ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 735, 2012-06-27 10:01

אריה אלדד: חוק שעסקנו בו הרבה בשנים האחרונות.

אריה אלדד: התיקון נדרש לאור העובדה שנמצאו, מאז שנחקק החוק, הרבה אנשים שלא ידעו עליו, לא הספיקו להגיש בקשות במועד שנקבע בחוק או שמסיבות כאלה ואחרות לא הגיעו למצות את זכויותיהם הקבועות בחוק.

אריה אלדד: הצעת החוק הוגשה על-ידי חבר הכנסת דוד אזולאי והצטרפו אליו חבר הכנסת טיבי, אנוכי, חבר הכנסת אדרי, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, חבר הכנסת אורי מקלב, ד"ר רחל אדטו, משה מטלון, וזהבה גלאון.

אחמד טיבי: האמת היא שאני רוצה לשנות את הנוסח "הצטרפו אליו", כאילו אני כמו רחל אדטו, רק הצטרפתי.

אחמד טיבי: אני מהיוזמים של החוק הקודם ושל החוק הזה ולא הצטרפתי.

אריה אלדד: מכיוון שאנחנו עוסקים בפיזיותרפיסטים וקלינאי תקשורת ולא בכבודתם של חברי הכנסת - - -

אחמד טיבי: לא בכבודם.

אחמד טיבי: אנחנו בשבוע של העתקות.

אחמד טיבי: כבר היתה תקרית העתקה באולם המליאה.

אחמד טיבי: אנחנו בתקרית של העתקות וכבר היתה תקרית של העתקה .

אריה אלדד: אנחנו רוצים להתקדם עם החוק.

אחמד טיבי: נא לשים דברים על דיוקם.

אריה אלדד: גם אני יזמתי את החוק הזה.

אריה אלדד: זה לא רלוונטי לעניין, כולם יוזמים.

וילמה מאור: כולם יוזמים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אריה אלדד: חבר הכנסת אזולאי, אתה יכול להציג את ההבנות?

אחמד טיבי: אגב, הוא יעשה את זה גם בשמי ובשם כולנו.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, בראשית דבריי אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה על כך שנתתם קדימות.

דוד אזולאי: אני מאוד מעריך את זה.

דוד אזולאי: רבים וטובים מצפים לחוק הזה כי מדובר בפרנסה של אנשים.

דוד אזולאי: אני מאוד מעריך את הזריזות.

דוד אזולאי: בשבוע שעבר זה עבר בקריאה טרומית והיום אנחנו נמצאים בפי.

דוד אזולאי: אין מילים בפי להודות למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית, כמובן ליו"ר .

דוד אזולאי: ליו"ר הקבוע נאחל בריאות טובה בעזרת השם.

דוד אזולאי: לגבי הערתו של חבר הכנסת טיבי.

דוד אזולאי: אני מדבר גם בשמו ופה אני מרשה לעצמי להגיד שבזמנו גם אני הייתי שותף לרעיון.

דוד אזולאי: היות והיום אני יו"ר הוועדה לפניות הציבור והנושא הזה בא אלי, ראיתי את המצוקה של האנשים, החלטתי בשיתוף פעולה של משרד הבריאות ליזום חוק.

דוד אזולאי: מה לעשות?

דוד אזולאי: חשבנו שאנחנו יוצאים לפיזור של הכנסת ואז לא נוכל לעשות דבר.

דוד אזולאי: לשמחתי הרבה לא יצאנו לפיזור הכנסת ואנחנו ממשיכים לטפל באותם דברים שטיפלנו בהם עד היום.

דוד אזולאי: לכן הגשתי את הצעת החוק.

דוד אזולאי: אני מודה שלא בחנתי מי יוזם ומי מצטרף.

דוד אזולאי: כל מי שתפסתי בדרכי, פשוט החתמתי ורצת עם הצעת החוק הזאת כדי לא להתעכב.

דוד אזולאי: הצעת החוק אומרת בשפה פשוטה שצריך לאפשר לאותם אנשים שלא הגישו בקשה במועד הנקוב בחוק הקודם, לאפשר להם תקופת הארכה נוספת על-מנת שגם הם יוכלו להצטרף ולקבל את האישור המבוקש כד להמשיך ולקבל את פרנסתם.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, התחייבתי במליאה וגם לסגן שר הבריאות שאני אהיה צמוד לקביעה של ועדת שרים לענייני חקיקה, שאני לא אקדם את החקיקה הזאת ללא שיתוף פעולה של משרד הבריאות.

דוד אזולאי: אכן אני עומד בדבריי.

אריה אלדד: נאמר גם במליאה כשהיתה הצבעה שהחוק מתואם עם משרד הבריאות וממשיך להיות מתואם ולכן יש ניסוח נוסח מה"כחול" שמונח בפנינו.

