצמה היא הכלי והיא לא קבעה את זה.

רוני גמזו: אני מרגיש שאני כמנכ"ל לא יכול לעמוד מהצד מול ההחלטות הללו לאורך זמן ולכן קיבלתי החלטה להרחיב את נתינת השירותים במקום ולהרחיב באופן שיהיה מספק.

רוני גמזו: זה לא אומר בעוד עשרים אחוזים אלא בהיקף.

שחר שוהם: נקודה נוספת שאני רוצה להעלות שהיא מאוד רלוונטית גם לעבודה של מרפאת לוינסקי, זה נושא של היעדר טיפול לחסרי מעמד נשאי HIV.

שחר שוהם: מרפאת לוינסקי עושה עבודה נהדרת באיתור האנשים אבל גם הם וגם אנחנו נשארים חסרי אונים אל מול מצב שבו אנשים נותרים ללא טיפול רפואי מלבד הפרויקט המאוד קטן והמדהים של הוועד למלחמה באיידס שלא מספק מענה לכל האנשים.

שחר שוהם: רופאים רמים ממני, למשל פרופסור בנטוויץ', מדברים על מצב מאוד קשה בשטח בו אנשים מתים בישראל 2012 מ-HIV.

שחר שוהם: אשמח לקבל התייחסות לנושא הזה.

רוני גמזו: להערכתי יש כמאה – ויכול להיות שאני אטעה קצת – מאובחני איידס שהם חסרי מעמד והם לא מצליחים לקבל טיפול סדיר.

רוני גמזו: חלק קטן מהם, הייתי אומר כעשרים אחוזים, כחמישית, מצליחים לקבל טיפול סדיר על ידי כל מיני תרומות או מרכזים שמצליחים להתמודד ולטפל בהם.

רוני גמזו: כאן הסוגיה היא כמעט לחלוטין סוגיה תקציבית.

רוני גמזו: הטיפול בהם הוא סדר גודל – אם אני עכשיו מקבל החלטה ולכאורה זה בסמכות ההחלטה שלי – של שלושה מיליון שקלים.

רוני גמזו: אני יכול לקבל את ההחלטה אבל זה אומר שאז אני לוקח משאבים אחרים של מערכת הבריאות או של , משאבים אחרים שנדרשים בכל מקום, ומסיט אותם לכיוון הטיפול הזה.

רוני גמזו: יש כאן שאלה מאוד מורכבת שאני מתחבט בה כל הזמן ואתם שמים לב שאני לא חושש לומר את הלבטים שלי.

רוני גמזו: הדבר שאני עשיתי בחודשים האחרונים זה לנסות ולקבל איזשהו שיתוף פעולה עם חברות התרופות בהקשר הזה כדי להשיג עלות שהיא נמוכה בחצי כי אני מוכן לשים היום על הנושא הזה מיליון-מיליון וחצי שקלים כי הצלחתי לגייס.

רוני גמזו: אלה לא רק תרופות אלא גם בדיקות מעבדה.

רוני גמזו: אתם יודעים שכל הזמן צריך לבדוק וכולי.

רוני גמזו: אני מניח שתוך חודש תהיה לי תשובה מכולם.

רוני גמזו: זה משהו שעשיתי בארבעה-חמישה החודשים האחרונים.

רוני גמזו: הייתה פגישה ואני אמשיך ללחוץ אבל הכוונה שלי היא באמת לא להשאיר את הפינה הזאת לא סגורה כי היום היא לא סגורה.

שחר שוהם: התייחסות אחרונה לנושא הטיפול בסהרונים.

שחר שוהם: אנחנו חושבים שנכון יהיה להוציא את מערך הרפואה מידי שירות בתי הסוהר ולהעבירו ל באופן כללי.

שחר שוהם: ספציפית לגבי קורבנות עינויים שנאנסו בסיני ונכנסו להריון כתוצאה מהאונס, כיום אנחנו רואים – ואלה התשובות ששירות בתי הסוהר נתן גם לכם וגם לנו – שאין שירותים גניקולוגיים בסהרונים.

שחר שוהם: אנחנו עתרנו לבית המשפט בנושא.

שחר שוהם: השירותים ניתנים רק דרך בית החולים סורוקה.

שחר שוהם: אנחנו רואים הרבה בעיות בנושא הזה, גם מבחינת תורים שניתנים, גם מבחינת זמינות ובסופו של דבר נשים חוזרות לקהילה במצב הריון מתקדם והן לא יכולות לעבור תמיד את ההפלה.

אורית זוארץ: לכן העליתי את הנושא קודם לכן.

אורית זוארץ: קיבלנו פניות של קורבנות שביקשו לעשות הפלה ולא אפשרו להן.

רוני גמזו: אני לא מקבל את העובדה שלא מגיע רופא נשים לסהרונים ואני לא מקבל את העובדה שאין.

רוני גמזו: זאת שאלה של כסף.

רוני גמזו: זאת אומרת, אם אתה יושב עם בית החולים סורוקה או עם איזו מסגרת של קופת חולים ואתה אומר לו שאתה רוצה פעם בשבוע או פעמיים בשבוע והוא אומר לך שלסהרונים זה כך וכך, אז בסוף סוגרים את זה.

רוני גמזו: אם הם לא עשו את זה עד עכשיו, אני אדאג שהם יעשו את זה.

אורית זוארץ: אמרת קודם שתוך שבועיים יש לך פגישה עם ראש שירות בתי הסוהר.

רוני גמזו: נכון.

אורית זוארץ: שבועיים לאחר מכן, במקסימום, נקבל תשובה על ההסדר שהושג.

אורית זוארץ: המטרה היא שתהיה או יהיה רופא נשים בתוך המתקן.

רוני גמזו: אני מסכים אתכם.

רוני גמזו: אני חושב שזה לא סביר שאין שם רופא.

אורית זוארץ: תודה.

אורית זוארץ: מרית דנון.

מרית דנון: דברים קצרים.

