ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 754, 2012-07-17 10:00

אריה ביבי: בוקר טוב.

אריה ביבי: אנחנו היום פותחים את ועדת העבודה והרווחה והנושא הוא: נטישה והפקרה של חולים סיעודיים בביתם על ידי מטפליהם.

אריה ביבי: אני שדווקא רוצה לשמוע, אני רואה פה יש חולים סיעודיים, דווקא אותם הייתי רוצה לשמוע קודם.

אריה ביבי: לאחר מכן אני הייתי רוצה לשמוע לפי סדר את רשות האוכלוסין ו לאחר מכן, ותשיבו על הדברים.

אריה ביבי: אנחנו נעבור לפי המשרדים והם ישיבו על הדברים שיועלו כאן.

אברהם יוסף סלומה: שמי אברהם סלומה מארגון "אנשים", ארגון נכי שיתוק מוחין.

אברהם יוסף סלומה: הנושא שהיום אנחנו דנון בו, דנו בו כבר מספר פעמים גם בועדת עובדים זרים ובפועל כלום לא קורה.

אברהם יוסף סלומה: הכלבים נובחים והשיירה עוברת והנכים מתפלשים בצרכים שלהם בבתיהם.

אברהם יוסף סלומה: העובד נוטש אותם ללא אזהרה בבוקר יום בהיר.

אברהם יוסף סלומה: נכים במצב קשה.

אברהם יוסף סלומה: לית דין ולית דיין.

אברהם יוסף סלומה: לעומת זאת, עובד ישראלי שנוטש חסר ישע מקבל 3 שנות מאסר.

אברהם יוסף סלומה: אנו, הנכים, מבקשים להשוות את התנאים האלה, אבל גם גירוש מהארץ.

אברהם יוסף סלומה: דהיינו, עובד זר, מטפל זר שנוטש חסר ישע ללא אזהרה, לאסור אותו ל – 3 שנים ולגרשו מהמדינה.

אברהם יוסף סלומה: תודה רבה.

אריה ביבי: תודה לך.

אריה ביבי: אנחנו קודם כל אמרנו, קבענו לנו מהתחלה שאנחנו קודם כל נהיה עם הסיעודיים.

קריאה: רק שיישמע גם הצד של העובדים.

אריה ביבי: ניתן לך לדבר.

אריה ביבי: תאמיני לי.

אריה ביבי: אני לא אשאיר אף אחד פה באי וודאות.

אריה ביבי: כל אחד אני אתן לו לדבר.

אריה ביבי: אם תדברו קצר אז לכולם יהיה זמן.

שמחה בניטה: שמחה בניטה, יושבת ראש עמותת "מזור" – נכים לטובת נכים.

שמחה בניטה: אנחנו במסגרת העמותה מטפלים הרבה מאד בבעיה של עובדים זרים.

שמחה בניטה: בתביעות משפטיות יש לנו ייצוג משפטי.

שמחה בניטה: לצערנו מכת הבריחה היא תופעה שמה שאנחנו לא עושים, כל דבר שאנחנו רק לא חושבים להתמודד, כאילו מצאנו פתרון - - -

אריה ביבי: זה קורה גם במרכז הארץ, או רק בפריפריה?

שמחה בניטה: אני מדברת בעיקר בירושלים כי זה המחוז שלי.

שמחה בניטה: מה שמפריע לי בעיקר היום זה למרות שפתחנו את הנושא הזה של 51 חודש והעברנו בחוק אפשרות לוויזה שנייה, להזדמנות שנייה, כלומר, עובדים שבעיקרון אחרי שהם גמרו 51 חודש ולא יכלו לקבל ויזה לאחר שהמטופל שלהם נפטר או הלך לבית אבות, אנחנו חשבנו שעל ידי חקיקה, שינוי חקיקתי אותם עובדים שפנויים, שעובדים פה 6 שנים ו – 7 שנים, ו – 8 שנים הם כל כך ירצו ויזה שלפחות הם יהיו נאמנים.

שמחה בניטה: אני רוצה להגיד לך שאני פשוט בהלם מתופעת הבריחה שלהם.

שמחה בניטה: הם באים למשפחות, מבקשים מכתב, מקבלים מכתב שהם עובדים, מגישים מכתב לועדת חריגים.

שמחה בניטה: העובדת יוצאת לחופשה, המזוודה בבית, משוכנעים שהיא חוזרת מחופשה.

שמחה בניטה: פותחים את המזוודה בכלל מוצאים מזוודה ריקה והעובדת לא חוזרת.

אריה ביבי: ברור.

שמחה בניטה: אני אגיד לך, זה לא רק נטישה.

שמחה בניטה: החוסר אמון הזה, החוסר ביטחון.

שמחה בניטה: אתה מאבד את הביטחון העצמי, אתה מדבר באנשים חולים שהם פשוט לא מסוגלים להתמודד בלי מטפל ואין לך מחליף, כי היום יש בעיה שאין מענה לרשם האוכלוסין, מאגר של עובדים למחליפים אד הוק שיהיה תשובה.

שמחה בניטה: לעובדים שנוסעים לחו"ל אין תשובה ובטח לא לתופעה הזאת.

שמחה בניטה: אני חושבת שאם לא תהיה סנקציה אמיתית, כי אותם עובדים אחר כך הולכים למשפחה אחרת, נקלטים ומתמודדים בוועדת חריגים פעם שנייה ומקבלים שמה את הוויזה.

שמחה בניטה: אם לא תהיה כאן סנקציה אמיתית מטעם הרשויות, שעובד יידע שברגע שהוא ברח ממטופל הוא לעולם לא יוכל לקבל ויזה באף מקום ותהיה איזה שהיא ענישה, התופעה הזאת לא תיגמר.

שמחה בניטה: אנחנו הגשנו בג"צ וביקשנו את חוק הכבילה, להחזיר את חוק הכבילה ובג"צ מה שהוא ענה זה שהוא ממתין, הם טוענים שחוק הכבילה זה בעצם עבדות מודרנית, אבל הם חושבים שבאמת יש לפעול לגבי, הם קיבלו את הטענות שלנו.

שמחה בניטה: הם עמדו בדילמה והם באמת אמרו שצריך להיות איזה שהיא סנקציה לגבי עובדים שנוטשים נכים ללא הודעה מוקדמת.

שמחה בניטה: אני חושבת שכאן חייבים לקחת את הנושא הזה ובאמת לנער את השולחנות ולעשות עם זה משהו.

שמחה בניטה: תודה רבה לך.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: הבג"צ דווקא מולי.

אריה ביבי: בג"צ חדש ותתייחסו אליו.

אריה ביבי: אדוני, רצית?

דורון יהודה: כן.

דורון יהודה: דורון יהודה, מנכ"ל ארגון נכי הפוליו ופורום ארגוני הנכים.

דורון יהודה: אנחנו נתקלים בתופעה של עובדים שעוזבים את המעסיקים שלהם בלי שום הודעה.

דורון יהודה: משאירים אותם במיטה.

דורון יהודה: היו גם כמה נכים שנפטרו כתוצאה מזה שהם היו, זה הגיע גם לבג"צ.

אריה ביבי: על מנת שיהיה לנו גם סדר ושנוכל לעמוד בזמנים, אל תחזרו אחד על השני.

דורון יהודה: השמים היום סגורים והחברות יש להם מכסה ובמכסה ברגע שמביאים לנכה קשה ויש מצב שהעובד נוטש את המעסיק, אותה חברה לא יכולה להמשיך הלאה להביא לנכים קשים עובדים זרים כי יש לה מכסה מאד מצומצמת.

דורון יהודה: אנחנו חושבים שצריך לפתוח בכלל את השמים לגבי נכים קשים.

דורון יהודה: עכשיו, העובדים הזרים שבאים לבית ורואים נכה קשה לא רוצים לעבוד אצלו.

דורון יהודה: זה לא משנה באיזה אזור.

דורון יהודה: הוא רואה נכה קשה, הוא מעדיף ללכת אל הזקן הבודד שאין אף אחד שרואה מה עושים שמה ושמה הוא רוצה לעבוד.

דורון יהודה: עשינו בדיקה וצלצלנו, קיבלנו - - -

וילמה מאור: זה לא פותר את הבעיה, כי הם שוב יעזבו אותו.