אריה אלדד: אני מציע שהיועצת המשפטית תקרא את נוסח החוק.

אריה אלדד: אם יהיו הערות נתייחס אליהן, ואם לא, נצביע.

שמרית שקד-גיטלין: "הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – שינוי המועד להגשת בקשות לפי הוראות המעבר), התשע"ב–2012 תיקון סעיף 58 בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, התשס"ח–2008 , בסעיף 58 – (1) בסעיף קטן (ב), המילים "בתוך 12 חודשים מיום התחילה" – יימחקו;" המשמעות של ה סעיף הזה היא שאנשים שערב יום התחילה היתה להם תעודת הכרה במעמד במקצוע הבריאות במקצועות: ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, טיפול בהפרעות בתקשורת ותזונה, הם יהיו רשאים לקבל תעודה במקצוע הבריאות, גם אם הם יגישו בקשה בכל מועד שהוא.

שמרית שקד-גיטלין: כלומר, לא תהיה כלל הגבלת מועד לגבי הגשת הבקשה.

שמרית שקד-גיטלין: בכל ההוראות שקיימות היום בסעיף ב', השינוי זה המועד.

שמרית שקד-גיטלין: לא תהיה הגבלת מועד וזה סעיף קטן ב'.

שמרית שקד-גיטלין: לגבי סעיף ג(1), פה אני מקריאה מהנוסח שמונח על השולחן וכתוב עליו "נוסח מוצע על-ידי משרד הבריאות".

שמרית שקד-גיטלין: כאן יש הבדל בין הנוסח הכחול לבין הנוסח של משרד הבריאות.

שמרית שקד-גיטלין: התיקון הוא רק לסעיף קטן ג'(1).

שמרית שקד-גיטלין: במקום: בתוך 12 חודשים מהמועד הקבוע, יבוא לא יאוחר מיום כ' באייר התשע"ג, 30.4.2013.

שמרית שקד-גיטלין: הסעיף הזה גם כן דן באותם המקצועות שקראתי קודם: ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, טיפול בהפרעות בתקשורת ותזונה.

אורי מקלב: זה מצמצם את התאריך.

אורי מקלב: בהצעה המתוקנת זה 8 חודשים.

אריה אלדד: אנחנו מתקנים את המכפה של 12 חודשים שהונח בחוק המקורי ומאריכים אותו לעוד 8 חודשים מהיום.

אורי מקלב: זה היה צריך להיות עד 2014.

אורי מקלב: אנחנו בעצם מצמצמים את זה לאפריל 2013.

שמרית שקד-גיטלין: זה יותר קצר מהצעת החוק המקורית שחבר הכנסת אזולאי הגיש.

שמרית שקד-גיטלין: המשמעות שאנחנו דנים בנוסח הזה, זה אומר שאנחנו דנים בתקופה קצרה יותר להגשת הבקשות.

שמרית שקד-גיטלין: המשמעות היא שיהיה אפשר להגיש בקשות עד 3.4.2013 .

אריה אלדד: להערכתי, משרד הבריאות שוגה בעניין הזה.

אריה אלדד: היה נכון לקבוע כלל דומה לכולם ולהסיר את מגבלת הזמן.

אריה אלדד: אבל כיוון שהתחייבנו לתאם איתם וזאת עמדתם, אני חושש שנמצא עצמנו בעוד שנה באים עם תיקון נוסף.

אריה אלדד: אם אתם מוכנים עכשיו לחזור בכם, אז נתקן על-פי הנוסח המקורי ואם לא נצביע על הנוסח המוסכם.

אריה אלדד: מישהו מחברי הכנסת רוצה להעיר?

אחמד טיבי: אני רוצה שנתקדם.

רונן מנדי: אני יו"ר האגודה הישראלית לכירופרקטיקה.

אריה אלדד: זה לא שייך.

רונן מנדי: זה שייך.

רונן מנדי: זה במסגרת החוק וגם המקצועות שמוזכרים בהמשך.

רונן מנדי: הכירופרקטיקה מוזכרת בהם ואני הייתי רוצה להחיל את החוק הזה גם לגבי מקצוע הכירופרקטיקה כי יש לנו בדיוק את אותה בעיה.

אריה אלדד: כיוון שזה לא הנוסח שהוסכם עם משרד הבריאות איננו מוסיפים - - -

אביטל וינר: אם יורשה לי, יש הצעה ממשלתית שעוסקת במקצועות שלכם והיא תידון בנפרד.

אחמד טיבי: מתי אתם מגישים אותה?

אביטל וינר: הופץ תזכיר חוק וזה עבר השבוע לוועדת השרים.

אחמד טיבי: מה אומר התיקון לגביהם?