מרית דנון: יום הולדת עשר זה יום הולדת עגול ומשמעותי.

מרית דנון: ברכות גם לצוות המרפאה וגם למתנדבים.

מרית דנון: בין השנים 2006 עד 2009 הייתי מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה במשרד ראש הממשלה ואחד הדברים, אולי הראשון, שעמד לפתחי היה יישום של תוכנית שכבר הייתה כתובה אז באותו זמן, תוכנית להוצאת נשים ממעגל הזנות.

מרית דנון: בנוסף לקריאה הרבה שעשיתי במשרד הממוזג, חשבתי שנכון יותר יהיה לצאת למוקדי זנות.

מרית דנון: המפגש הראשון שלי עם עולם הזנות היה במסגרת של סיור של מרפאת לוינסקי ואני מוכרחה לומר שזה היה אירוע מכונן מבחינתי.

מרית דנון: למחרת כבר הייתי בן אדם אחר.

מרית דנון: לא רק ההבנה מהי הזנות, מי האנשים, סיור ברחוב פיין, אלא דווקא ההתרשמות המאוד מאוד רצינית שלי מצוות המרפאה ומהמתנדבים, מהיחס המאוד מאוד אנושי, מהיחס האישי, מהמגע הפיזי, מהחיבוק והנשיקה.

מרית דנון: אלה דברים שאני לא יכולה לשכוח.

מרית דנון: כשאנחנו באים לזירה כזאת בפעם הראשונה, הדבר הראשון שעולה במוחנו היא תתרחקי קצת כדי שלא תידבקי מזה ומזה ומזה, אבל אני ראיתי שם רק אהבה ורק עבודה מלב, מקרביים, מגע, חיבוק ונשיקה.

מרית דנון: אני מצטרפת כאן לדברים של ג'ומס.

מרית דנון: אנחנו שנינו כאן בתקן של אגודת ידידים.

מרית דנון: אני לא יודעת אם יש כאן נציג של האוצר אבל הנהלת נמצאת.

מרית דנון: אני חושבת שמאוד חשוב לשמר את התקציבים האלה של מרפאת לוינסקי שהתחילה לפני עשר שנים במסגרת מסוימת והפעילות שלה היא כבר מעבר למסגרת של מרפאה רגילה של בדיקות ומתן תרופות.

מרית דנון: יש כאן עבודה רבה להעלאת מודעות בקרב הציבור, נושא של חינוך בקרב בני נוער, עבודה עם אימהות וגם הרחבה פיזית של המקומות אליהם המרפאה יוצאת.

מרית דנון: היא התחילה בתל אביב, עברה לחיפה ואני יודעת שיש כוונה להרחיב גם לאשדוד ולנתניה ואולי גם לבאר שבע.

מרית דנון: אם כן, צריך לשמר את הדבר הזה.

מרית דנון: אני יודעת שהאוכלוסיות החלשות האלה הן תמיד הראשונות להיפגע וכשיש קיצוצים, תמיד נטפלים ראשונים לאלה שקולם לא נשמע ושהם שקופים.

מרית דנון: אם אפשר היה לבקש במסגרת הזאת לשמור על התקציבים האלה.

מרית דנון: נמצאת לידי ורד סוויד, מנהלת הרשות כיום ואני יודעת שהתקציב למרפאות עובר כיום דרך הרשות.

אורית זוארץ: אנחנו נתייחס גם לזה.

אורית זוארץ: ברשותכם, אנחנו ניפרד ממנכ"ל משרד הבריאות.

אורית זוארץ: אני מודה לך שהגעת והקשבת.

אורית זוארץ: אנחנו אליך ואל דוקטור את כל הסיכום בצורה מסודרת על מנת להמשיך ולטפל בסוגיה הזאת ולאפשר למרפאת לוינסקי להמשיך לעשות את עבודת הקודש שהיא עושה.

אורית זוארץ: אגב, לפני שאתה יוצא אני רוצה להזכיר שמדינת ישראל הועלתה לדירוג הראשון, על ידי מחלקת המדינה האמריקאית.

אורית זוארץ: בכל שנה מחלקת המדינה האמריקאית מדרגת את המדינות שמקבלות ממנה סיוע חוץ – סיוע חוץ הוא הוועדה השנייה שלי, חוץ וביטחון – והשנה ישראל עלתה לדירוג הראשון לצד מדינות שמטפלות ופועלות למיגור תופעת סחר בבני אדם וגם סחר פנים, שאנחנו קוראים לו זנות אבל בהגדרת הדוח ההגדרה היא סחר פנים.

אורית זוארץ: אני חושבת שלצוות של מרפאת לוינסקי ולעבודה שנעשית במרפאה ובמשרד הבריאות יש חלק לא מבוטל בעלייה שלנו לדירוג הראשון.

אורית זוארץ: לא רק שאנחנו רוצים לשמור על הדירוג הזה אלא אנחנו רוצים להמשיך ולהרחיב את הפעילות.

אורית זוארץ: רק לסבר את אוזנך.

אורית זוארץ: אם מדינת ישראל לא תטפל בתופעות הסחר בבני אדם ובתופעות הזנות, אנחנו נרד בדירוג ויש סנקציות כספיות על מדינות שמקבלות סיוע.

אורית זוארץ: אנחנו לא רוצים להיות במקום הזה.

אורית זוארץ: זה לא הגורם המרכזי בעטיו נטפל בסוגיות האלה, אבל צריך לשים את זה לנגד עינינו.

אורית זוארץ: תודה רבה לך.

פרופ' רוני גמזו: תודה לכם.

אורית זוארץ: אנחנו נעשה איזשהו מעבר למטופלת לשעבר במרפאת לוינסקי.

אורית זוארץ: אנחנו מבקשים להפסיק את שידור האינטרנט כדי שהיא תוכל להציג את עצמה ולספר קצת על החוויות שלה.

אורית זוארץ: ורד, אנחנו רוצים שתישארי כי יש לנו שאלות ממוקדות גם אליך.