אריה ביבי: נכון.

וילמה מאור: הבאת עוד עובדים זרים, אבל - - -

דורון יהודה: לא, אבל צריך להביא עובדים שיודעים מראש שהם באים לעבוד אצל אותו נכה ואם הוא נוטש, הוא הולך הביתה, כמו שחברי אמרו.

דורון יהודה: ברגע שיהיו סנקציות, זאת גם עבירה פלילית לנטוש נכה.

דורון יהודה: זו עבירה פלילית בחוק.

דורון יהודה: מה שאנחנו מבקשים להסדיר את הנושא הזה פעם אחת ולתמיד שבאמת אדם שבא לעבוד אצל מישהו, שיעבוד אצלו.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: דובר קודם על סנקציות.

אריה ביבי: בסדר.

אריה ביבי: תודה.

נעמי מורביה: נעמי מורביה, יושבת ראש מטה מאבק הנכים ופורום הארגונים.

נעמי מורביה: אני לא אחזור על דברי חברי.

נעמי מורביה: אני רק אמקד את הנושא שבאיזה שהוא מקום עם כל ההומניות וכל ההבנה לכך שמדובר בבני אדם אנחנו לא סוחרי עבדים, בכל זאת כשאתה מייבא, במירכאות, בן אדם עם ויזה על שמך בדיוק כמו שלו יש ציפיות מסוימות כשהוא מגיע לארץ, גם לנו יש ציפיות מסוימות.

נעמי מורביה: אולי צריך היה להגדיר את המיון בחוץ לארץ ולתת להם כבר את ההכשרה המתאימה כך שכשהם מגיעים לארץ הם לא מוצאים את עצמם עומדים בפני עבודה שלא התכוננו לה.

קריאה: הציעו פיקדון שיפרישו - - -

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: אני כן הייתי רוצה שיבדקו את זה.

קריאה: יש מהלך שמשרד המשפטים מנסה שיהיה פיקדון שחברות ההשמה, חברות התיווך - - -

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: כן גבירתי.

אריה ביבי: הבנתי.

נעמי מורביה: אני טוענת שבן אדם שבא מלכתחילה למדינה זרה כדי לעבוד בסיעוד, מן הסתם הוא יודע שמצפה לו עבודה ממין מסוים וכן, הוא יצטרך להחליף טיטולים וכן הוא יצטרך להרים את הבן אדם וכן יכול להיות שהעבודה תהיה קצת יותר קשה מהרגיל.

נעמי מורביה: אבל כאן אנחנו נכנסים לתוך מלכוד 22 שלנו.

נעמי מורביה: אחת מהסיבות הנפוצות ביותר לעזיבה ונטישה, וזה בא לידי ביטוי כאן במסמכים שהונחו, של מרכז מידי ומחקר של הכנסת, הוא נושא השכר.

נעמי מורביה: בנושא השכר העובדות הם מוגמרות.

נעמי מורביה: אנחנו לא יכולים לייצר הכנסה יש מאין.

נעמי מורביה: זו קצבת הנכות.

נעמי מורביה: זו קצבת השר"ם – שירותים מיוחדים.

נעמי מורביה: אם היינו מסוגלים לעבוד לא היינו זכאים לקצבת נכות.

נעמי מורביה: יש כן קשר ואי אפשר לנתק את הקשר בין השניים.

נעמי מורביה: אם דורשים מאיתנו לשלם על פי חוק שכר מינימום ואת כל ההוצאות הנלוות ולהלין את הבן אדם בביתנו על חשבוננו ולשלם לו קרן פנסיה וביטוח סיעודי וביטוח רפואי וימי חופשה, וליצור את הקצבה ה – 13, שאנחנו לא מקבלים, במידה ואנחנו מפטרים אותו בתום שנה צריך לשלם לו פיצויים, זה נכון, זה הוגן, השאלה היא רק מאיפה בן אדם שמקבל 12 קצבאות ממציא את הקצבה ה – 13?

נעמי מורביה: אז להסדיר את המעמד זה לא מספיק.

נעמי מורביה: זה חצי פתרון.

נעמי מורביה: צריך להסדיר את כל המסביב.

אריה ביבי: ... 13, הפיצוי, מאיפה זה בא?

קריאה: ...

קריאה: להעסקת עובד זר - - -

אריה ביבי: טוב, תודה.

אריה ביבי: עוד מישהו?

אריה ביבי: כן אדוני.

אריק בלעייש: אני באתי גם בשם המרכז לחיים עצמאיים.

אריה ביבי: אני אשמח מאד שתדבר.

אריק בלעייש: אני רוצה להגיד כמה מילים.

אריק בלעייש: זה נכון מה שהיא אמרה, יש אנשים שלא עובדים בכלל והם בקושי מתקיימים מקצבאות הנכות ובקושי מתקיימים מקצבאות של השירותים המיוחדים.

אריק בלעייש: השירותים המיוחדים האלה שאנחנו מקבלים הם טיפה בים.

אריק בלעייש: למה אני מתכוון?

אריק בלעייש: הכוונה שלי היא כזאת: קודם כל אתה חייב לשלם לעובדת הזרה את מה שמגיע לה, בלי הרבה סיפורים.

אריק בלעייש: העניין הוא כזה שאני צריך לשלם גם את המשכורת שלה, גם את החופש השנתי שלה וגם את מה שמגיע לה ועכשיו נוסף עלינו 6,000 שקל את הבונוס של העובדת הזרה, שאני לא יכול להחליף עובדת.

אריק בלעייש: לא כל עובדת מתאימה לבן אדם, אתה צריך להתאים את העובדת לבן אדם וצריך דבר אחד להבין שאנחנו נקרעים מחודש לחודש.

אריק בלעייש: איך אני אסביר?

אריק בלעייש: אפילו שאני עובד, אני עובד בעצמי בחברת "המשקם" זה לא עוזר לי כלום.

אריק בלעייש: אני צריך גם להתקיים גם מהחשמל, מים, כל הדברים בתוך הבית.

אריק בלעייש: מאיפה אתם רוצים שאנחנו נוציא את זה?

אריק בלעייש: מאיפה?

אריק בלעייש: יש לי חבר, שהוא לא נמצא פה, קוראים לו שלמה בן לולו, הבן אדם הזה לא עובד.

אריק בלעייש: מאיפה אתה רוצה שהבן אדם יתקיים?

אריק בלעייש: מאיפה?

אריק בלעייש: הוא חי מאותה קצבה שאני מקבל.

אריק בלעייש: מה אתה רוצה שהוא יעשה?

אריק בלעייש: ישדוד?

אריק בלעייש: יגנוב?

אריק בלעייש: מה אתם רוצים?

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: אני מבקש מרוני, בבקשה רוני, תציג את עצמך.

רון עוזרי: רוני עוזרי, יושב ראש איגוד בתי אבות ודיור מוגן בישראל.

רון עוזרי: אני מייצג פה גם בתי דיור מוגן וגם בתי אבות.

רון עוזרי: בבתי דיור מוגן מתגוררים דיירים עצמאיים, או לא עצמאיים בקהילה, ובבתי אבות דיירים סיעודיים.

רון עוזרי: הדברים שציינו פה הם נכונים גם לגבי זקנים בקהילה, גם לזקנים בדיור מוגן ועד שמשיגים מטפל או מטפלת ואותו מטפל או מטפלת נעלם מסיבות השמורות עמו.

רון עוזרי: כשאותה מטפלת נעלמת היא הולכת לעבוד בדברים אחרים שנראים לה, שמתחשק לה.

רון עוזרי: הבעיה היא פה שאין סנקציות על אותה מטפלת.

רון עוזרי: אנחנו היום מדברים על סנקציות על מעסיקים, סנקציות על שב"חים – שוהים בלתי חוקיים, סנקציות על הכל.

רון עוזרי: אין סנקציות על אותה מטפלת.

רון עוזרי: היא יודעת שהיא יוצאת והולכת לעבוד במשק בית, או אצל מישהו אחר באופן פרטי, מישהו שקל יותר או קשה יותר והיא יודעת שבמדינת ישראל לא יעשו לה כלום.

רון עוזרי: כלום לא יעשו לאותו מטפל או מטפלת.