אביטל וינר: הארכנו שם גם את המועדים להגשת בקשה וגם את יום התחילה של ההוראות.

אחמד טיבי: אם זה עבר ועדת שרים זה יהיה יותר מהר מטרומית כי שם זה הולך לראשונה אם מגישים את זה.

אריה אלדד: למה זה לא נכנס במסגרת החוק הזה?

אביטל וינר: יש הצעת חוק הרבה יותר רחבה שעבדנו עליה.

אריה אלדד: ברוכים תהיו.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש.

דוד אזולאי: אני מבקש, בהסכמה של משרד הבריאות.

דוד אזולאי: למעשה היום אין יכולת ערעור למי שלא מקבל את האישור והוא לא יכול להמשיך לעבוד והוא צריך לפנות לבית הדין.

דוד אזולאי: האם יש אפשרות להקים גוף ערעור בתוך המערכת שלכם?

אריה אלדד: לא נאמר שהוא יכול לערער בפני המנהל?

אביטל וינר: לפי פסק דין שניתן בפרשה שהיתה לאחרונה, ניתנה לנו סמכות עקרונית להארכת המועדים במקרים מיוחדים יוצאי דופן.

אביטל וינר: זה לא בכל מקרה, לא כשהסיבה היא שכחתי או לא ידעתי אלא כשהנסיבות הן מיוחדות.

אריה אלדד: זאת לא סמכות על ההחלטה של אחראי על מקצועות הבריאות.

אביטל וינר: נכון, זאת סמכות להארכת מועדים במקרים חריגים.

אריה אלדד: זה עדיין חוזר לד"ר שנון להחלטתו.

אריה אלדד: זאת לא סמכות ערעור.

אביטל וינר: סמכות ערעור לאורך כל החוק, על החלטת המנהל, נתונה לבית המשפט המחוזי.

דוד אזולאי: לפי החוק הקיים, האפשרות היחידה היא לפנות לבית המשפט.

דוד אזולאי: בנוסח הראשון של החוק היה מדובר שתינתן לשר הבריאות סמכות להפעיל שיקול דעת.

דוד אזולאי: אם לא ערעור אז אולי, לפחות במקרה הזה, לאפשר שיקול דעת?

אביטל וינר: בכל הוראות החוק האחרות, יש המון החלטות שהמנהל צריך לקבל.

אביטל וינר: באף החלטה אחרת לא נקבע מנגנון חריג לערעור אצל סגן השר, אצל השר או אצל מישהו אחר.

אביטל וינר: כל מי שרוצה לערער, שמורה לו הזכות הזאת והוא יכול למצות את זה בבית המשפט בעתירה מנהלית.

דוד אזולאי: חבל, אבל בסדר.

אריה אלדד: התחייבנו לתאם.

דוד אזולאי: אני מחויב להסכם אבל אני חושב שההיגיון - - -

אריה אלדד: אני מסכים איתך.

דוד אזולאי: אם יש הוראות מעבר לחוק הזה?

אריה אלדד: אנחנו עוסקים בהוראות המעבר.

אריה אלדד: אלה הוראות המעבר.

אביטל וינר: אלה הוראות המעבר.

אורי מקלב: אני רוצה להתחבר לדברי היושב ראש.

אורי מקלב: אנחנו ניתקל בפניות אנושיות של אנשים שלא ידעו.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנשים לא חלמו בלילה שאין להם תעודה תקפה.

אורי מקלב: איך נודע להם הדבר?

אורי מקלב: על ידי כך שהמעסיקים שלחו להם מכתבי פיטורים או מכתבים שאומרים שהם לא יכולים להעסיק אותם יותר.

אורי מקלב: כך נודע להם הדבר וכך נודע לנו.

אורי מקלב: עדיין יהיו אנשים שהם לא עבדו באותה תקופת זמן.

אורי מקלב: למשל, אישה שהיתה בחופשת לידה ארוכה - - -

אריה אלדד: אנשים שהיו בחוץ לארץ כמה שנים.

אורי מקלב: המעסיק לא פיטר אותה והיא לא היתה מודעת.

אורי מקלב: היא תחזור לארץ אחרי כמה שנים בחו"ל.

אורי מקלב: עכשיו היא תחזור אחרי 2013 - - -

אמיר שנון: אין לזה סוף.

אורי מקלב: התאריך לא חייב - - -

אמיר שנון: בוודאי שכן.

אמיר שנון: זה חוק שקבע נורמות חדשות.

אמיר שנון: אם לא מתחייבים לתאריכים כלשהם אז למעשה שומרים את הנורמות שהיו במדינת ישראל לפני 20 שנה.

אמיר שנון: דהיינו, מבטלים את משמעות החוק.

אמיר שנון: אם זה מה שאתם רוצים, אנחנו מוכנים לתאם גם את זה.