י.ט.: צהרים טובים לכולם.

י.ט.: אני רוצה לומר לכם תודה על הכבוד הזה שאני היום יכולה להיות כאן ויש לי זכות לומר לכם תודה.

י.ט.: אני מתרגשת.

י.ט.: תודה שאני היום חיה ולא מתה, תודה לכל העזרה שנתנה לי מרפאת לוינסקי.

י.ט.: הנתינה שלכם מאוד גדולה ורואים את זה עלי.

י.ט.: אתם עושים עבודה, לא סתם.

י.ט.: היום אני אימא, היום אני אישה, היום אני חיה, היום אני בריאה ואני לא לבד.

י.ט.: מה שאתם ראיתם שם, אתם לא ראיתם כלום כי אני יודעת שבמשך השנים מהבוקר עד הלילה קיבלתי שם עזרה ומיליון כמוני מקבלים.

י.ט.: מיליון.

י.ט.: אני מאושרת.

י.ט.: אני אסירת תודה למרפאת לוינסקי ולמשרד הבריאות על העבודה שאתם עושים.

י.ט.: אם אתם מצילים חיים, אתם לא יושבים כאן סתם.

אורית זוארץ: את רוצה לשתף אותנו בסיפור שלך?

אורית זוארץ: איך הגעת לשם?

אורית זוארץ: מה קרה?

י.ט.: כן, אבל הבנתי שאין כל כך הרבה זמן.

אורית זוארץ: דברי כמה דקות.

אורית זוארץ: אני חושבת שהנשים הן העדות הכי חזקה.

י.ט.: אני 19 שנים בארץ.

י.ט.: במשך 15 שנים הייתי ברחובות על הקרטונים עם סמים.

י.ט.: המקום שאתם ראיתם, זה עוד היה מקום טוב.

י.ט.: בית נטוש, שבור ובזבל.

י.ט.: אני קמתי מהברכיים.

י.ט.: נכון שהרצון היה שלי אבל העזרה הייתה שלכם.

י.ט.: אני רוצה לומר לכם תודה על שהיום אני יכולה לשבת כאן ולומר את הדברים האלה.

י.ט.: אני סבלתי הרבה שנים.

י.ט.: עברתי בחיים שלי מקרי אונס וזנות ולא רציתי לחיות.

י.ט.: כבר ארבע שנים אני נקייה וחיה חיים בריאים.

י.ט.: סיימתי ים של טיפולים, סיימתי ים של קבוצות ואני עושה מכינה לאוניברסיטה.

י.ט.: החלום שלי היום הוא לעבוד במיוחד עם אנשים.

י.ט.: אני רוצה לקבל תואר ראשון ולשם כך התחלתי ללמוד.

אורית זוארץ: תודה רבה לך.

אורית זוארץ: את אישה מאוד חזקה.

אורית זוארץ: הייתי בכנס בינלאומי בבוסטון בנושא מאבק בזנות ובסחר בבני אדם ואחד הדברים שמאוד חיזקו אותי שם היה פרויקט שיזמו והובילו נשים שהן שורדות זנות.

אורית זוארץ: הן קראו לעצמן מעבריינית- כי בהתחלה התייחסו אליהן כאל עברייניות ואנחנו יודעות בדיוק איך מתייחסים במדינת ישראל לנשים בזנות – אחר כך שורדת, מועצמת ומנהיגה.

אורית זוארץ: היום נשים שהן שורדות זנות מובילות את כל המאבק והן הפכו להיות המנהיגות של המאבק.

אורית זוארץ: הן עובדות מול משרדי ממשלה, הן הקימו ארגון, הן הקימו עמותה ואני אומרת שאחד הנושאים הבאים שאני רוצה לקדם – מעבר לנושאים שכבר יש לנו על סדר היום – זה באמת את הפורום הזה של נשים שורדות ומנהיגות, כפי שהן קוראות לעצמן.

אורית זוארץ: הן בהחלט משתפות את הסביבה שלהן ברצונות שלהן ובשאיפות שלהן.

אורית זוארץ: העובדה שהיא רוצה ללמוד, להתפתח ולממש את הפוטנציאל שלה, רק מחזק אותי להציב לעצמנו יעד נוסף לתחילת המושב הבא ובאמת לעבוד בצורה יותר אינטנסיבית עם נשים שורדות ולעשות את המעבר הזה, שורדות ומנהיגות.

אורית זוארץ: כן, אנחנו צריכות את הנשים האלה שיובילו יחד אתנו את המאבק הזה כי אנחנו שם מתוקף תפקידנו, תחום עיסוקנו והמקצוע שלנו, אבל הן שילמו בחייהן.

אורית זוארץ: יש גם גברים שנמצאים שם.

אורית זוארץ: כל פעם שאני שומעת עוד סיפור, זה מחזק אותי בכיוון הזה.

אורית זוארץ: אנחנו נחזור לרשות לקידום מעמד האישה.

אורית זוארץ: ברכות על השותפות.

אורית זוארץ: נכון להיום ורד סוויד, ראש הרשות לקידום מעמד האישה, השאלה המרכזית היא איך זה יימשך.

אורית זוארץ: כל פעם אנחנו שומעים שיש חרב שמונפת מעל הרשות, קיצוצים וכולי.

אורית זוארץ: אגב, אני בדקתי את זה במשרד האוצר, אחרי שזה הגיע אלינו, ונמסר לי שההחלטה היא החלטה פנימית של משרד ראש הממשלה לשנות את התקצוב של כל פעילות ופעילות.

אורית זוארץ: נאמר לנו שזאת החלטה של משרד ראש הממשלה, אבל אני אשמח לשמוע דברים אחרים.

אורית זוארץ: מנכ"ל אמר בצורה מאוד ברורה שהוא ומשרדו לא יקצץ ואנחנו נדאג שגם אולי יעלו קצת את התקצוב.

