ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1126, 2012-06-25 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: אנחנו מתחילים בסעיף הראשון על סדר-היום: חיבור מפעלי הדרום לרשת החלוקה וההולכה של הגז הטבעי.

משה גפני: קיימנו דיון על העניין הזה והתברר בדיון, שהיה כבר לפני זמן רב, שיש אפליה לרעה של המפעלים הקטנים והבינונים, בעיקר בדרום אבל אני שומע שגם בצפון זה יכול להיות.

רוחמה אברהם-בלילא: לא רק בזה, אבל זה חלק מהעניין.

רוחמה אברהם-בלילא: הכוונה שלי היא שיש אפליה גדולה מאוד כלפי מגזר העסקים הקטנים והבינוניים.

משה גפני: כן, אבל הדיון שלנו עכשיו הוא על הגז.

רוחמה אברהם-בלילא: אז תגיד: זו עוד אפליה כלפי המגזר של העסקים הקטנים והבינוניים.

משה גפני: נכון, אבל זה נושא הדיון שלנו.

משה גפני: נתחיל עם מנהל רשות הגז הטבעי.

משה גפני: בבקשה, אולי תוכל לתת תמונת מצב.

שוקי שטרן: אנחנו עוסקים היום בנושא של אספקת גז לתעשייה ולצרכנים קטנים ובינוניים.

שוקי שטרן: למעשה, אנחנו מדברים על הקמה של מערכות חלוקה והזרמת גז לצרכנים קטנים.

שוקי שטרן: אנחנו בתהליך די ארוך של הנושא הזה והיו גם דיונים כאן, בוועדת הכספים.

שוקי שטרן: רואים התחלה של פעילות מבורכת.

שוקי שטרן: הפעילות של מערכות החלוקה החלה דווקא באזור הנגב.

שוקי שטרן: אזור הנגב אמור להיות האזור הראשון שצרכני תעשייה יתחברו עליו.

שוקי שטרן: יושב כאן, בין היתר, בעל רישיון החלוקה באזור הנגב, "חברת נגב גז טבעי" שפועלת באזור הנגב ומתכוונת לחבר צרכנים למערכות הגז הטבעי החל מסוף השנה הזו.

שוקי שטרן: כשהיינו בישיבת הוועדה הקודמת יושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת מאוד רצו שמפעלי התעשייה באזור הנגב יתחברו מהר יותר, אבל לוח הזמנים הוא כזה, ואני מקווה שיעמדו בלוח הזמנים ברישיון, שמערכת התשתית באזור הנגב לצרכנים הראשונים שחתמו הסכמים עם חברת החלוקה יתחברו עד לסוף שנה זו.

שוקי שטרן: יחד עם זאת, קיימת סוגיה מאוד חשובה של אספקת הגז עצמו.

שוקי שטרן: לא מספיק שהתשתית תהיה מחוברת, צריך שגם יהיה אפשר לספק גז ויהיה גז זמין לחברות התעשייה שמתחברות למערכת.

משה גפני: מה המצב בקשר לתשתיות?

שוקי שטרן: אני מציע שחברת "נגב גז טבעי" שנמצאת כאן תפרט בעניין גם לגבי מספר הצרכנים שחתמו אתם הסכמים, גם לגבי הסבות, אם הם יודעים.

שוקי שטרן: נדמה לי שמספר הצרכנים שחתמו על הסכמים איננו רב ביותר, לצערנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אין פה שום התחייבות על אספקת גז סדירה אני מבינה, אז איך הלקוחות האלה יחתמו מבלי שיש איזושהי - - -

שוקי שטרן: רציתי להתחיל לדבר על הגז עצמו.

שוקי שטרן: היושב-ראש ביקש ממני לפרט יותר בנושא התשתית, ואני עושה את זה.

משה גפני: על הכול – גם זה ואחרי זה גם הגז עצמו.

שוקי שטרן: מי שחתם הסכמים, מערכת התשתית תחובר אליו.

שוקי שטרן: חברת "נגב גז טבעי" שנמצאת כאן יכולה לפרט כמה צרכנים חתמו אתה ומה לוח הזמנים של החיבור שלהם.