אריה אלדד: ד"ר שנון, להערכתי, אם יגיע לבית המשפט מקרה כמו שתיאר חבר הכנסת מקלב, אתם תצאו בבושת פנים משום שהעקרונות שנקבעו בחוק להסיר את מכסי ה זמנים באופן כללי מאנשים שהם זכאים, לא יתפסו.

אריה אלדד: לא יבינו למה בסעיף א' הסכמנו ובסעיף ב' לא הסכמנו.

אריה אלדד: לכן, נדמה לי שזה לא עולה בקנה אחד עם השכל הישר.

אריה אלדד: כיוון שהחלנו על עצמנו את חובת התיאום איתכם ואני לא מתכוון להפר את ההסכמות האלה, לכן אנחנו שומעים את עמדתכם.

איילת ביסה: אני נציגת קבוצת הנפגעים - - -

אריה אלדד: קבוצת הנפגעים בתאונות דרכים, חלילה?

איילת ביסה: לא.

איילת ביסה: קבוצת המטפלים שנפגעו בגלל הוראת המעבר.

אריה אלדד: מאיזה מקצוע את?

איילת ביסה: אני קלינאית תקשורת.

איילת ביסה: אני רוצה לחזק את הדברים האלה.

איילת ביסה: הקריטריונים שנקבעו בחוק, בניגוד למה שיכול להשתמע פה מדבריו של ד"ר שנון, הם לא מגבלת תאריך בלבד.

איילת ביסה: יש קריטריונים מהותיים מאוד מאוד ברורים.

אריה אלדד: שעליהם עמדנו בתהליך החקיקה.

איילת ביסה: בדיוק.

איילת ביסה: זאת אומרת, התאריך פה הוא נושא מאוד מאוד קטנוני.

איילת ביסה: האפליה פה בין שתי אוכלוסיות היא מאוד לא ברורה.

איילת ביסה: אני רוצה גם להגיד לכם, שבהיעדר מנגנון הודעות מסודר, קחו בחשבון שכל הפיזיותרפיסטים של צה"ל, אנשים שיש להם תעודות, רובם מאוניברסיטת בן-גוריון ועבדו 20 בצה"ל, אין להם תעודות הכרה כי חלק ממקומות העבודה לא דרשו מהם להוציא תעודת הכרה של משרד הבריאות.

איילת ביסה: אדם כזה, באם תמשיכו לא לעשות מערך הודעות מפורט, יבוא עוד שנה ויום - - -

אמיר שנון: איזה מערך הודעות את רוצה?

איילת ביסה: אני לא יודעת.

אמיר שנון: תעבירו אלינו כל בירור שאתם יודעים - - -

איילת ביסה: מקרפ"ר קיבלו הודעה?

אמיר שנון: בבקשה, אנחנו נעביר הודעה ספציפית.

איילת ביסה: אבל אני לא צריכה לחשוב על זה.

אמיר שנון: מישהי שנוסעת לחוץ לארץ ותחזור ארצה בעוד 10 שנים, אני לא יודע עליה.

איילת ביסה: נכון ולכן מגבלת התאריך היא לא עקרונית.

דוד אזולאי: אדוני היושב ראש.

דוד אזולאי: חייבת להיות הנחייה ברורה ופרסום נאות.

איילת ביסה: בגלל זה מגבלת התאריך היא מאוד לא רלוונטית.

איילת ביסה: בנוסף, הסמכות שניתנה בזמנו לשר היא סמכות שקיימת בכל חקיקה שהטילה משטר רישוי במקום שבו לא היה משטר רישוי בעבר, כולל מקצועות רפואיים אחרים.

איילת ביסה: בג"צ כבר קבע יותר מפעם אחת שכדי שהוראות מעבר תהיינה מדתיות – היועצת המשפטית בוודאי יודעת, שכדי שהוראות מעבר תהיינה מדתיות ותעמודנה במבחן חופש העיסוק, הן צריכות לכלול הוראות שסתום שמקנות סמכות לשר.

איילת ביסה: היום יבוא הפיזיותרפיסט הצבאי הראשי של מדינת ישראל ואי-אפשר - - -

אביטל וינר: אני לא יודעת על מה מדובר.

אמיר שנון: בשום חוק אין דבר כזה.

אמיר שנון: את משפטנית, אם מותר לשאול?

איילת ביסה: אני לא משפטנית.

אביטל וינר: הוראות המעבר האלה עמדו במבחן בג"צ בנוסח המקורי שלהם שדרש 5 שנות עיסוק.

אביטל וינר: בוודאי ובוודאי שאני לא צופה שהבג"צ יתערב במקרה הזה.

אריה אלדד: חברים, אנחנו יכולים להמשיך לנסות את משרד הבריאות לקראת קריאה שנייה ושלישית לשנות את עמדתו.