רון עוזרי: יוצא שאנחנו מגינים על אותם אזרחים, אותם מטפלים, אבל מתוך כוונות לזכויות אזרח כלפי אותם מטפלים אנחנו פוגעים קשות במטופלים.

רון עוזרי: קשות מאד.

רון עוזרי: כמה זמן לוקח להשיג מטפל?

רון עוזרי: זה המון זמן.

רון עוזרי: עד שמתאימים לאדם.

רון עוזרי: איפה הנזק?

רון עוזרי: הנזק הוא א' – לאותם אנשים שנשארים בלי מטפלים תקופה מסוימת וגם המכסות, החברות.

רון עוזרי: כולם אומרים: קיבלת מטפל, איפה הוא עכשיו נמצא בחוף הים?

רון עוזרי: אני לא יודע.

רון עוזרי: ואם אותו מטפל או מטפלת יידעו שתופסים אותו יום אחד והחוק ייתן לקנוס אותו, לאסור אותו, לא יודע מה, הוא יודע את כל התנאים, לפני שהוא בא לארץ הוא יידע בדיוק מה תנאי ההעסקה שלו.

רון עוזרי: הפגיעה הנוספת היא גם בפגיעה בסיעודיים אחרים שלא דיברו עליהם ולא חושבים עליהם.

רון עוזרי: ישנם בקהילה 50,000 סיעודיים שיש להם, אני מדבר על הזקנים, לא על הנכים, שיש להם אחד על אחד מטפל מאושר.

רון עוזרי: הבעיה היא לא באלה.

רון עוזרי: יש עוד 20,000 סיעודיים שבגלל כל הטיולים האלה והעלמות התקנים, לא מאשרים להם אפילו תקן אחד, לאותם 20,000 סיעודיים שבמוסדות, שסובלים מחוסר בכוח אדם טיפולי מקצועי, או בלתי מקצועי, הכוונה, אין מטפלים.

רון עוזרי: אומרים להם: תשמעו, אנחנו לא יכולים לתת לכם מכסה, לאותם 20,000 שבמחלקות הסיעודיות מפני שהקצנו כל כך הרבה ומסיבה לאומית לא יכולים להרשות לעצמנו לכל כך הרבה עובדים זרים להסתובב במדינה.

רון עוזרי: אנא מכם, וכאן אני קורא לועדה ולכל מי שיש לו את האפשרות, להוביל חקיקה שתפגע קשות, אני אומר - קשות - בלי להתבייש, כלכלית, לא יודע באיזה דרך, אפילו במאסר או גירוש, לכל מטפל שייתפס שהוא משאיר את המזוודה ריקה, עוזב ופועל ... בהתאם לרישיון שלו.

רון עוזרי: הוא צריך לדעת שהוא נכנס - - -

אריה ביבי: דקה.

אריה ביבי: אצלי בועדה לא מדברים ללא רשות.

אריה ביבי: כל אחד ידבר ואחרים יאזינו.

רון עוזרי: משפט אחרון שלי.

רון עוזרי: אני מדבר על מקרים שבהם יש הקפדה על זכויות העובד בהתאם לחוק.

רון עוזרי: לא שגונבים אותו.

רון עוזרי: לא על אלה אני מדבר.

רון עוזרי: ב – 90 אחוז מהמקרים משלמים להם כל מה שמגיע להם.

רון עוזרי: הם מנצלים את השוק, את העולם החופשי שלנו ופוגעים בחסרי ישע.

רון עוזרי: לכן, אנא מכם, תעבירו חקיקה שתנקוט בסנקציות קשות כלפי מי שמפר את החוק מהאנשים האלה.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: הבנו.

רון עוזרי: ולדאוג גם לסיעודיים במחלקות.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: רשות האוכלוסין.

משה נקש: משה נקש, אחראי תחום סיעוד ברשות האוכלוסין.

אריה ביבי: בבקשה.

משה נקש: אנחנו מכירים את רוב הטענות אם לא את כולם ששמענו פה ואנחנו מנסים באמת איכשהו לתת לזה מענה ולתת לזה פתרון.

משה נקש: יש כמה נושאים שהם גם בעקבות בג"צ וגם בעקבות תיקון חקיקה לאחרונה שאנחנו מנסים לקדם אותם.

משה נקש: הנושא הראשון זה נוהל הודעה מוקדמת: עובד זר שיעזוב מעסיק, ינטוש מעסיק ללא הודעה מוקדמת על פי תנאים שנקבעו בנוהל, הם תנאים קצת יותר מחמירים מחוק הודעה מוקדמת על פי תנאים שנקבעו בנוהל, הם תנאים קצת יותר מחמירים מחוק הודעה מוקדמת של עובדים ישראלים.

אריה ביבי: מה למשל?

משה נקש: עובד זר שמגיע, יש 4 תקופות שעובד זר צריך לתת על פיהם הודעה מוקדמת:

משה נקש: תקופה ראשונה זה עד 3 חודשים של העסקה – הוא צריך לתת 7 ימים.

משה נקש: תקופה שנייה זה בין 4 – 6 חודשים - - -

אריה ביבי: זה מה שבג"צ אמר.

משה נקש: זה נוהל שאושר כבר בדיון, זה נוהל שאנחנו הצגנו לבג"צ ובג"צ אישר אותו וביקש מאיתנו להפעיל אותו תוך 30 יום, דהיינו, עד סוף החודש הזה.

שמחה בניטה: אם הוא עובד רק שבוע ימים והולך?

שמחה בניטה: אפילו עוד לא קיבל משכורת, אז מה עושים?

משה נקש: עובד שעובד - - -

שמחה בניטה: שבוע ימים, הולך חופש, לא חוזר.

שמחה בניטה: מה עושים איתו?

שמחה בניטה: אני מדברת איתך שבוע.

משה נקש: שבוע נכנס בעד 3 חודשים.

אריה ביבי: סליחה.

אריה ביבי: הדיון לא ביניכם.

אריה ביבי: הערה אני מרשה.

אריה ביבי: לא יותר מזה.

אריה ביבי: ראיתי את פסיקת בג"צ, אני מכיר אותה.

אריה ביבי: רוני דיבר על סנקציות ואני גם כן בסיכום שלי אני גם אדבר על סנקציות.

אריה ביבי: איזה סנקציות יש בידכם, או בארגז הכלים שלכם לגבי עובד שהוא נוטש, או יש כמה דברים שהוא עושה שהם בכלל לא לכיוון סיעודי, אלא הוא פורש מהפריפריה למרכז, בוא תגיד לי את הסנקציות האלה.

משה נקש: אז אני אמשיך ואני אתייחס גם לזה.

משה נקש: כמו שאמרתי, נוהל הודעה מוקדמת עד סוף החודש אמור להיכנס לתוקף.

משה נקש: במסגרת תיקון 21 לחוק הכניסה לישראל יש עוד 3 נושאים: הנושא הראשון זה הגבלה גיאוגרפית – עובד זר שיגיע לעבוד בענף הסיעוד יגיע מראש לאזור גיאוגרפי מסוים בארץ.

משה נקש: לא יוכל להתנייד ולעבור בין האזורים.

משה נקש: גם נושא של תת ענפים – אנחנו מנסים להוביל מהלך שיקבע תתי ענפים בענף הסיעוד.

משה נקש: עובד זר שמגיע לעבוד אצל תת ענף שנקרא: קשישים, לא יוכל לעזוב קשישים ולעבור לנכים ולהיפך, עובד זר שמגיע לעבוד אצל נכים לא יוכל לעזוב נכה ולהגיד שזה קשה לו והוא רוצה לעבוד אצל קשיש.

אריה ביבי: קודם כל מתי זה מוכן?

אריה ביבי: דבר נוסף – בתת הענפים שלכם, או בענפים שלכם הייתי רוצה לראות יותר מגזרים.

אריה ביבי: זאת אומרת, אני אסביר את עצמי, אם הוא עובד עם נוער והוא נטש, הוא לא יכול לעבוד עם בוגרים.

אריה ביבי: אם הוא עובד עם בוגרים הוא לא יכול לעבוד עם סיעודיים.

אריה ביבי: אם הוא עובד עם סיעודיים, זאת אומרת, לתת לו הגבלה אחת כזו.