אורית זוארץ: אני רוצה לשמוע קצת יותר על מה שקורה במשרד ראש הממשלה.

ורד סוויד: אני לא באתי לדבר בשם משרד ראש הממשלה אלא בשם הרשות לקידום מעמד האישה.

ורד סוויד: קודם כל, לברך את מרפאת לוינסקי ואת המרפאה הניידת בחיפה על העשייה הברוכה שלהם.

ורד סוויד: הדברים הוצגו אבל אני חושבת שאין עוד ריצ'ינג אאוט מהסוג שהם עושים להגיע לנשים.

ורד סוויד: התלוויתי אליהם - מרית תיארה עד כמה זאת חוויה מכוננת – ואני חושבת שזאת המסגרת היחידה בה חברה מושיטה יד בצורה ישירה ביותר לאותן נשים והן יודעות שיש להן כתובת כשהן רוצות לצאת ולהגיע אחר כך לשירותים נוספים.

ורד סוויד: הרשות תעשה את הכול כדי שהתקציבים ימשיכו.

ורד סוויד: הרשות מעבירה, גם בשנה שעברה גם השנה – כרגע זה עומד בוועדת הכספים – את התקציב במלואו למשרד הבריאות.

אורית זוארץ: לא יהיה קיצוץ?

ורד סוויד: אני לא יכולה להתחייב לשנה הבאה.

ורד סוויד: כל עוד זה תלוי ברשות, הרשות תעשה את הכול.

ורד סוויד: ההמלצה שלי, ואמרתי אותה גם בשנה קודמת, שהתקציבים יגיעו ישירות למשרדים ללא כל העברה שלוקחת זמן ותלויה בוועדת הכספים.

ורד סוויד: אני רואה את הדגם הטוב ביותר שזה עובר ישירות למשרדים אבל כל עוד זה עובר אלינו, אנחנו ממשיכים להעביר את הסכום במלואו.

ורד סוויד: לא נוצרו עודפים או חסרונות בשנתיים האחרונות, הכסף עבר ואתן יכולות להעיד על כך.

ורד סוויד: כך יהיה גם בשנה הבאה.

ורד סוויד: פנה אלינו בשבוע שעבר במכתב לגבי בעיה של תקנים, אבל אני אמורה שאלה אמורים להיות תקנים של כי לי אין את היכולת לגייס תקנים.

יעל גור: ל אין תקנים.

יעל גור: המנכ"ל לא נמצא כאן אבל ל אין תקנים ולכן הם פנו לרשות לקידום מעמד האישה.

ורד סוויד: הרשות לא יכולה לתקצב תקנים במשרד הבריאות.

ורד סוויד: אני יכולה להעביר את התקציב אבל הנושא של תקינה, הסברתי את זה למנכ"ל וגם עניתי לו, הוא בתוך מול משרד האוצר.

ורד סוויד: לכן אנחנו נתמוך בכל דבר, אבל אני לא יכולה לממן תקן אצלך בתוך משרד הבריאות.

מיכאל דור: לנו אומרים שאין תקנים.

ורד סוויד: כמו שאתם מגדילים תקן בבית חולים כאשר גדל מספר התושבים, יש כאן פעילות שהיא משרתת את כלל הציבור במדינת ישראל.

ורד סוויד: אני חושבת שזה צריך להיות תקן של מדינה.

אורית זוארץ: אין איזשהו יחס בין תקן לגודל אוכלוסייה?

מיכאל דור: לא.

מיכאל דור: אין עדכון אוטומטי לגודל האוכלוסייה.

ורד סוויד: זאת הבעיה המרכזית.

חיים אורון: זה לא יקרה עד שהאוצר יסכים.

חיים אורון: יש תקציב אבל לא מדובר רק בתקציב.

חיים אורון: האוצר לא רוצה להגדיל תקנים מסיבות שלו שזה לא המקום לציין אותן.

חיים אורון: זה לא ייפתר בפינג-פונג הזה שהכסף נמצא אבל אין מי שייתן תקנים וההוא אומר שהוא לא רוצה כסף בלי תקנים כי זה דופק אותו במקום אחר.

חיים אורון: אני מבין שיעל לא תתנגד שייווצר תקן במשרד ראש הממשלה, אבל אני לא חושב שזה מה שיקרה.

חיים אורון: האוצר צריך לגבש שיש כאן תקנים מסומנים לתכלית הזאת ולמטרה הזאת שהם מתוקצבים וכך נפתור את העניין.

ורד סוויד: אני רוצה לברך על הקמת אגודת הידידים כי זה לא דבר טריביאלי.

ורד סוויד: הרבה פעמים אנשים רצים להסתופף סביב בתי חולים.

ורד סוויד: יש אמירה מאוד חזקה באגודת ידידים שייסדתם, גם חבר הכנסת לשעבר אורון וגם מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה לשעבר מרית דנון שעסקה וממשיכה לעסוק הרבה מאוד בתחום הזה.

ורד סוויד: אני באופן אישי מוכנה להצטרף לאגודת הידידים.

ורד סוויד: באמת העשייה שלכם, היא הפנים של מדינת ישראל ויש לזה חלק מרכזי בשינוי.

ורד סוויד: שוב, תודה לכם.

ורד סוויד: כל עוד זה תלוי בנו, התקציב ימשיך להיות.

אורית זוארץ: לגבי התקינה.

אורית זוארץ: במסגרת הוועדה נכניס את זה לסיכום.

אורית זוארץ: אנחנו נעשה את הפנייה שלנו גם לאוצר, גם ל וגם למשרד ראש הממשלה.

אורית זוארץ: אנחנו מתכננים למושב הבא דיון במעמד שר האוצר, בעיקר בגלל הקורלציה בין סיוע החוץ האמריקאי לבין המאבק בסחר בבני אדם.

אורית זוארץ: יש כנראה כמה סוגיות שצריך לחדד ולהבהיר כדי שכולם יבינו על מה מדובר ומה ההשלכות.