אריה אלדד: אני עונה למשרד הבריאות שלקראת פרסום החוק, אחרי שיתקבל בשעה טובה, באמת תנסו להגיע לכל הגופים המעסיקים את בעלי המקצועות השונים האלה על-ידי פרסום ציבורי נרחב ובפניות מכוונות אל הגופים.

אריה אלדד: הוזכר כאן חיל רפואה של צה"ל ואני תמהה שהוא לא מכותב קבוע.

קריאה: חלק מהאנשים החליפו את התעודה, זה לא שאנשים לא ידעו.

אריה אלדד: בהחלט יכול להיות אבל זה סוג של חממה של אנשים עובדים בה הרבה שנים והם לא מודאגים ממעמדם המקצועי כי הם כל יום באים לעבודה כפיזיותרפיסטים ולא חושבים שאחרי שישתחררו מצה"ל פתאום קרה משהו בחוץ.

אריה אלדד: אולי יש עוד חממות מהסוג הזה.

דוד אזולאי: יש לי הערה לגבי מה שאדוני אמר קודם.

דוד אזולאי: אני פונה למשרד הבריאות לבדוק את האפשרות, במסגרת ההסכמות וההבנות, שגם הנושא של הערעור ייכלל בהצעה.

אביטל וינר: אני רק אומרת שזכות הערעור קיימת.

דוד אזולאי: עד הקריאה השנייה והשלישית.

דוד אזולאי: תחסכו לאנשים את בית המשפט.

אורי מקלב: ועדה מיוחדת שהשר יחליט.

דוד אזולאי: ועדה שלכם תהיה הגורם.

דוד אזולאי: תבדקו את זה עד הקריאה השנייה והשלישית.

אמיר שנון: אגב, רק שתדעו אם מישהו מערער לא בהכרח הולכים לבית המשפט.

אמיר שנון: יש לנו ועדה מייעצת - - -

אורי מקלב: לא תהיה לך סמכות.

אורי מקלב: אם אין בחוק, אין לך סמכות.

דוד אזולאי: מה אכפת לך להקים ועדת ערעור שיהיה לה סמכות לתת?

אריה אלדד: חברים, למרות שד"ר שנון נמצא איתנו פה, אני מצטט דברים שהוא חזר ואמר בדיונים על הכנת המקורי.

אריה אלדד: הוא אמר שהוא חושש ממצב שבו יהיה לו שיקול דעת בלתי מוגבל בדברים האלה כי אז ברגע שהוא יתיר לא' יבוא ב' ויטען למה הוא לא.

אריה אלדד: אנחנו נמצאים פה במתח בין הרצון להבנות את הדברים ככל האפשר לבין הרצון לאפשר פיתרון לבעיות חריגות ושונות.

אריה אלדד: הפיתרון של בית משפט בוודאי קיים לכל אדם.

אריה אלדד: הייתי שמח אם היתה עוד סמכות שיכולה לקבל החלטה שונה בתוך משרד הבריאות.

אריה אלדד: שוב, קיבלנו על עצמנו לתאם עם המשרד.

אריה אלדד: אני אשמח אם המשרד יבוא ויגיד שהוא מחליט להקים גוף כזה ואז אנחנו נעגן אותו בחוק.

אריה אלדד: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אני פונה אליך, אדוני היושב ראש וגם לחבריי המציעים.

אורי מקלב: בסעיף העיקרי לחוק אנחנו מתקנים את סעיף קטן ג', שמדבר על ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, טיפול בהפרעות בתקשורת ובתזונה.

אורי מקלב: בחוק העיקרי יש את סעיף קטן ה', שמדבר על אותו מקצוע.

אורי מקלב: למה הוא נמצא בסעיף נפרד?

אורי מקלב: מכיוון שאין לו תואר כנדרש אבל הוא עמד בהשכלה מתאימה ובבחינות.

אורי מקלב: דהיינו, בזמנו, כשהחוק חוקק, זיהינו קבוצה של כאלה שלמדו במכללות, שאין להם תואר אקדמאי אבל בסופו של תהליך הכרנו בהם כאנשי מקצוע.

אורי מקלב: כיום אנחנו צריכים להוסיף.

אורי מקלב: אם היינו מודעים לכך כשכתבנו את החוק, היינו מוסיפים גם את אלה שנמצאים בתוך ההגדרה של סעיף ה'.

אורי מקלב: היום, אחרי שהסכמנו להכיר בהם - - -

רחל אדטו: המטרה היא להפוך את זה למקצוע אקדמי.

אורי מקלב: זה מכאן ולהבא אבל אנחנו מדברים על כאלה שהיו.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על כאלה שלמדו ועסקו במקצוע 5 שנים קודם.