אריה ביבי: הגבלה שנייה – זה אני אומר את זה בסיכום, זה הגבלה של מחוזות משרד הפנים.

אריה ביבי: למשרד הפנים, נדמה לי, יש 6 מחוזות או 7 מחוזות, אז להגביל אותו שהוא לא יכול לעבור ממחוז למחוז.

אריה ביבי: ואז אלה סנקציות.

אריה ביבי: את זה אני רוצה לשמוע.

מאיה טאוסינג: אני אענה על זה, ברשותך.

מאיה טאוסינג: מאיה טאוסינג, אני מהלשכה המשפטית מרשות ההגירה.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

מאיה טאוסינג: במסגרת התיקון הזה לחוק שנקש דיבר עליו, באמת היו כמה תיקונים שונים, ואחד מהם זה האזורים הגיאוגרפיים.

מאיה טאוסינג: אחד מהם זה האפשרות להגביל מעברים, כלומר, מספר מעסיקים שעובד עובר ביניהם ואת העניין של תת ענפים.

מאיה טאוסינג: הוקם צוות אצלנו ברשות שישב וחשב על הדברים.

מאיה טאוסינג: הבעיה עם מה שאתה מציע, יש את בג"צ הכבילה וכל הזמן צריך להיות ...

מאיה טאוסינג: אנחנו לא יכולים לעשות ושקלנו את זה, אנחנו לא יכולים לעשות אזורים מצומצמים מידי בגלל שאז לא יהיה לעובד אפשרות לעבור בין הרבה מעסיקים.

מאיה טאוסינג: בכל אזור יש,

קריאה: שלא יעבור.

מאיה טאוסינג: נכים.

מאיה טאוסינג: צריך להתייחס למספר המעסיקים שקיימים בכל אזור.

מאיה טאוסינג: אנחנו הסתכלנו על נתונים ובדקנו את הנתונים.

מאיה טאוסינג: אנחנו צריכים לעשות משהו שהוא יהיה איזה שהוא איזון בין יכולת לעבור - - -

אריה ביבי: גבירתי, כמה זמן חשבתם על זה?

מאיה טאוסינג: ישבו, הועדה הזו ישבה לפחות חודשיים ובדקה.

אריה ביבי: אני רוצה להגיד לך, אם הייתם יושבים חצי שעה הייתם מגיעים למסקנה הרבה יותר טובה.

אריה ביבי: כי יש ועדת חריגים, אפשר לעשות ועדת חריגים.

אריה ביבי: חייבים להגביל אותם במחוזות של משרד הפנים, במעבר ממחוז למחוז וכמה שיותר את מגבילה אותם.

אריה ביבי: סנקציות.

אריה ביבי: חייבים להטיל סנקציות.

אריה ביבי: מה אפשר לעשות?

משה נקש: כשמשקללים את כל התיקונים שעשינו פה - - -

אריה ביבי: הבנתי.

אריה ביבי: אם יש לכם איזה משפט מחץ לסיום, בבקשה.

משה נקש: אם נכניס לתוקף את כל הנושאים שדיברנו עליהם זה באמת עלול ליצור קבוצות קטנות של מטופלים שעובד יכול להתנייד ביניהם ואנחנו צריכים לקחת גם את זה בחשבון לאור בג"צ הכבילה.

אריה ביבי: מי פה מ?

איריס רסולי: ד"ר איריס רסולי מנהלת המחלקה לשירותים קהילתיים במשרד הבריאות.

איריס רסולי: לא עוסק ישירות בנושא של עובדים זרים בקהילה.

איריס רסולי: יש משרדים אחרים שיותר רלוונטיים לנושא הזה.

איריס רסולי: בנושא של בתי אבות המדיניות של כלל לא להעסיק עובדים זרים.

אריה ביבי: לא להעסיק?

איריס רסולי: לא להעסיק.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: יש מישהו מהמשרד לאזרחים ותיקים?

זהרה כהן: המשרד לאזרחים ותיקים, מנהלת תחום בריאות ורווחה.

זהרה כהן: אנחנו כבר בדיון פה, הרבה דיונים היו גם בדיון של העובדים זרים שהיה שבוע שעבר.

זהרה כהן: אנחנו המלצנו ואנחנו יודעים שגם הגיל, גם הכמות של האזרחים הותיקים תעלה.

זהרה כהן: אנחנו ישבנו בצוות רב משרדי, ועדת היגוי עם משרד האוצר, כי אנחנו יודעים שהכל גם בסוף מסתכם בכסף.

זהרה כהן: היו מסקנות.

זהרה כהן: אני הבנתי שבוע שעבר שביטלו את הדו"ח, אבל אני חושבת שכוח הועדה להשפיע על משרד האוצר לקדם ...

זהרה כהן: היו לנו מסקנות והמלצות והכל כבר עבר, זה בטיוטה ולכן אי אפשר להפעיל את זה.

זהרה כהן: אנחנו מאד נשמח שההמלצות יעברו לפעול.

זהרה כהן: זהו.

זהרה כהן: אין לי מה להוסיף.

זהרה כהן: זה כוח הועדה אני חושבת.

אריה ביבי: תודה.

אריה ביבי: ממשרד העבודה והרווחה.

אריה ביבי: מרים.

מרים בר גיורא: כן.

מרים בר גיורא: שמי מרים בר גיורא, אני מנהלת את השירות לזקן במשרד הרווחה.

מרים בר גיורא: אנחנו לא לוקחים חלק בתהליך של אישור של עובדים זרים.

מרים בר גיורא: אנחנו כן אחראים לשלומם ולבריאותם של הזקנים, כאמירה כללית, שחיים בקהילה וגם במעונות שהם לא מוסדות סיעודיים.

מרים בר גיורא: אנחנו מקבלים תלונות.

מרים בר גיורא: אנחנו מקבלים תלונות על נטישות של עובדים מהרגע להרגע.

מרים בר גיורא: הפתרון שאנחנו יכולים להציע, יש לנו פתרון שבנינו אותו עם , וד"ר רסולי לא הזכירה אותו, אבל אם צריך לטווח קצר, מיידית למצוא מסגרת טיפולית לאדם הזקן יש לנו נופשונים משותפים עם לאנשים שמוגדרים גם תשושים, גם תשושי נפש וגם סיעודיים.

מרים בר גיורא: ניתן ממש מהיום להיום להיכנס לשם.

מרים בר גיורא: נופשון זה לתקופה קצרה בלבד עד שיתברר ...

מרים בר גיורא: נופשון לחירום, לסידור חירום.

אריה ביבי: עוד פעם תחזרי על זה.

מרים בר גיורא: יש לנו נופשונים שמאפשרים כניסה מיידית של אנשים או תשושים, או סיעודיים, או תשושי נפש.

מרים בר גיורא: זה אנשים שמטופלים על ידי עובדים זרים שנטשו אותם מהרגע להרגע, או שאין משפחה, או שהמשפחה לא יכולה להתארגן מיידית למתן טיפול.

מרים בר גיורא: עד שמוצאים דרך לטפל, למצוא עובד אחר וכדומה, האדם יכול להיכנס, להיות שבועיים ואפילו חודש להיות במקום, לקבל טיפול כמו שמקבלים בבית אבות, זאת אומרת, גם טיפול, גם אוכל, את כל הטיפול עד שיחליטו מה לעשות.

מרים בר גיורא: זה מיועד לאנשים שכן חוזרים לקהילה, זה לא סידור לבית אבות.

מרים בר גיורא: זה מיועד לאנשים שכן חוזרים ורוצים - - -

שמחה בניטה: זה לא לצעירים.

שמחה בניטה: לא לנכים צעירים.

מרים בר גיורא: את צודקת.

מרים בר גיורא: אצלנו, התכניות שלנו - - -

אריה ביבי: אני שואל שוב, גבירתי, השאלה כשאת אומרת יש לכם, כמה אנשים זה מכיל?

אריה ביבי: האם האנשים, את מדברים אנשים, סוג מסוים של אנשים?

אריה ביבי: כי את לא מדברת על כל האוכלוסייה.

מרים בר גיורא: אני מדברת על זקנים, לפי הגדרה של - - -

אריה ביבי: זקנים?

אריה ביבי: מה זה: זקן?

מרים בר גיורא: אשה – 62 ומעלה.