אורית זוארץ: גם את סוגיה הזאת של תקינה נכניס לסיכום ונדאג להעלות אותה ולהמשיך לעקוב אחריה כפי שאנחנו עושים לגבי יתר הנושאים.

נעמה ריבלין: אין לי הרבה עניינים של ביקורת אלא בעיקר אני רוצה לברך את האחות הצעירה והמצטרפת לתוכנית שכבר הייתה קיימת.

נעמה ריבלין: אני חושבת שבהחלט זה עזר לקום אחרי שכבר הייתה איזושהי רשת של עבודה בתל אביב.

נעמה ריבלין: אני חושבת ששיתופי הפעולה בשטח יכולים להיות הרבה פעמים עניינים למעלה ולמטה אבל במשולש לוינסקי כולם שווים וכולם עובדים ביחד.

נעמה ריבלין: משולש לוינסקי הוא אולי הצומת המרכזית אבל זה גם בדירות דיסקרטיות.

נעמה ריבלין: כמובן שיש עוד להרחיב את העבודה המשותפת.

נעמה ריבלין: לנושא התקציב.

נעמה ריבלין: אנחנו שומעים כל מיני קולות אחרים.

נעמה ריבלין: רק השבוע שמענו שגם ב יהיה קיצוץ של חצי מיליון שקלים ואני לא יודעת היכן זה עומד.

נעמה ריבלין: לגבי משרד הרווחה, הנושא של התקנים עוד לא עלה ואני מניחה שמה שביאטריס רוצה לומר זה להתייחס לזה.

נעמה ריבלין: כרגע גם התקנים שלנו הם לא דרך משרד הרווחה אלא כולנו מופרטים.

נעמה ריבלין: יש לזה גם משמעות לגבי העובדים לטווח ארוך כי לא רק שהתקציב לא עולה אלא הוא נשחק.

נעמה ריבלין: עובדים שנמצאים במערכת למעלה מארבע שנים עם מיומנות של הכשרה – ואני חושבת שגם יעל יכולה לומר משהו לגבי הכשרת העובדים – מקבלים שוק כשיוצאים פעם ראשונה לרחוב.

נעמה ריבלין: צריך להכשיר אנשים מיומנים.

אורית זוארץ: תודה.

אורית זוארץ: ביאטריס.

ביאטריס רוזן כץ: אני שמחה לברך את עובדי המרפאה.

ביאטריס רוזן כץ: כמו רבים כאן, אני חושבת שאתם חנכתם אותנו.

ביאטריס רוזן כץ: מהזיכרון של הסיור הראשון אתכם – נתתם את הטון הערכי.

ביאטריס רוזן כץ: אני חושבת שבפינה של מי אני כאישה שמסייעת לנשים שלכודות במעגל הזנות, יש לכם חלק נכבד.

ביאטריס רוזן כץ: באותו רגע את אומרת שזה מה שאת רוצה.

ביאטריס רוזן כץ: אנחנו שותפות לדרך ושותפות לדרך הקשה עם הקשיים היום יומיים ועם הטראומות המשניות שכולנו סופגות והקשיים בהתמודדות, עם ההפתעות ועם הרצון שלנו שהתוכנית תצליח.

ביאטריס רוזן כץ: זאת לא תוכנית בחסד אלא זאת תוכנית בזכות.

ביאטריס רוזן כץ: היא חלק ממערך השירותים שניתנים במדינת ישראל ומאוד קשה שנה אחרי שנה להתמודד האם כן יהיה המשך, לא יהיה המשך, מה יהיה הקיצוץ, מה לא יהיה הקיצוץ.

ביאטריס רוזן כץ: השבוע הייתה לנו ישיבה ואני רוצה לחזור על הנושא שלי מאוד כואב.

ביאטריס רוזן כץ: יש את הנושא של התקינה גם לנו יש את בעיית התקינה.

ורד סוויד: אבל אתם עובדי עירייה.

ביאטריס רוזן כץ: רק אני.

ביאטריס רוזן כץ: אני עובדת 27 שנים בעירייה והיה קשה להוציא אותי.

ביאטריס רוזן כץ: אני עובדת עירייה.

ביאטריס רוזן כץ: כל התוכנית מופעלת באמצעות עמותה.

ביאטריס רוזן כץ: אין תקינה.

אורית זוארץ: מה קורה עם האיומים על הקיצוץ?

ביאטריס רוזן כץ: יש הודעה על קיצוץ של עשרה אחוזים.

ביאטריס רוזן כץ: קיבלנו הודעה.

אורית זוארץ: היה ויכוח בין הרשות המקומית.

ביאטריס רוזן כץ: הוויכוח לא נפתר.

ביאטריס רוזן כץ: הרשויות המקומיות לא מוכנות לקחת חלק במימון התוכניות בטענה שהתוכניות הן תוכניות ארציות.

ביאטריס רוזן כץ: הרשות לא מוכנה לממן את ה-25 אחוזים והמשרד אומר שהוא לא מוכן לכך שהרשות לא תיקח חלק.

ביאטריס רוזן כץ: בסופו של דבר יש הודעה על קיצוץ של עשרה אחוזים השנה.

ביאטריס רוזן כץ: לא בשנה הבאה, אלא כבר השנה.

ביאטריס רוזן כץ: נושא נוסף שמאוד כואב לי אישית הוא המדריכות שלנו.

ביאטריס רוזן כץ: המדריכות שלנו הן ברובן מנטוריות.

ביאטריס רוזן כץ: דיברתם קודם על נשים שיצאו ממעגל הזנות והצליחו לשקם את עצמן והיום הן עובדות אצלנו כמדריכות.

ביאטריס רוזן כץ: אצלי יש כעשר נשים כאלו וברור שהן עובדות ללא תקן.

ביאטריס רוזן כץ: דובר כאן רבות על שיקום אישה, אבל מה המשכורת שהאישה מקבלת?