אורי מקלב: הם למדו, קיבלו הסמכות ותעודות ממשרד הבריאות.

אורי מקלב: יכול להיות שלא קיימת בעיה, אבל אם יש כאלה, אנחנו מפלים אותם.

אורי מקלב: גם אם יש אחד או שניים כאלה, אנחנו לא נותנים להם את התעודה כנדרש.

אריה אלדד: למרות שהכניסה לחריגה היא מהיעדר תואר אקדמי שהיה תנאי לכניסה לחוק הזה.

אריה אלדד: הבעיה העיקרית היא המועד האחרון להגשת בקשות.

אריה אלדד: אני הבנתי שהמשרד מתנגד להאריך את המועד.

אביטל וינר: להבהיר, זה לא רק המועד האחרון להגשת בקשה.

אביטל וינר: פה היה מדובר גם בבחינות מיוחדות שצריך לערוך להם וגם המועד אליהן חלף.

אביטל וינר: זה דבר אחד.

אביטל וינר: דברי שני, זאת לא הכרה אוטומטית במישהו שבעיקרון עומד בתנאי החוק, למעט איזה תנאי לא מהותי של הגשת בקשה ולמעט בחינה, זה תנאי מהותי.

אביטל וינר: פה מדובר על מישהו שמהותית לא עומד בדרישות החוק ובהשכלה.

אביטל וינר: מישהו שכל מה שיש לו זה 5 שנות ניסיון.

אביטל וינר: זה לא מעט אבל אנחנו מדברים על מישהו שאין לו את ההשכלה המתאימה.

אריה אלדד: כי החוק כתב שיש פתח כניסה לאנשים כאלה.

אביטל וינר: פה נדרשה מאיתנו בדיקה פרטנית של כל אדם ואדם לעומת הקבוצות האחרות של בוגרי הארץ שברגע שהם מראים לנו תואר אקדמי הם נכנסים לסעיף.

אביטל וינר: פה יש ועדה מייעצת שיושבת לגבי כל אדם ואדם ובודקת את השכלתו.

אריה אלדד: מה אכפת לכם שהוועדה תשב עוד שנה?

אביטל וינר: מהניסיון שהצטבר אצלנו אנחנו חושבים שמדובר בקבוצה שלא עומדת בתנאי החוק ולא עומדת בתנאי ההשכלה.

אביטל וינר: מעטים עמדו בדרישות ההשכלה.

אביטל וינר: האינטרס הציבורי שעומד מנגד, לעומת בוגרי הארץ שהם באופן כללי עומדים בתנאים המהותיים ואין פה פגיעה מהותית בציבור - - -

אריה אלדד: הרי יש לכם ועדה מייעצת.

אריה אלדד: אם יבוא אדם שאינו ראוי, תגידו לו: לא.

אביטל וינר: פה אנחנו חושבים שיש פגיעה באינטרס הציבורי.

אריה אלדד: למה?

אריה אלדד: הרי אתם המסננת.

אמיר שנון: המטרה היא שהמצב שהיה לפני 20 שנה, שבו מקבלי התעודה לא היו בהכרח בעלי תואר, יופסק.

אמיר שנון: אם לא, המצב הזה יונצח לעוד 20 שנה.

אמיר שנון: החוק הזה בא לתת איזה גבול שממנו והלאה - - -

אריה אלדד: אנחנו לא מדברים מכאן ואילך.

אריה אלדד: אנחנו מדברים על אנשים שכבר עסקו במקצוע.

אורי מקלב: מדובר על אנשים שלמדו בארץ.

אמיר שנון: כל אחד יכול להגיש.

אריה אלדד: אני פותח סוגריים כי אנחנו נהיה בדיוק באותו מצב בנושא של טיפול באומנות.

אריה אלדד: אתם תצטרכו להחליט אם אתם לא מחוקקים אותו ואז יהיו עוד 10,000 כאלה לא מסודרים ואיש הישר בעיניו יעשה.

אמיר שנון: מה שאתם מבקשים כרגע זה להחזיר את המצב לקדמותו.

אריה אלדד: לא, זה דמגוגי טיפה.

אריה אלדד: אנחנו לא מבקשים להחזיר את המצב לקדמותו.

אריה אלדד: אנחנו משתמשים באותו פתח שנחקק בחוק המקורי אבל שמנו עליו חסם של תאריכים.

אביטל וינר: לא לשווא שמו את החסם.

אביטל וינר: החסם של התאריך אומר שמשעה מסוימת אנחנו רוצים שאנשים שמטפלים במטופלים יהיו בעלי תואר אקדמי.

אביטל וינר: זה תנאי מינימאלי בחוק.

אריה אלדד: גם את סעיף ב' לא שמנו לשווא.

אריה אלדד: היה רעיון מאחורי הגבלת התאריך.