מרים בר גיורא: גבר – 67 ומעלה.

מרים בר גיורא: במקרים חריגים אנחנו מקבלים אנשים גם בשנתיים פחות מהגיל הזה, אבל אלה הגילאים הקובעים.

מרים בר גיורא: אנחנו מדברים גם על אנשים שמוגדרים אצלנו תשושים - - -

אריה ביבי: הקריטריון הוא רק גיל, או גם חומרת המצב שלו?

מרים בר גיורא: לא.

מרים בר גיורא: הדירוג הוא: הנופשונים נותנים תשובה למכלול הצרכים של האוכלוסייה הזקנה במצבי חומרה תפקודית בריאותית שונה, משתנה, יש לנו נופשונים מכל הסוגים.

מרים בר גיורא: כמובן על פי הרצון של האדם.

מרים בר גיורא: היכולת שלו, לנו אין בעיה של תקציב.

מרים בר גיורא: ההשתתפות הכספית מותנית במצב הכלכלי שלו, ויש אנשים שמשלמים מעט מאד ויש אנשים שמשלמים קצת יותר עבור הנופשונים.

מרים בר גיורא: זה לא בתי מלון.

מרים בר גיורא: זה לא מחירים של בתי מלון.

מרים בר גיורא: המחירים הם מחירים נמוכים.

מרים בר גיורא: אנחנו יש לנו ועדת חריגים למי שלא יכול לשלם.

מרים בר גיורא: הפתרון מה שאני אומרת זה פתרון שיכול להיות מהיום להיום, או מהיום למחר במצבים שאדם נוטש, כמו שנאמר כאן, שאדם ננטש וצריך טיפול.

מרים בר גיורא: זה אנשים שזקוקים לטיפול מיידי של 24 שעות ביממה.

מרים בר גיורא: האנשים האלה ננטשים בלי הודעה מוקדמת מהיום להיום, אז אנחנו נותנים את המענים האלה.

אריה ביבי: המוסד לביטוח לאומי.

נועה אלעד: נועה אלעד, אגף סיעוד ביטוח לאומי.

נועה אלעד: ההתייחסות שלי כאן היא בנושא שאנחנו מנסים לקדם כהצעת חקיקה מבחינת ההשתתפות, ביטוח סיעוד, חוק סיעוד נותן השתתפות בשכר, בין היתר גם לעובדים הזרים.

נועה אלעד: עובדים זרים לרוב הם נמצאים אצל האוכלוסייה המוגבלת יותר, שיש להם יותר שעות.

נועה אלעד: היום מקסימום השעות למי שהוא זקן מוגבל שנמצא מוגבל מ – 9 נקודות, שזה רמה סיעודית די גבוהה, ניתן לו 18 שעות.

אריה ביבי: יש לכם מדדים וקריטריונים?

נועה אלעד: יש לנו קריטריונים ברורים לקביעת זכאות לזקנים, זכאות לסיעוד.

נועה אלעד: כאשר באמת הניקוד המכסימלי נותן למי שמעסיק עובד זר 18 שעות.

נועה אלעד: מי שמעסיק עובד ישראלי יש לו תוספת ל – 22 שעות.

נועה אלעד: אנחנו מנסים כבר תקופה לקדם שינוי ברמות זכאות.

נועה אלעד: כיום יש 3 רמות זכאות.

נועה אלעד: אני מדברת על מי שזקוק לרמה הגבוהה זה 168 אחוז.

נועה אלעד: יש 168, 150 ו – 91 שזה הפחות.

נועה אלעד: בדרך כלל באמת מי שיש לו עובד זה 168 ו – 150.

נועה אלעד: במסגרת השינוי שאנחנו מנסים לקדם זה להגיע למצב שיהיה לנו 6 רמות זכאות, פי 2.

נועה אלעד: כאשר אלה שצריכים את העזרה הגבוהה יותר תינתן להם אפשרות ל – 23 שעות בשבוע.

נועה אלעד: הרי הגמלה היא השתתפות בשכר של העובד הזר, זה לא מלוא השכר.

נועה אלעד: אבל אם תינתן יותר השתתפות מטעם המוסד לביטוח לאומי, השכר יהיה גבוה יותר לעובד, זה פועל יוצא ישיר.

נועה אלעד: לכן יש פה איפה שהוא ניסיון לתת שכר גבוה יותר, איזה שהיא התמודדות עם בעיית הנטישה.

אריה ביבי: הכוונה לשעות נוספות.

נועה אלעד: כן.

נועה אלעד: יותר שעות, יותר כסף.

אריה ביבי: בדיוק.

נועה אלעד: יותר כסף לעובד בסופו של דבר.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: תודה רבה.

זוריאן רדומיסלסקי: שמי ד"ר רדומיסלסקי זוריאן, גריאטר ראשי של קופת חולים מאוחדת.

זוריאן רדומיסלסקי: אני כאן נציג של רפואה קהילתית שאנחנו יום יום נתקלים בבעיות בטיפול בחולים סיעודיים בקהילה.

זוריאן רדומיסלסקי: רציתי לתת קצת נתונים.

זוריאן רדומיסלסקי: בארץ יש, נכון להיום, יותר מ – 144,000 חולים סיעודיים בעלי חוק סיעוד ולעומת זאת 34,000 מטפלים זרים סך הכל.

זוריאן רדומיסלסקי: אנחנו רואים שהשוק הוא לא שווה.

זוריאן רדומיסלסקי: סך הכל מטפל זר הוא מגיע לכאן עם מטרה לפרנס, פחות לעבוד ויותר לפרנס.

זוריאן רדומיסלסקי: אז התנועה, התזוזה והעברה בין המשפחות, כמובן בן אדם, עובד זר שמגיע לכאן הוא לא דואג כל כך למטופל שלנו, לקשיש שלנו, הוא מחפש מקום יותר נוח לעבודתו.

אריה ביבי: רק רגע, אני רוצה להבין כי לי יש קצת נתונים אחרים.

אריה ביבי: אתה אומר שיש כמה אנשים - - -

זוריאן רדומיסלסקי: יותר מ – 144,000 בעלי חוק סיעוד.

זוריאן רדומיסלסקי: לא כולם בעלי - - -

אריה ביבי: כמה מטפלים יש?

וילמה מאור: כולם בעלי היתר להעסקה?

זוריאן רדומיסלסקי: לא, לא.

זוריאן רדומיסלסקי: בעלי חוק סיעוד.

אריה ביבי: אני מדבר על סיעודיים.

אריה ביבי: סיעודי שזקוק למטפל.

אריה ביבי: כמה מטפלים יש, וכמה סיעודיים יש?

וילמה מאור: אולי לביטוח לאומי יש.

זוריאן רדומיסלסקי: עוד פעם אני אומר:

זוריאן רדומיסלסקי: נכון להיום 144,000 בעלי חוק סיעוד, שעבורם יש את החוק סיעוד 10 שעות שבועיות, שלא מגיע, לחלק מהם לא מגיע עובד זר.

אריה ביבי: אתה מבין?

אריה ביבי: אתה מערבב קצת - - -

זוריאן רדומיסלסקי: חלק מהנתונים אני אומר לך, אבל צפי שכמות בעלי חוק סיעוד יגדל.

זוריאן רדומיסלסקי: אני רציתי לומר שלוש נקודות.

זוריאן רדומיסלסקי: 3 נקודות קונקרטיות: מישהו כאן באולם מקבל דמי כיס?

זוריאן רדומיסלסקי: לא מקבלים דמי כיס.

זוריאן רדומיסלסקי: העובדים הזרים פעם בשבוע מקבלים דמי כיס וזה על חשבון המטופלים שלנו.

זוריאן רדומיסלסקי: זה על חשבון הקשישים.

זוריאן רדומיסלסקי: נקודה שנייה – הכשרה של עובדים זרים שמגיעים לארץ.

זוריאן רדומיסלסקי: הם מגיעים מתחומים שונים והם לא יודעים איך נכון לטפל באיש סיעודי.

זוריאן רדומיסלסקי: אנחנו חייבים לקחת אותו לידינו ולתת את ההכשרה.

זוריאן רדומיסלסקי: נקודה שלישית שאני רציתי להעלות אותה זה רישיון ייעודי.