ביאטריס רוזן כץ: המשכורות אצלנו הן משכורות מינימום, לפי התקצוב שיש בתוכנית והן כך ארבע שנים ולא מתעדכנות.

ביאטריס רוזן כץ: מה זאת תכנית שלא מתעדכנת ארבע שנים בסעיף התקציבי של מדריכות?

ביאטריס רוזן כץ: זה אומר שהמשכורת הולכת וקטנה.

ביאטריס רוזן כץ: זאת אומרת, נשארת אותה משכורת ולא גדלה.

נעמה ריבלין: מה שבעצם אומר שזה לא קיצוץ של עשרה אחוזים אלא יותר כי היינו צריכים להגדיל עכשיו תקציב.

נעמה ריבלין: הקיצוץ הוא עשרה אחוזים וזה אומר שצריך לפגוע בקיים.

אורית זוארץ: זה לא רק קיצוץ אלא זאת גם שחיקה.

ביאטריס רוזן כץ: ברור.

ביאטריס רוזן כץ: אני חושבת שאנחנו צריכים להיות הדגם של איך מסייעים לאישה להשתקם.

ביאטריס רוזן כץ: אם לעובדות שלי שהן הראשונות שבאות לסייע לנשים אחרות אני משלמת שכר מינימום על עבודה שהיא עבודה מאוד קשה, אני חושבת שזה בעייתי.

אורית זוארץ: לכן אנחנו שוב חוזרים לסל שיקום לקורבנות ולשורדות זנות.

אורית זוארץ: היינו בבאר שבע ואחת הפונות, שהיא גם מדריכה בפרויקט, מדברת על שנים שהיא לא מצליחה להסדיר את סוגיית הדיור שלה.

אורית זוארץ: היא שואלת איך היא יכולה לשכנע נשים נוספות לצאת ממעגל הזנות ושהמדינה תיתן להן איזושהי רשת ביטחון לפחות בתקופה בה הן עוברות את התהליך השיקומי, אם היא בעצמה עברה תהליך שיקומי ולא מצליחה לממש את הזכות שלה לדיור.

אורית זוארץ: יש כאן איזשהו פרדוכס שנוצר ואנחנו מטפלים בו במסגרת הוועדה.

אורית זוארץ: יש כאן איזשהו צוות שהוקם – דוקטור מירב שמואלי במשרד המשפטים – כדי שיאגם את כל החשיבה והתכנון בנושא הזה.

מירב שמואלי: זה יותר עניין של איסוף מידע, הצלבת כל מקורות המידע מכל גורם רלוונטי לגבי תופעת הזנות, מה הדפוסים, מה ההיקפים, מה הבעיות.

מירב שמואלי: בצוות חברים מכמה משרדים ויוזמנו אליו כל מי שיש לו משהו רלוונטי לומר מהארגונים, מהאקדמיה, מהשטח וכולי.

מירב שמואלי: ניפגש בערך אחת לחודשיים.

מירב שמואלי: הפגישה הראשונה תהיה ב-22 ביולי בנושא זנות קטינים.

מירב שמואלי: אם יש רעיונות, אפשר לפנות אלי.

אורית זוארץ: אנחנו נשמח מאוד - כי אנחנו עכשיו נמצאים בתהליך של גיבוש וחשיבה על סל השיקום לשורדי ושורדות זנות וכמובן גם לקטינים – אם הנושאים האלה יגיעו אל הצוות.

ורד סוויד: עוד מילה לגבי התקציב.

ורד סוויד: אולי שווה לקיים דיון בוועדה על נושא התקציב כי זה הבין-משרדי.

אורית זוארץ: אמרתי שבתחילת המושב הבא אנחנו מזמנות את שר האוצר.

אורית זוארץ: חשוב לנו לרתום אותו כשותף.

אורית זוארץ: אני חושבת שבמשך שלושת השנים שאני עומדת בראש הוועדה שינינו קצת את הדפוסים שלנו, את דפוסי העבודה עם המשרדים, ואנחנו מתעקשות על כך שבכל דיון עם המשרד, יהיה גורם בכיר מהמשרד, אם לא השר, לפחות המנכ"ל.

אורית זוארץ: אני חושבת שהצלחנו לרתום את מרבית השרים.

אורית זוארץ: היה כאן שר הרווחה שההתחייבות שלו מאוד ברורה ואנחנו נמשיך לעקוב אחרי ההתחייבויות שלו גם בציר התקציבי.

אורית זוארץ: אנחנו מאוד אוהבים שהדברים נאמרים לפרוטוקול או לתקשורת, אבל אנחנו גם משתדלות לבדוק ולעשות מעקב על כל התחייבות שנתן כאן השר או נתן מנכ"ל משרדו.

אורית זוארץ: עשינו את זה עם המשרד לביטחון פנים ועם משרדים נוספים.

אורית זוארץ: יתקיים דיון עם שר האוצר.

אורית זוארץ: הגענו להחלטה שזה בלתי נמנע והוא חייב להיות כאן כדי לראות את התמונה כולה.

ורד סוויד: תהיה גם אפשרות להזמין את נציגי הרשויות כדי להבין למה הם לא נותנים את החלק של ה-25 אחוזים?

אורית זוארץ: ברור.

אורית זוארץ: הם אמרו את זה בצורה מאוד ברורה.

אורית זוארץ: הם אמרו שמדובר בשירות לאומי שניתן ברמה הלאומי.

אורית זוארץ: זה שירות ארצי.

מרית דנון: אבל גם פנימיות של רווחה זה שירות לילדים מכלל הארץ.

ביאטריס רוזן כץ: והעירייה לא משלמת 25 אחוזים על אחזקת הפנימייה אלא פר מטופל של העירייה.

אורית זוארץ: יש כאן איזשהו תחשיב שראש הרשות או תקציב הרשות המקומית מכסה טיפול לפונה שהוא מאותה רשות.

מרית דנון: אז שיכסו א הטיפול של הנשים והנערות מאותה רשות.

מרית דנון: גם זה יהיה משהו.