אמיר שנון: גם באמנות אתם רוצים שמתאריך מסוים יהיה צורך בתואר שני.

אמיר שנון: פה, מה שאתם רוצים לעשות, שלעולם ועד אפשר יהיה - - -

אריה אלדד: מה זה לעולם ועד?

אריה אלדד: לא מעתה ואילך אלא אחורה.

אמיר שנון: איך אחורה, אני לא מבין?

אריה אלדד: אחורה זה רק אלה שלמדו בעבר.

אריה אלדד: לא היה להם תואר אקדמי והם כבר עוסקים במקצוע.

אריה אלדד: אלה לא אנשים - - -

אמיר שנון: אבל היתה להם אפשרות - - -

אריה אלדד: היתה להם אפשרות וגם אתם הסכמתם שהיתה להם אפשרות, אלא אם אין סיבה מספקת שלא לשנות את החוק.

אריה אלדד: יכול להיות שאנשים לא שמעו, לא קיבלו, לא ידעו, לא הגישו בקשות במועד.

אריה אלדד: הסכמתם לזה לגבי סעיפים אחרים.

אריה אלדד: אינני מבין את ההיגיון בהסכמה לשנות - - -

אמיר שנון: כי ההבדל הוא מהותי.

אמיר שנון: פה מדובר באנשים שיש להם השכלה לכן אנחנו מוכנים ללכת לקולא.

אמיר שנון: מדובר באנשים שהם חסרי השכלה - - -

אריה אלדד: אם הם היו מגישים בזמן, זה בסדר?

אריה אלדד: חסרי השכלה אבל היו מגישים בזמן?

אמיר שנון: היה בסדר.

אמיר שנון: אם אתה שואל אותי האם זה טוב לעם ישראל?

אמיר שנון: התשובה היא חד-משמעית לא.

אמיר שנון: אם אתה שואל אותי איזה עתירות יש לנו בחקיקה הזאת?

אמיר שנון: זה בדיוק על 58ה'.

אמיר שנון: כמעט כל העתירות שיש לנו הן בנושא הזה.

אביטל וינר: אנחנו רואים הבדל מהותי בין מי שעומד בתנאים לבין מי שלא עומד בתנאים.

אריה אלדד: אני מציע לאדוני להגיש הצעת חוק והפעם לא תתחייב לתאם עם הממשלה ונוכל להתקדם.

אמיר שנון: אם זאת הכוונה ואנחנו לא מסיימים עם החקיקה של החוק הזה - - -

אריה אלדד: אנחנו לא מסיימים אותו כי הציבור לא סיים אותו.

אמיר שנון: יש לנו הסכמות.

אריה אלדד: אני אומר לך שאני לא משנה את ההסכמות.

אריה אלדד: אני רק אומר לך מה מחכה מעבר לפינה.

אריה אלדד: לכן חבל לי שנצטרך לחזור על אותו תהליך עוד פעם.

אריה אלדד: אם זה קרב השהייה, גם בקרב ה שהייה יש יתרונות.

אביטל וינר: יש עוד סעיפים.

אורי מקלב: אני שואל את עו"ד וינר: אם יש כאלה שעמדו בבחינות ולא הנפיקו את התעודה, את מסכימה?

אורי מקלב: אמרת שאת מתנגדת כי את לא רוצה לעשות בחינות מחדש.

אביטל וינר: זה לא מה שאמרתי.

אורי מקלב: כאלה שעמדו בבחינות, עמדו בכל התהליך רק לא הנפיקו את זה.

אורי מקלב: היום את מאפשרת?

אביטל וינר: זה לא רק מה שנימקתי.

אביטל וינר: שנית, הנושא שאתה מדבר עליו נמצא בדיון בבית המשפט.

אורי מקלב: אני מודיע שאני לא מדבר על איזה נושא.

אורי מקלב: אני לא פניתי בגלל שאני מכיר איזה נושא.

אורי מקלב: אני לא מכיר מה עומד בפני בית המשפט.

אביטל וינר: על הבנות שנבחנה ולא הגישו בקשה בזמן, זה נושא שתלוי ועומד בבית המשפט.

אורי מקלב: אבל הם כאלה שבעבר נתנו להם את זה.

אמיר שנון: זה נמצא בדיון משפטי.

אורי מקלב: לא ידוע לי על אלה.

אביטל וינר: לא ידוע לנו על אחרים, אין אחרים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על כאלה שנתת להם רק שהם עברו את התאריך.

אורי מקלב: אנחנו רוצים את ההארכה של התאריך כפי שעשינו עם הקודמים.

אביטל וינר: בדיוק אלה הגישו עתירות לבית המשפט.

אורי מקלב: כאלה שהכרנו בהם.

אורי מקלב: הם לא מסכנים את המערכת.