רוחמה אברהם-בלילא: גם לגבי אספקת הגז הסדירה.

משה גפני: תאפשרו לו לדבר ברצף.

משה גפני: זה לגבי התשתיות.

שוקי שטרן: זה לגבי התשתיות באזור הנגב.

שוקי שטרן: יש בעל זיכיון באזור דרום שהוא בין אשדוד לאשקלון, שיש לו לוח זמנים והוא יחבר צרכנים בתוך כשנתיים.

שוקי שטרן: באזור המרכז יש בעל רישיון, שלצערי, למיטב ידיעתי, אף צרכן לא חתם אתו הסכם על אספקה של שירותי התשתית.

שוקי שטרן: זה המצב.

שוקי שטרן: שני מכרזים נוספים נמצאים באוויר, כולל הגעה לאזורים הצפוניים ביותר של הארץ, כולל מתן מענקים לבעל רישיון שייבחר, בסדרי גודל שיאפשרו הקמת התשתית בלוח זמנים סביר.

שוקי שטרן: נעבור לגז.

שוקי שטרן: היום אין גז.

משה גפני: לגבי הגז עצמו, מי נמצא מאגף התקציבים?

משה גפני: אה.

משה גפני: ומה עם שאול מרידור?

אורן משה: אני לא יודע.

משה גפני: איך אתם, באגף התקציבים, מחלקים את העבודה?

משה גפני: מי הולך לוועדת החוץ והביטחון, מי הולך לוועדת הכספים?

אורן משה: אני הולך בכל מקרה לוועדת הכספים.

אורן משה: בכל מקרה, אעשה כמיטב יכולתי לייצג.

משה גפני: אבל זה לא בסדר ששאול לא נמצא.

משה גפני: גם אתה וגם שאול, מדובר על נושא מרכזי.

אורן משה: אני כבר לא בתמ"ת, עברתי לצוות אנרגיה.

אורן משה: אני פה מהצד של הגז, לא מהצד של המפעלים.

משה גפני: אתה בסדר גמור.

משה גפני: אמנם אתה באגף התקציבים אבל בכל אופן אתה חריג ואתה בסדר.

משה גפני: אבל שאול מרידור היה בכל ההסכם של אספקת הגז, צריך להיות עליו פיקוח של הכנסת.

משה גפני: אני רוצה לדעת אם מה שהוא עשה היה טוב או לא.

משה גפני: אני מבקש שהוא יבוא, תמצא איזו דרך להגיד לו שיבוא.

משה גפני: בבקשה.

שוקי שטרן: המצב של אספקת הגז איננו קל.

שוקי שטרן: גם היום וגם בקיץ הקרוב יש כמות מצומצמת ביותר של גז שהוא זמין למשק הישראלי, בסדר גודל 10%–20% מהצריכה בפועל שהיתה יכולה להיות אם היתה פה אספקה גם ממצרים וגם ממקורות אחרים.

שוקי שטרן: זה המצב, והוא אמור להשתפר רק לקראת אפריל 2013 כש"תמר" תיכנס למשק הישראלי.

שוקי שטרן: "תמר" תיכנס למשק הישראלי עם יכולת לא מלאה של 100% אספקה, יכולת בסדר גודל של 1 מיליון קוב לשעה.

שוקי שטרן: 1 מיליון קוב שעה, כשמכפילים במספר שעות, היא כמות מאוד מכובדת של בין שמונה לתשעה BCM לשנה, אם הצריכה היתה מלאה, לאורך כל שעות היממה.

שוקי שטרן: הצריכה איננה מלאה והאספקה הזאת, של כ-1 מיליון קוב שעה לא תספיק לכל צורכי המשק.

שוקי שטרן: לכן, החל מסוף שנה זו, אם הכול יהיה בסדר, תהיה אפשרות גם לייבא LNG למדינת ישראל באמצעות בוי שמוקם באזור חדרה, שיש לו קיבולת נוספת של אספקה.

שוקי שטרן: נכון, זה גז יותר יקר אבל הקיבולת אפשרית והיא יותר טוב.