זוריאן רדומיסלסקי: אם בן אדם יקבל רישיון למשפחה מסוימת, הוא לא מסתדר עם אותה משפחה, אפילו שהמשפחה תשלם לו כרטיס בחזרה, זה יקבע אותו לאותה משפחה והוא יהיה מסור לאותה משפחה.

קריאה: זה נפסל.

אריה ביבי: הבנו.

אריה ביבי: תודה רבה.

אריה ביבי: גבירתי, יש לך רשות דיבור עכשיו.

אסנת זיו: תודה.

אסנת זיו: אסנת זיו, רכזת תחום סיעוד בעמותת קו לעובד.

אסנת זיו: אנחנו רק רוצים להתמקד יותר בקולות השפויים שנשמעו כאן מהצד של העובדים.

אריה ביבי: סליחה, סליחה.

אריה ביבי: אל תחלקי ציונים פה ואל תהיה לי פה מי שפוי ומי לא שפוי.

אסנת זיו: אני לא מחלקת ציונים, גם מהצד השני עושים את הבדיוק ההפך כלפי העובדים.

אסנת זיו: עכשיו, לגופו של עניין.

אסנת זיו: יש כאן נתונים, יש מסמך שמרכז מידע ומחקר של הכנסת ערך לגבי סיבות לעזיבה.

אסנת זיו: לא כולם קמים, נוטשים ועוזבים ומפקירים את המטופלים הסיעודיים.

אסנת זיו: זה יהיה חד מימדי וגם הטמנת ראש בחול להגיד שכולם מפקירים את המטופלים שלהם.

אריה ביבי: אף אחד לא אמר את זה ותדייקי.

אסנת זיו: בסדר.

אסנת זיו: אני מדייקת.

אסנת זיו: אני אומרת שעל סמך נתונים שאנחנו ערכנו ועל סמך 100 תיקים שנפתחו בחצי שנה אחרונה של עובדים שפנו אלינו, הסיבות העיקריות לעזיבה היום הם: אי תשלום זכויות סוציאליות, שכר.

אסנת זיו: אנחנו אומרים שמהבחינה הזאת צריך לבחון גם את היכולת הכלכלית של המטופלים עצמם.

אסנת זיו: בדיוק מה שאמרו פה, צריך להגדיל את הגמלאות, את הקצבאות בשביל לאפשר את היכולת הכלכלית הזאת, אחרת אם לא נבטיח תנאי העסקה הוגנים העובדים יעזבו.

אסנת זיו: זה עובדה חד משמעית.

אסנת זיו: הם מממשים היום את הזכות שלהם ללכת, כי בג"צ קבע שיש להם את הזכות החוקתית לנצל את חופש העיסוק שלהם, החירות המוחלטת לעבור במידה והתנאים התעסוקתיים שלהם לא מקוימים.

אסנת זיו: הרי לא יעלה על הדעת שעובדים ישראלים במידה והם מרגישים לא בנוח במקום העבודה שלהם, או שלא מקיימים איזה שהם זכויות לגביהם לא יקומו ויעזבו, שיהיה להם את הזכות להתפטר.

אסנת זיו: אז למה שזה יהיה שונה לגבי עובדים זרים?

אריה ביבי: הבנתי.

אריה ביבי: תודה.

שמחה בניטה: מר ביבי, הם חותמים בחוץ לארץ בדיוק על איזה משכורת הם מקבלים, כך שלא מפתיעים אותם פה.

שמחה בניטה: יש להם חוזה ומחתימים והם יודעים בדיוק.

שמחה בניטה: בבקשה.

שמחה בניטה: בן דוד.

יוסף בן דוד: דוד, עמותת אחיעוז, עמותה שמכנסת בתוכה את חברות, את הלשכות שעוסקות בתחום הסיעוד, את הזרוע המבצעת של המדינה בתחום עובדים זרים.

וילמה מאור: חברות לתיווך כוח אדם?

יוסף בן דוד: רבותיי, אנחנו עוסקים בדיני נפשות ולצערי הדיון ...

יוסף בן דוד: כדי להביא לידי ביטוי אמיתי את מה שבאמת קורה בשטח.

יוסף בן דוד: הנטישה, נטישת החולים הסיעודיים היא עובדה.

יוסף בן דוד: היא עובדה שבאה לידי ביטוי על ידי מכובדנו כאן בשולחן ועל ידי סיעודיים רבים שסובלים יום יום מנטישת העובדים הזרים.

יוסף בן דוד: הנטישה היא עובדה.

יוסף בן דוד: מרכז מידע ומחקר של הכנסת, ולא אני, הביא נתונים לכנסת, הביא נתונים לועדת עובדים זרים, שמדברת על החוסר הגדול של עובדים זרים במדינת ישראל.

יוסף בן דוד: החוסר נובע ממדיניות.

יוסף בן דוד: אף אחד לא יכול להתחבא אחרי העובדות האלה.

יוסף בן דוד: החוסר נובע ממדיניות הממשלה.

יוסף בן דוד: הממשלה קבעה מדיניות על פיה היא הוציאה נוהל ב – 2008 שיצרה חוסר.

יוסף בן דוד: ומה החוסר הזה יצר?

יוסף בן דוד: אנחנו מתחבאים אחרי כל מיני דברים: הביטוח הלאומי אומר ככה, הרווחה אומר ככה, אנחנו מתחבאים מאחרי האמת רבותיי.

יוסף בן דוד: החוסר, יש חוסר של 3,500 עובדים שבא לידי ביטוי בנתונים שמרכז למידע ומחקר לממשלה.

יוסף בן דוד: לא אני.

יוסף בן דוד: החוסר שקיים מייצר שוק נורא ברור.

יוסף בן דוד: העובדים האלה חכמים.

יוסף בן דוד: הם יודעים ומודעים לעובדה שיש 3,500 עבודות פנויות ובעובדה הזאת הם מייצרים לעצמם פוזיציה חדשה טובה יותר.

יוסף בן דוד: גם אנחנו, רבותיי, אם היינו נמצאים בעבודה שמרוויחים 5,000 שקל ועובדים בבית שאן, היו מציעים לנו עבודה בתל אביב ב – 6,000 שקל, גם אנחנו היינו נוטשים את העבודה הזו ועוברים לעבודה בתל אביב ב – 6,000 שקל.

יוסף בן דוד: למה אנחנו מתפלאים שזה קורה בכלל?

יוסף בן דוד: נוצר שוק כתוצאה ממדיניות שיצרה מחסור של עובדים זרים.

יוסף בן דוד: זאת עובדה.

יוסף בן דוד: עם המספרים האלה אי אפשר להתווכח.

יוסף בן דוד: אלא מה?

יוסף בן דוד: שהשוק הזה שמשרת את השכבה הסוציואקונומית הבינונית, ברוב המקרים, מוזנחת.

יוסף בן דוד: כי זה הולך להיות שוק לעשירים בלבד.

יוסף בן דוד: כי אם אבא שלי עכשיו, שיהיה בריא עד 120, יצטרך עובד זר ואני יודע שאין והוא גר בפריפריה, יש לי כסף, אני אשלם לעובד יותר כסף והוא יבוא לעבוד עם אבא שלי.

יוסף בן דוד: זה נורא פשוט.

יוסף בן דוד: לאבא שלי יהיה.

יוסף בן דוד: למי שיש לו כסף – יהיה.

יוסף בן דוד: ותסלחו לי על הזה, מסעודה משדרות לא תהיה לה עובדת.

יוסף בן דוד: חד משמעית.

יוסף בן דוד: רבותיי, בדיני נפשות עסקינן.

יוסף בן דוד: אני אתן לכם נתון מפחיד.

יוסף בן דוד: בשנת 2006 ו – 2007 לפני כניסת הנוהל, נפטרו בעלי היתרים להעסקת עובד זר במדינת ישראל, כ – 7,000 מעסיקים בעלי היתר.

יוסף בן דוד: אתם יודעים מה קורה ב – 2010 ו – 2011?

יוסף בן דוד: 10,421 נפטרו.

יוסף בן דוד: 3,500 אנשים יותר נפטרו מאשר לפני הנוהל ואף אחד לא קם וצועק בשבילם, כי הם כבר מתחת לאדמה.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: תודה רבה.