אמיר שנון: - - -

אורי מקלב: אני לא מכיר פניה, אפילו אין לי פניה אחת.

אורי מקלב: אני לא רוצה שתבוא פנייה.

אמיר שנון: אם אתה לא מכיר פניה, אני אומר שוב, אנחנו לא יודעים על מה ב דיוק אתה מדבר.

אריה אלדד: אנחנו פה במבוי סתום וחבל לי לא להתקדם עם החוק.

אורי מקלב: אלה אותם אנשים.

יוסף משהראוי: אני ממועצת הפיזיותרפיסטים, מרצה בכיר.

יוסף משהראוי: בדיון האחרון בוועדה לפניות הציבור הובטח לנו שבמידה והחוק יעבור בקריאה טרומית, בעצם תוכלו להנפיק את התעודות - - -

אביטל וינר: זה לא מה שאמרו.

דוד אזולאי: אני יודע ואני מסכים איתך וזה היה הסיכום.

דוד אזולאי: אבל, היות ואנחנו נמצאים בהליך מהיר – קיבלנו פטור מחובת הנחה.

דוד אזולאי: בשבוע שעבר זה עלה בקריאה טרומית, היום זה עובר לפה ובשבוע הבא זה יבוא לקריאה ראשונה.

דוד אזולאי: רבותיי, אני חושב שבעניין הזה כדאי לתת להליך להתקדם.

איילת ביסה: אפשר להפסיק לפטר לפחות?

איילת ביסה: עדיין ממשיכים לפטר אנשים שלנו.

איילת ביסה: האם אפשר לפנות לנציגי משרד הבריאות להשעות את פיטורי האנשים?

איילת ביסה: נמצאת פה אורית גלידאי, שהיא תזונאית 10 שנים, תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובעלת תעודת הכרה.

איילת ביסה: השבוע הרופא המחוזי, ליאוניד גולדשטיין, הורה לפטר אותה לאלתר ממקום עבודתה.

איילת ביסה: האם אפשר לעצור את זה?

אמיר שנון: אני לא ליאוניד גולדשטיין.

איילת ביסה: אתה יכול לתת לו הנחיה.

אמיר שנון: אני לא יכול לתת לו הנחיה.

איילת ביסה: למה לא?

אביטל וינר: אנחנו מחכים לחקיקה.

אביטל וינר: ברגע שזה יעבור - - -

איילת ביסה: אבל בינתיים משפחה נוספת - - -

אביטל וינר: זאת היתה ההנחיה - - -

אריה אלדד: זאת דוגמה מובהקת לכך ש"אויבו של הטוב הוא הטוב יותר".

אריה אלדד: בהזדמנות זאת שהחבר אוסישקין נפטר, אנחנו גם רוצים לעלות את שאלת היערות בארץ ישראל בכלל.

אריה אלדד: בהזדמנות זאת שאנחנו נוגעים בחוק, אנחנו רוצים לתקן עוד כמה דברים.

אריה אלדד: אני מסכים שיש דברים טעוני תיקון אבל אני מציע, משום הנקודה הזאת, כדי להתקדם מהר בחקיקה וזה חוק שאפשר להתקדם בו מהר, לא לנסות להעמיס עליו דברים נוספים.

אריה אלדד: להגיע לאותן הבנות שהגענו איתן עם משרד הבריאות ולסגור אותן ולעגן אותן.

אריה אלדד: לאפשר למי שיכול ליהנות מזה, ליהנות מזה.

אריה אלדד: אם צריך להמשיך להיאבק בזה חוקית או משפטית בהמשך, נעשה את זה.

אורי מקלב: - - -

אריה אלדד: למה?

אריה אלדד: יש עוד קריאה שנייה ושלישית ואפשר לדבר אחר-כך.

אריה אלדד: אני מציע לא לפתוח מוקשים שאין בהם צורך כרגע.

אריה אלדד: קראנו נוסח, הנוסח ברור ומוסכם עם משרד הבריאות.

אחמד טיבי: אולי נשמע את ההערה?

אריה אלדד: אני לא מבין.

אריה אלדד: קראנו את הנוסח "הכחול" ועברו עליו במליאה.

אריה אלדד: קראנו את הנוסח ה"לבן" שהוא מוסכם עם משרד הבריאות.

אריה אלדד: יש לחברי הכנסת שאלות על הנוסח הזה?

אריה אלדד: אני מבקש להעלות להצבעה את הנוסח שקראה היועצת המשפטית.

אריה אלדד: מי בעד?

אריה אלדד: מי נגד?

אריה אלדד: מי נמנע?

אריה אלדד: הצבעה בעד – רוב נגד - אין הנוסח אושר לעלות לקריאה ראשונה תודה רבה, הישיבה נעולה.