שוקי שטרן: גם הבוי וגם האספקה מ"תמר" יוכלו לספק את מלוא התצרוכת של המשק הישראלי בשלוש-ארבע השנים הקרובות.

שוקי שטרן: כמובן, יש בעיה של הסדרה - מי משלם את הגז היותר יקר ומי משלם את הגז הזול יותר.

שוקי שטרן: מטבע הדברים, יבוא של LNG אפשרי רק לצרכנים מאוד-מאוד גדולים שיודעים לעשות את העסקאות הנדרשות של ייבוא LNG.

שוקי שטרן: זה נכון לחברת החשמל, זה נכון אולי לעוד חברה או שתיים שצורכות גז בישראל, החברות הגדולות ביותר.

שוקי שטרן: אנחנו מצפים שהחברות האלה אכן יעשו את זה.

שוקי שטרן: חברת החשמל נמצאת בהליך של התקשרות לאספקה של גז טבעי לישראל.

משה גפני: מה זה יודעים?

שוקי שטרן: יש להם את היכולת המסחרית והטכנית לעסוק בעסקאות כאלה, יש להם כמובן את היכולת הפיננסית וכל הכלים להתקשר בהתקשרויות מהסוג הזה, גם עם אוניות וגם עם ספקים.

שוקי שטרן: אלה עסקאות של 50–60 מיליון דולר כל עסקה.

שוקי שטרן: מטבע הדברים, זה לא עסקאות של צרכנים קטנים ולא מפעלים תעשייתיים.

שוקי שטרן: רוב הצרכנים הגדולים חתמו עסקאות עם "תמר".

שוקי שטרן: חלקם, כמו חברת החשמל, ייבאו LNG למדינת ישראל ואנחנו צריכים להסדיר לשנתיים-שלוש הקרובות, שזו התקופה שבה יש קיבולת מוגבלת של אספקה מ"תמר", שגם צרכנים אחרים יוכלו לקבל גז מ"תמר".

שוקי שטרן: נעשה הליך בשבועיים-שלושה האחרונים, גם על-ידי הממונה על ההגבלים העסקיים וגם על-ידי רשות החשמל, של הכרה בחוזים שנחתמו עם "תמר".

שוקי שטרן: עדיין לא נכנסנו לסוגיה של אספקה לצרכנים קטנים.

שוקי שטרן: יש חברות שיווק שמעוניינות לקנות גז עבור הצרכנים, בעיקר הצרכנים התעשייתיים, שחלקם יושבים כאן מסביב לשולחן.

שוקי שטרן: התחילו מהלכים, שעדיין לא הסתיימו, של אספקת גז לגורמים האלה.

שוקי שטרן: אני מאמין שהדברים האלה יסתדרו.

שוקי שטרן: זה לא פשוט, זה לא קל, יש לנו עוד כמה חודשים להסדיר את העניין הזה ואני רוצה לקוות שהעניין יוסדר.

משה גפני: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: רגע, יש לי שאלה.

רוחמה אברהם-בלילא: האם נכון מה שאני מבינה, שיש פער של משהו כמו ארבעה חודשים עד סוף השנה, עד ש"תמר" אולי תוכל לספק גז לעסקים הקטנים והבינוניים?

שוקי שטרן: "תמר" לא תוכל לספק גז לאף אחד לפני אפריל 2013.

משה גפני: הוא אומר שלעסקים הגדולים – חברת החשמל ועוד שניים אחרים – היא תוכל לספק גז.

משה גפני: לבינוניים ולקטנים היא לא יכולה, הם לא יודעים עדיין לעשות את זה.

ציון פיניאן: המשמעות היא גזר דין מוות לקטנים.

ציון פיניאן: יפטרו עובדים.

יעקב אדרי: מי שפחות חזק ימות.

יעקב אדרי: את הנאום הארוך הזה שמעתי גם בשנה שעברה.

משה גפני: כן, אבל עכשיו זה על הגז עצמו.

יעקב אדרי: את הדרום לא סופרים.

משה גפני: נתחיל בירוחם.

משה גפני: אני רוצה לדעת גם מ"פניציה" וגם מראש המועצה.