זהבית פרידמן: משפט אחד.

אריה ביבי: משפט, בבקשה.

זהבית פרידמן: אני רק רוצה להגיד: תורידו בדמי התיווך, גם בחקלאות, גם בבניין, התחילו להביא עובדים בלי שישלמו את דמי התיווך.

זהבית פרידמן: תורידו את הנושא של דמי תיווך ואז לא תהיה בעיה כל כך גדולה בכל מיני סנקציות מול עובדים, כי להחזיר אותם לארצם לפני ששילמו דמי תיווך זה טרגדיה.

זהבית פרידמן: זה דבר אחד.

אריה ביבי: זה ברור.

אריה ביבי: אז יעשו את זה מתחת לשולחן.

זהבית פרידמן: אז גם לא יביאו עובדים שלא יודעים אנגלית.

אריה ביבי: גבירתי, נתתי לך משפט, לא הרצאה.

אריה ביבי: אני מבקש משרד האוצר.

אריה ביבי: אני מבקש שתתייחס לתוספת של שעות, במיוחד לסיעודיים הקשים.

אריה ביבי: אני רוצה לומר שפה אנחנו נמצאים במצוקה רצינית, במיוחד אנשים סיעודיים.

אריה ביבי: קודם כל מדברים על חודש 13.

אריה ביבי: מה זה חודש 13?

אריה ביבי: חודש 13 זה הפיצוי שמצפים מישהו שעוזב מישהו שצריכים לתת לו.

אריה ביבי: אף אחד לא מפצה את הסיעודי.

אריה ביבי: דבר נוסף – השעות הנוספות שהסיעודי משלם מכיסו.

אריה ביבי: אנחנו יודעים מה המצב שלהם.

אריה ביבי: אני רוצה שיתנו לי תשובה 1 – לנושא הזה.

אריה ביבי: יש לי עוד נושא בשבילכם – זה כל הועדה שקמה לפני שנה וחצי, היתה ועדה שמשרד האוצר יזם אותה ובתוך הועדה הזו היו בעצם משרד הרווחה, , אזרחים ותיקים, ביטוח לאומי, משרד הפנים.

אריה ביבי: אני מבקש שתתנו תשובה למה הועדה הזו התחילה לפני שנה וחצי ופתאום נעלמה.

קריאה: איזה ועדה?

אריה ביבי: ועדה שמשרד האוצר, לפני שנה וחצי, לקח על עצמו לרכז את כל החבורה הזו שנקראת: משרד הרווחה, משרד הפנים, הביטוח הלאומי, ההגירה, כל אלה הוא היה אמור לתת תשובות.

אריה ביבי: עדיין במשך שנה וחצי לקח את זה, שם תיק על תיק ואני לא יודע איפה זה?

אריה ביבי: אז בבקשה להוציא את "הפולישוק" הזה מאיזה שהוא מקום, לנקות לו את האבק ולהתחיל עם הועדה הזאת.

אריה ביבי: אז תנו לי תשובה גם לזה וגם לזה.

אריה ביבי: מי מכם פה?

ערן הכהן: אנחנו משני תחומים שונים.

ערן הכהן: חסר רק רפרנט שלישי שהוא תחום עובדים זרים שהוא אחראי על התחום הזה.

אריה ביבי: על התשובות האלה.

אריה ביבי: הבנתי.

אריה ביבי: עכשיו אני יודע בדיוק איפה זה נמצא: אצל הרפרנט.

אריה ביבי: הוא יבוא לפה, יגיד: אצל הרביעי.

ערן הכהן: אני בטוח שאתה היית רוצה שכל פקידי האוצר ישבו פה ולא יעבדו היום.

ערן הכהן: אתה שואל שאלות רוחביות אבל אנחנו עשינו את מיטב יכולתנו והבאנו את האנשים שהיו נראים לנו הכי רלוונטיים.

אריה ביבי: אני מודיע לך, במקומות שאני הייתי, אני עשיתי משהו במדינה הזו ובמקומות שאני הייתי אנשים עשו את מה שרציתי לא מחר אלא אתמול.

אריה ביבי: בבקשה תענו לי על הדברים האלה.

רבקה לויפר: אז לעניין הדברים שאנחנו כן יכולים לענות: לגבי השעות נוספות שדיברת לסיעוד – המדינה נותנת, ביטוח לאומי נותן גם קצבת סיעוד וגם שירותים מיוחדים לנכים, זה לקשישים וזה לנכים.

רבקה לויפר: שני הדברים השונים.

רבקה לויפר: הקצבה הזאת ניתנת כשירות.

רבקה לויפר: היא לא ניתנת ככסף.

רבקה לויפר: זאת אומרת, קשיש שזקוק לעובד סיעודי מקבל שעות מביטוח לאומי.

רבקה לויפר: הוא לא מקבל את הקצבה הזאת בכסף ולכן הסיפור של לתת תקציב נוסף - - -

וילמה מאור: הוא אומר להגדיל את השעות.

אריה ביבי: אני אמרתי להגדיל את השעות.

אריה ביבי: ביטוח לאומי דיברו פה ואמרו שהם יש להם, הם הולכים על קריטריונים חדשים ומדדים חדשים והם מעלים את הקריטריונים מ – 3 ל – 6, אם אני הבנתי נכון.

נועה אלעד: זה שינוי בחלוקה.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

נועה אלעד: בעיקרון יש 3 רמות היום.

נועה אלעד: אנחנו רוצים לקחת את ה – 3 - - -

אריה ביבי: להפוך את זה ל – 6.

נועה אלעד: כאשר אין שינוי.

נועה אלעד: השינוי הוא רק, אנחנו רוצים טווחים קצת שונים.

נועה אלעד: להגדיר טווחים שונים.

נועה אלעד: יש שיעור מאד נמוך של טווח מאד גדול של נזקקות.

אריה ביבי: תודה.

אריה ביבי: הבנו.

רבקה לויפר: השינוי שמציע הביטוח לאומי מוכר לנו ואנחנו דנים עליו.

רבקה לויפר: האמת שלגבי השינוי של החלוקה, גם אין התנגדות.

רבקה לויפר: כרגע זה נמצא בדיונים.

רבקה לויפר: אין לנו התנגדות כרגע למה שהיא הציעה.

אריה ביבי: דיונים לכמה זמן?

רבקה לויפר: צריכים לראות.

רבקה לויפר: אנחנו נמצאים עכשיו בפתח של תקופת תקציב, צריכים לראות את הסדרי עדיפות של הממשלה.

רבקה לויפר: בהתאם לזה אפשר יהיה לעשות שינויים כאלה ואחרים.

אריה ביבי: לפי מה שאת מדברת תקציב הממשלה זה רק יתחילו במרץ לדון בו.

אריה ביבי: לזה את מדברת?

רבקה לויפר: זאת התקופה.

רבקה לויפר: גירעון תקציבי אני מניחה ידוע לכולם.

רבקה לויפר: עכשיו, לגופו של עניין - - -

אריה ביבי: אנחנו יכולים להגביל אותם בזמן?

אריה ביבי: שהם יבואו לפה ויגידו לנו מתי?

רבקה לויפר: לגופו של עניין לעשות שינוי בחלוקת הרמות של השעות, שוב, לא האוצר הוא זה שמתנגד.

אריה ביבי: מה עם הועדה?

רבקה לויפר: לגבי הועדה – זו ועדה שנאמרה כאן, אנחנו לא מכירים אותה.

רבקה לויפר: אפשר יהיה להחזיר תשובה, אם תרצה.

אריה ביבי: את מוכנה לרשום את זה?

רבקה לויפר: וודאי.

אריה ביבי: ולהעביר מכתב לועדת הפנים.

אריה ביבי: הגדלת השעות לא נתת לי תשובה.

רבקה לויפר: אני הסברתי:

רבקה לויפר: ככל שמדובר בתוספת תקציב אנחנו נמצאים בפתח של תקופת תקציב וצריכים לחכות לראות סדרי עדיפויות של הממשלה בנושא הזה.

אריה ביבי: הוא צדק.

אריה ביבי: הכלבים נובחים והשיירה ממשיכה.

רבקה לויפר: עכשיו, מעבר לזה רק נציין שאני לא אפתח כאן, אבל תוספות בנושא הזה בזמן האחרון היו והיו אפילו תוספות רבות.