אורית זוארץ: אנחנו מנסים להרחיב את זה ולדאוג שכל ראש רשות יוכל לשלם עבור המטופל שמגיע, גם אם הוא מגיע ומקבל את השירות ברשות אחרת.

אורית זוארץ: שוב, כסגנית ראש מועצה הייתי ממונה על האגף לשירותים חברתיים והיו לנו שירותים משותפים עם הרשויות השכנות, אם זה מרכז יום לקשיש לצורך הדוגמה.

אורית זוארץ: אם היינו שולחים לפרדסיה קשישים מהישוב שלנו, הרשות שלנו הייתה משתתפת בעלות הזאת.

אורית זוארץ: אני חושבת שגם בשירות הזה אין שום סיבה שאם יש מטופלים שמגיעים מעכו, מנהריה או מערים אחרות או מישובים אחרים, שהם לא ייקחו אחריות על המטופלים האלה.

אורית זוארץ: זה לא על סדר היום אבל נייחד דיון לנושא התקציב.

אורית זוארץ: אני חושבת שזה דיון שצריך להיות דיון עומק עם נתונים, צריך לקבל את המסמכים מהמשרדים השונים ולעשות עבודה יותר יסודית במחלקת המחקר.

ורד סוויד: מעבר לכסף, ראש רשות שישלם כסף, לא ייתן שיחלקו כרטיסי ביקור לזנות אצלו בעיר.

ורד סוויד: זה חשוב ולו שהוא ייתן חלקית על חלק מהנשים.

אורית זוארץ: אולי הערה צינית על ראש עיריית תל אביב – ישבתי שם לפני שנתיים וחצי, עוד לפני שהחוק לאיסור פרסום מודעות שמציעות שירותי חוק חוקק - שנכנס לחדר, הוא הצהיר וזה באמת התפרסם בתקשורת, אבל עכשיו אנחנו מתמודדים עם עיריית תל אביב כעירייה שלא אוכפת את החוק, כראש רשות שהוא שותף לעבירה - אמרתי את זה ואני אומרת את זה עוד פעם – לכל תופעות סחר בנשים וזנות.

אורית זוארץ: ראש רשות שיש לו פקחים שנותנים דוח אחרי שתי שניות שעוצרים ליד מדרכה, הוא יכול להעמיד את הפקח בחניה ולתת דוחות לאלה שמחלקים את הכרטיסים.

אורית זוארץ: הוא יכול לעשות זאת גם אם הוא משתמש לא רק באיסור פרסם מודעות שמציעות שירותי זנות אלא משתמש בחוק הסדר והניקיון .

אורית זוארץ: זה דיון אחר.

אורית זוארץ: באמת נגענו בהרבה מאוד נושאים ובהרבה מאוד סוגיות.

אורית זוארץ: ברכות למרפאת לוינסקי, ברכות ל על העבודה ועל פריצת הדרך.

אורית זוארץ: אני חושבת שזה אחד המודלים שבאמת התגאיתי להציג כמודלים שהמדינה לוקחת עליהם חסות ואחריות ומממנת אותם, גם אם לא באופן מלא.

אורית זוארץ: אנחנו כן יכולים להרגיש שיש לנו משהו מיוחד במדינת ישראל וזאת באמת העבודה של האנשים.

אורית זוארץ: אלה אנשים שעושים את העבודה ומטפלים באותן קורבנות יחד עם מערכות נוספות שנמצאות כאן כמו הארגונים החברתיים ומשרדי ממשלה נוספים.

אורית זוארץ: אם כן, ברכות ומזל טוב.

אורית זוארץ: אנחנו נשמח להמשיך ולחגוג אתכם גם בהמשך ולתת לזה מקום.

אורית זוארץ: לסיכום הדיון.

אורית זוארץ: כפי שאמרתי, אנחנו נכנס דיון בנושא תקציב הפעולות שמתקיימות לטיפול וסיוע לקורבנות זנות וסחר בבני אדם.

אורית זוארץ: לגבי משרד הבריאות.

אורית זוארץ: אנחנו מברכים את ההתחייבות של המנכ"ל לא לקצץ בתקציב הפעילות של מרפאת לוינסקי וכל המערך הנלווה לה.

אורית זוארץ: אנחנו מבקשים לבחון אפשרות להגדיל את התקציב.

אורית זוארץ: לגבי יתר הסוגיות.

אורית זוארץ: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי התחייבות המנכ"ל בנושא שירותי בריאות לקורבנות שנמצאים בסהרונים לאחר הפגישה שלו עם נציב שירות בתי הסוהר.

אורית זוארץ: יש כאן עוד נושא שהמנכ"ל התחייב לגביו וזאת תוכנית ההפרדה בכל מה שקשור למרכזי הגמילה.

אורית זוארץ: אני לא אחזור על הדברים שהוא אמר, אבל אנחנו נמשיך לעקוב גם אחרי הנושא הזה.

אורית זוארץ: ארגונים, אם זאת נציבות האו"מ לפליטים ורופאים לזכויות אדם.

אורית זוארץ: נמצאים כאן ממטה המאבק לסחר בנשים, תודעה וגופים נוספים שלא ציינתי.

אורית זוארץ: אנחנו נשמח לרכז במסגרת הוועדה פניות קונקרטיות למנכ"ל ולהעיר אותן אליו בצורה מרוכזת, או אם תרצו תעבירו את זה למנכ"ל ותשלחו העתק אלינו על מנת שנוכל לעקוב.

אורית זוארץ: אני חייבת לומר שבפעם הקודמת כאשר דרך הוועדה עברו פניות בנושאים אחרים שקשורים לשרים אחרים, באמת היה טיפול והיה מעקב שלנו.

אורית זוארץ: אני באמת מבקשת, לגבי כל הפניות שעוברות אלינו על נשים שלא מקבלות שירותים רפואיים וטיפול, נשמח לקבל אותן.

אורית זוארץ: לנושא התקינה.