משה גפני: מר שטרן אומר שאתם קטנים ובינוניים.

משה גפני: "פניציה" לא חתמה על הסכם עם "תמר", נכון?

משה וקסלר: לא.

משה גפני: אז אני מציע שתעברו ללוס אנג'לס.

רוחמה אברהם-בלילא: גם המפעל של הנייר באופקים לא חתם.

משה גפני: אין עתיד ל"פניציה" בירוחם.

משה גפני: את זה אומר משרד האנרגיה.

ציון פיניאן: יזרקו 250 משפחות החוצה ובזה נגמר הסיפור.

משה גפני: כן, יזרקו אותם.

משה גפני: ראש המועצה, בבקשה.

משה גפני: קראת לשאול מרידור?

אורן משה: כן, סימסתי לו.

אורן משה: הוא עדיין לא השיב לי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כדאי שישיב, יש לי מה להגיד לו.

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני מודה לך שאתה עוקב אחרי הדיון הזה.

מיכאל ביטון: הייתי פה לא מזמן, תמשיכו לנשוף בעורף של הרגולטורים והמשרדים כל חודש, עד שנגיע לתוצאה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת ציון פיניאן היה אתי ב"פניציה" אתמול.

מיכאל ביטון: נושא הגז הטבעי לירוחם הוא הדבר הקריטי ביותר לעתידה של ירוחם.

מיכאל ביטון: יש שלושה מפעלים, הגדולים ביותר שלנו שתלויים בגז טבעי: "פניציה", "נגב קרמיקה" ו"קוניאל" לרעפים.

מיכאל ביטון: יחד יש שם כאלף עובדים.

מיכאל ביטון: הם מפסידים כספים, עשרות מיליוני שקלים בשנה על קניית גז מזוט במקום גז טבעי ובעצם אין להם הזדמנות שווה לתחרות במשק.

מיכאל ביטון: הם מתחרים עם ייבוא מטורקיה, שעלות האנרגיה שם היא בדולרים בודדים ליחידה ביחס לעשרות דולרים ליחידה פה.

מיכאל ביטון: לכן אני מבקש שהוועדה הזאת תדרוש שקודם כל יעמדו בלוחות הזמנים של אפריל 2013.

מיכאל ביטון: זה רק עוד עשרה חודשים ועוד לא עשו אפילו חפירה אחת בדרך לירוחם כדי לשים את הצינור.

מיכאל ביטון: מי שהצהיר שהוא יביא גז למפעלים באפריל 2013 - שיעמוד במילה שלו.

מיכאל ביטון: דבר שני, מדברים על עדיפויות שהן קודם כול לתת את הגז למפעלים גדולים, אחר כך לחברת החשמל ואם יישארו פירורים ייתנו למפעלים קטנים.

משה גפני: הסדר הוא הפוך: קודם לחברת החשמל, אחרי זה המפעלים הגדולים ואחרי זה הקטנים.

מיכאל ביטון: אני חושב שפה זה מקרה קלאסי של תעשייה משגשגת שמשקיעה במפעלים; "נגב קרמיקה" משקיעים עכשיו 170 מיליון שקלים במפעל חדש; "פניציה" משקיעה מעל 100 מיליון ומוסיפה בהסבה לגז.

מיכאל ביטון: אנחנו חייבים רק לאפשר להם להתקיים בשוויון הזדמנויות על משאב לאומי, שלא מגיע בזמן, לא בנגישות ולא בעדיפות הנכונה.

יעקב אדרי: למרות כל ההבטחות, הרב גפני.

יעקב אדרי: קיבלנו הבטחות בשנה שעברה.

משה גפני: כן, אבל היום כבר אין פריבילגיה של קואליציה ואופוזיציה, היום כולם קואליציה, כולנו בבוץ.

מיכאל ביטון: בגלל זה אני דואג.

יעקב אדרי: לכן כולם צריכים להסתער על זה.

משה גפני: תודה, אדוני ראש המועצה.

משה גפני: יושב-ראש "פניציה", מר וקסלר.

משה גפני: בבקשה.