רבקה לויפר: כתוצאה מהסכם הנכים קיבלו 200 מיליון בסך הכל.

נעמי מורביה: לא קיבלנו אגורה מתוך ה – 200 מיליון.

נעמי מורביה: אגורה לא קיבלנו.

קריאה: זה לא נכון.

קריאה: אתם משקרים.

קריאה: אתם שקרנים.

רבקה לויפר: נקודה אחת נשארה פתוחה.

ערן הכהן: היתה גם תוספת לקשישים הסיעודיים ב בסדר גודל של מעל 200 מיליון שקל לאשפוז הסיעודי.

אריה ביבי: איפה זה?

אריה ביבי: איפה זה עומד?

ערן הכהן: זה נוסף, זה כבר נכנס.

אריה ביבי: זה חוּלק?

ערן הכהן: כן.

ערן הכהן: בתעריף האשפוז הסיעודי.

רבקה לויפר: מה שאיפשר להעלות את מחיר היום ולגבות - - -

ערן הכהן: שאלתם על תוספות ממשלתיות, במסגרות הסיעודיות היה, השנה יצאנו למכרז.

איריס רסולי: אנחנו חיים על האשפוז הסיעודי.

אריה ביבי: מי שדיבר – דיבר.

אריה ביבי: אני רוצה רק תשובות לכמה דברים ואחר כך אנחנו מסכמים.

אריה ביבי: מי משרד הפנים פה?

אריה ביבי: אני הייתי רוצה שתתני לי תשובה: כמות עובדים סיעודיים מול מספר הסיעודיים?

אריה ביבי: כי יש גם תורים של סיעודיים שמחכים לעובד והתור הזה מתמשך.

אריה ביבי: מה אתם עושים גם, אני לא יודע אם זה משרד הפנים, לגבי כל אלה שהתחילו כעובדים סיעודיים וברחו והם משוטטים בארץ?

אריה ביבי: יש כאלה לפחות 10,000.

קריאה: עובדים במשק בית בוילות.

אריה ביבי: תאמינו לי, אני יודע לשאול את השאלות.

מאיה טאוסינג: בעניין נתונים, משה יצטרך לעזור לי, כי אני פחות מכירה את הנתונים.

מאיה טאוסינג: אני יכולה לענות לגבי השאלה השנייה ששאלת בסוף.

מאיה טאוסינג: כמובן שכל עובד שנמצא לא בתחום העיסוק שהוא נכנס לעבוד בו, עובד כזה ננקטות נגדו סנקציות של הרחקה מישראל.

מאיה טאוסינג: אם יש למישהו מידע כזה על עובדים, איפה הם נמצאים הם יכולים להעביר את זה אלינו, לאגף האכיפה ויטפלו בזה.

מאיה טאוסינג: אנחנו לא עוצמים עיניים מעובדים לא חוקיים.

אריה ביבי: או.

אריה ביבי: קיי.

אריה ביבי: אתה צריך לענות משהו.

אריה ביבי: אני שאלתי: כמות של עובדים מול כמות של סיעודיים.

משה בוקובזא: כמות של הסיעודיים היא גדולה יותר מכמות העובדים.

משה בוקובזא: מתוכם כמות בעלי - - -

אריה ביבי: אז איך אתם חושבים לאזן את זה?

משה בוקובזא: אני אסיים ברשותך.

משה בוקובזא: בתוכם כמות של בעלי ההיתרים גם היא גדולה מכמות העובדים ויש איזה שהוא פער, שהוא פער יציב במשך כמה שנים אחרונות שאנחנו לא חושבים שזה באמת משקף את המחסור האמיתי.

אריה ביבי: הבנתי.

אריה ביבי: או.קיי.

אריה ביבי: זהו, אני מסכם.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לכם, אני מסכם.

אריק בלעייש: אני הגעתי מדימונה - - -

אריה ביבי: כמה מילים.

אריה ביבי: דבר.

אריק בלעייש: מי שאומר שעובד זר לא בורח הוא שקרן.

אריק בלעייש: אותי השאיר במיטה וברח, באמצע הלילה.

אריק בלעייש: מזל שהיה לי לחצן מצוקה והזעקתי את המשפחה.

אריק בלעייש: משה נקש, ממשרד הפנים, הוא יודע, הוא מכיר את הבעיה של המשפחה.

אריק בלעייש: על ימין ועל שמאל הם בורחים.

אריק בלעייש: איך שהם מגיעים במטוס הם כבר חושבים איך להגיע למרכז הארץ.

אריק בלעייש: משה היה אצלנו בביקור בית.

אריק בלעייש: הוא ראה כמה פעמים.

אריק בלעייש: כשהעובדים בורחים, אין שוטרים, אין חוק.

אריק בלעייש: מותר להם לעשות מה שהם רוצים.

אריה ביבי: תודה רבה אדוני.

קריאה: והם שלושה אחים כאלה.

אריה ביבי: חברים, אני קודם כל רוצה להודות לכל אלה שהגיעו מכל מיני מקומות בארץ והגיעו לכאן על מנת להביע את מה שהם חשים במשך כל השנה והשנים.

אריה ביבי: אני גם רוצה לומר לכם שאני יוצא מכאן יותר מדוכא מאשר אני נכנסתי לפה.

אריה ביבי: מי שיזם את הפגישה הזו זה הייתי אני ואני ביקשתי לכנס אתכם על מנת לראות מה עיקר הבעיה ואיך אפשר לפתור.

אריה ביבי: לבוא ולומר לכם שהועדה הזו היא תפתור את כל הבעיות – אני כבר אומר לכם מראש: לא.

אריה ביבי: אנחנו נתקלים בבירוקרטיה ואנחנו נמשיך.

אריה ביבי: אני אשתדל שהועדה הזו תעשה משהו לטובת העניין והדברים שאני שאלתי את האוצר לא סתם, כי היתה ועדה שהיא קמה לפני שנה וחצי שהיתה אמורה לטפל, אבל במקום שהועדה הזו תטפל בנושאים היא מצאה לנכון להכניס את זה מתחת, באחת המגירות, כי יש דברים שעולים כסף ודברים שעולים כסף לא תמיד אוהבים לשמוע.

אריה ביבי: אז הסיכום יהיה כזה: 1 – להגדיל את מספר השעות בגמלת הסיעודים לחולים סיעודיים קשים.

אריה ביבי: 2 – לחדש את פעילות הועדה בראשות משרד האוצר ובהשתתפות משרדי הממשלה הרלוונטיים: משרד רווחה, הבריאות, אזרחים ותיקים, המוסד לביטוח לאומי.

אריה ביבי: לבחון את נושא הטיפול בבית של חולים סיעודיים.

אריה ביבי: 3 – לסיים את הכנת התקנות במשרד הפנים המגבילים את המעבר הפנים ענפי בענף הסיעודי.

אריה ביבי: קביעת הסדרי כבילה חלקיים לגבי עובדים זרים אצל חולים סיעודיים קשים וכן הגבלים על מעבר ממחוז למחוז.

אריה ביבי: זה חשוב מאד.

אריה ביבי: זאת אומרת, ברגע שאני מגביל אותו גם מעבר ממחוז למחוז וגם בענפים שהוא בא לצעירים, הוא בא לזקנים, הוא בא לסיעודיים, להגביל אותו, אני יוצר פה חזקה שהוא יישאר באותו מקום.

אריה ביבי: 4 – לחזק את ההסברה אצל מעסיקים ועובדים על זכויות וחובות של העובד.

אריה ביבי: 5 – הועדה קוראת למשרד הפנים לאכוף ביתר שאת סנקציות על מעסיק המעסיק עובד זר לא חוקי.

אריה ביבי: 6 - משרד המשפטים יבדוק שהעובד הזר יפקיד סכום כסף שיחולט במקרה של נטישה.

אריה ביבי: זאת אומרת, העובד יפקיד סכום כסף והוא יידע מזה, שבמידה שהוא נוטש את הסיעודי יחלטו לו את הסכום הזה.

אריה ביבי: אנחנו מסיימים בזה.

אריה ביבי: תודה רבה לכם.

אריה ביבי: אנחנו נועלים את הישיבה.