אורית זוארץ: גם משרד הרווחה וגם , אני חושבת שאלה שני המשרדים המרכזיים שמטפלים בסוגיה הזאת.

אורית זוארץ: אנחנו נפנה בצורה ממוקדת גם לשר הבריאות, גם לראש הממשלה וגם לשר הרווחה וכמובן לשר האוצר שאמון על אישור התקנים ונבקש ממנו להגדיל את מספר התקנים ואולי לבדוק תוכנית שתהיה יותר מחוברת לצרכים שעולים בשטח ולא תקצוב שניתן לפני עשור ואמור לתת מענה.

אורית זוארץ: במסגרת הוועדה נבחן את כל נושא רישוי העסקים, גם ברמת , אם אלה מכוני ספא, נושא שהועלה על ידי מרכז תודעה.

אורית זוארץ: בזמנו נגענו בנושא המשרד לביטחון פנים ואני מבינה שיש כאן ציר נוסף בו לא נגענו.

אורית זוארץ: אנחנו כמובן מברכים את על הנכונות שלו להיות חלק מהצוות שיטפל בכל נושא סל השיקום לקורבנות הזנות.

אורית זוארץ: לקורבנות סחר יש סל שיקום ומדינת ישראל מממנת באופן מלא.

אורית זוארץ: גם זאת סוגיה שהעליתי והיא ייחודית לישראל ברמה הגלובאלית.

אורית זוארץ: אין כמעט מדינות בעולם שמממנות מקלטים סל שיקום לקורבנות סחר ואגב, לא מתנים את זה בעדות.

אורית זוארץ: לגבי מרפאת לוינסקי.

אורית זוארץ: נשמח לקבל יותר נתונים, פיתוח של נתונים לגבי הפונים, מאפיינים וכולי כדי שיהיו לנו קצת יותר נתונים בוועדה.

אורית זוארץ: לגבי נציגות משרד החינוך, אפרופו פרויקט ההסברה.

אורית זוארץ: הזמנו את נציגות משרד החינוך ואנחנו רואים בחומרה – אנחנו גם נעביר אליהן מכתב – שלא נמצאת כאן נציגות משרד החינוך.

אורית זוארץ: במשרד החינוך יש תקציב והוא אמור לתת מענה גם לסוגיה הזאת.

אורית זוארץ: אגב, יש גם תקציב במשרד ראש הממשלה, ברשות לקידום מעמד האישה, בכל מה שקשור להסברה.

אורית זוארץ: כאן אני מציעה לקיים ישיבת צוות עם הרשות כדי לבדוק איך אפשר להשתמש בתקציבים האלה, אם הם לא נוצלו.

ורד סוויד: התקציב כולל את האירוע בבית הנשיא והשנה גם הוצאת חוברת.

אורית זוארץ: אני חושבת שכדאי שנוסיף גם את הנושא הזה.

קריאה: יש מחליפה למרים?

אורית זוארץ: כן.

אורית זוארץ: אושרה לרר.

אורית זוארץ: הוצאנו לה ברכה וביקשנו שתישלח נציגות.

אורית זוארץ: אני אפנה אליה באופן אישי.

אורית זוארץ: שוב, אנחנו שולחים הזמנות של הוועדה ואנחנו מצפים שהגורמים יגיעו אבל לצערנו הרב היא לא הגיעה.

אורית זוארץ: ביום ראשון הקרוב, ה-15 ביולי, אנחנו מקיימים במסגרת הוועדה ביקור במרפאת רופאים לזכויות אדם בתל אביב.

אורית זוארץ: אנחנו מזמינים את המשתתפים בדיון להצטרף לביקור הזה.

אורית זוארץ: שבוע לאחר מכן, ב-5 באוגוסט, יש לנו ביקור באופק נשי ובמקלט בעוספייה.

אורית זוארץ: אנחנו כמובן מזמינים את המשתתפים להצטרף אלינו.

אורית זוארץ: מי שמעוניין להגיע להצטרף לסיור – מוזמן.

אורית זוארץ: אנחנו מוציאים באופן קבוע הזמנות לכל הגורמים שמגיעים לדיוני הוועדה ונשמח לצרף גורמים נוספים שלא מקבלים את ההזמנות באופן קבוע.

אורית זוארץ: אפשר לפנות לאריאלה, מנהלת הוועדה.

אורית זוארץ: הסיור הראשון שלי היה באמת מרפאת לוינסקי.

אורית זוארץ: לבשתי את הסווצ'רט, נכנסתי לרכב ונסענו בתל אביב.

אורית זוארץ: הגענו לדירות דיסקרטיות וסיפרו לי שבדירות דיסקרטיות נמצאות נשים שמבחינתן הזנות היא בחירה אבל לסיום אני אומרת שזנות היא לא בחירה.

אורית זוארץ: בכל פעם שאנחנו נפגשות ונפגשים עם קורבנות ושורדות זנות, אנחנו מבינים שמדובר בנסיבות חיים ובהרבה מאוד מקרים בגורמים בסביבה המאוד קרובה שמנצלים את נסיבות החיים ודוחפים את אותה קורבן לזנות.

אורית זוארץ: אנחנו נמשיך לטפל בסוגיה הזאת גם בדיונים הבאים.

אורית זוארץ: אריאלה מזכירה לי שיש גם יום עיון בנושא תרבויות וסחר בבני אדם.

אורית זוארץ: זה דיון שיתקיים ב-24 ביולי.

אורית זוארץ: אתם תקבלו הזמנות אלא שאני מחדדת את זה לפרוטוקול.

אורית זוארץ: הדיון מתקיים בשיתוף ובהובלת משרד המשפטים והמטה למאבק בסחר בבני אדם במשרד המשפטים יחד עם המשרדים הנוספים.

אורית זוארץ: אתם כמובן מוזמנים לקחת חלק ולהגיע.

אורית זוארץ: תודה רבה.

אורית זוארץ: הישיבה נעולה.