משה וקסלר: בוקר טוב ותודה שאתם מעלים את הנושא הזה, כי הנושא הזה מבחינתנו קריטי.

משה גפני: כמה עובדים יש לכם?

משה וקסלר: ב"פניציה" יש 250 עובדים ישירים ו-50 עובדים לא ישירים.

משה גפני: כולם תושבי ירוחם או מכל האזור?

משה וקסלר: 80% הם תושבי ירוחם והיתרה מדימונה.

משה וקסלר: אנחנו מפעל שהיה בקשיים גדולים מאוד לאורך הרבה מאוד שנים, ובהשקעה של קרן מנדל בית-ספר למנהיגות, כאקט ציוני, הושקעו במפעל הזה למעלה מ-100 מיליון שקל והוא הפך למפעל רווחי.

משה וקסלר: אנחנו מספקים כחצי מתצרוכת מדינת ישראל בבקבוקים, מייצרים כ-300 מיליון בקבוקים בשנה.

משה וקסלר: אנחנו המפעל היחידי במדינת ישראל שממחזר את כל הזכוכית, חומר הגלם שלנו הוא מחזור זכוכית במקום לקבור אותה.

משה וקסלר: אנחנו, כמפעל, מסוגלים לספק תצרוכת אפילו יותר גדולה.

משה וקסלר: בשנתיים האחרונות עלויות האנרגיה מוטטו אותנו.

משה וקסלר: רק כדי שיהיה סדר גודל – מהוצאה של כ-30 מיליון שקל למזוט בשנה הגענו השנה ל-48 מיליון, כשמחירי הייבוא לא השתנו כי הטורקים קונים גז באותם מגהBTU תשעה דולר או בעשרה דולר, אנחנו מוציאים היום למעלה מ-20 דולר.

משה וקסלר: אין לנו שום יכולת להתחרות.

משה וקסלר: ביצענו הסבה של המפעל, היום אנחנו נמצאים אחרי השקעה גדולה מאוד של קניית תנור חדש ב-50 מיליון שקלים; עוד 25 מיליון שקלים השקענו בהסבה של כל המערכות לגז.

משה וקסלר: אם לא יגיע גז טבעי ל"פניציה" דינה מוות.

משה גפני: איפה עומד העניין?

משה גפני: תרענן את זיכרוננו.

משה גפני: יש שתי סוגיות שעומדות על הפרק.

משה גפני: א', זה ההולכה, התשתית.

משה גפני: ב', אספקת הגז עצמו.

משה גפני: איפה עומדת התשתית?

משה וקסלר: מבחינת התשתית יש הבטחה שעד אפריל בשנה הבאה התשתית תהיה מוכנה.

משה וקסלר: עד היום לא חפרו מטר של צנרת - - -

יעקב אדרי: גם בשנה שעברה הבטיחו אותה הבטחה.

משה וקסלר: ישנה הבטחה שתגיע הצנרת ואני מאמין שיעמדו בזה.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: לגבי הגז עצמו?

משה וקסלר: למיטב ידיעתי, מבחינת הידיעה שלי, הם התחייבו והם מבטיחים שהם יעמדו.

משה וקסלר: הנקודה שעומדת כרגע על הפרק היא יכולת אספקה של גז למפעל.

משה וקסלר: צנרת תהיה, מפעל שמוכן לקלוט גז יהיה, אבל השאלה היא אם יהיה גז.

משה וקסלר: אם יפנו את כל כמויות הגז לתצרוכת החשמל אנחנו פשוט לא נחיה עוד שנתיים במצב שאנחנו נמצאים, שלא יהיו אי-הבנות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אופקים - מנכ"ל "שניב", פסח ברנט.

פסח ברנט: תודה.

פסח ברנט: קודם כול אני חייב להגיד תודה לוועדה ולכל הגורמים.

פסח ברנט: מאז הישיבות האחרונות יש הרבה עבודה בפועל - - -

משה גפני: על מה אתה אומר תודה?

פסח ברנט: אני מדבר על הנחת התשתית, מילה טובה.

פסח ברנט: מאז הישיבה האחרונה אנחנו רואים שיש תנופת עשייה גם לגז וגם לנגב בתהליך האישורים.

פסח ברנט: אני מאמין שעד פברואר בשנה הבאה תהיה פרישה גם בירוחם וגם באופקים.

פסח ברנט: אבל דווקא בגלל שהתשתית מתקדמת החלמאות במיטבה.

משה גפני: הגשתם בג"ץ?

פסח ברנט: שלחנו מכתב שנפנה לבג"ץ אם לא יהיה לזה פתרון.

משה גפני: לא הגשתם עדיין.

פסח ברנט: לא.

פסח ברנט: שלחנו מכתב שנצטרך להגיש בג"ץ, ואסביר גם למה.

משה גפני: תגיד לפני זה את העובדות.

פסח ברנט: העובדות הן שהתשתית כנראה תתפרש במהלך החודשים הקרובים עד לסוף השנה, ופתאום אנחנו מגלים שאין גז.

פסח ברנט: באפריל 2013 יזרום במשק גז בהיקף שבין שבעה לשמונה BCM.

פסח ברנט: הכמויות המדוברות לכל התעשייה הבינונית והקטנה עד 2016 הן, אני מעריך, 0.7 BCM – 10% מכל קיבולת הצינור.

פסח ברנט: על זה מדברים.

פסח ברנט: לא צריך לשכוח שהמפעלים הבינוניים והקטנים באופקים ובירוחם - נמצא פה גם אייל מ"ופרוג'ט" - - -

משה גפני: כמה עובדים יש לך ב"שניב"?

פסח ברנט: יש לנו 250 עובדים ישירים ועוד 70 עקיפים, רובם מאופקים עצמה.

פסח ברנט: אנחנו נמצאים בסיטואציה שבה מדובר על 10% מקיבולת הצינור.

פסח ברנט: אנחנו חושבים שהרגולטור הוא הגורם שצריך להסדיר את זה, שתהיה חלוקה באופן שוויוני.

פסח ברנט: אם באמת יש מחסור – כולם יקבלו חלק.

פסח ברנט: הזכירו פה אתה נושא של ההסכמים.

פסח ברנט: אנחנו ב"שניב" ועוד מפעלים כבר לפני שלוש שנים עמדנו ב"ים תטיס" וביקשנו הסכם גז.

פסח ברנט: אמרו לנו: נטפל בחברת החשמל ואחר כך נגיע אליכם.

פסח ברנט: ואז כשבאו אלינו פתאום לא נשאר גז.

פסח ברנט: זו חלמאות במיטבה, לא להאמין שזה קורה.

פסח ברנט: מפעלים השקיעו, אייל אומר שהשקיע מיליוני שקלים בהסבה למפעל, בעוד מספר חודשים כבר מסיימים להסב.

פסח ברנט: אז גם השקענו את הכסף וגם לא נראה גז.

פסח ברנט: בתחום הנייר שלנו המצב יותר חמור כי בסדרת ההסכמים שחתמו עליהם "נייר חדרה" חתם על הסכם.

פסח ברנט: למה?

פסח ברנט: כי הוא מפעל גדול.

פסח ברנט: ואנחנו, בתעשייה שלנו, עוד פעם נישאר במצב כמו ב-2007 עם כשל תחרותי מתמשך.

פסח ברנט: אני אומר את זה פה, ויושב פה גם יושב-ראש החברה, בסוף השנה בלי גז טבעי אנחנו נסגור את המפעל.

פסח ברנט: אל תחכו למצב שבו צריך לטפל באבטלה, טפלו בזה היום.

פסח ברנט: אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד.

פסח ברנט: קיבלתי עצות.

פסח ברנט: פנינו לממונה על ההגבלים, פנינו למשרד האוצר וקיבלנו עצה לעבוד בלילה, כשחברת החשמל לא צריכה את הגז.

פסח ברנט: הם כנראה לא יודעים להפעיל מפעלים, אני לא יודע איך מפעילים מפעלים כמה שעות בהתאם להספקי הגז.

פסח ברנט: זאת שערורייה לא נורמלית.

פסח ברנט: התעשייה הבינונית והקטנה היא הקטר של המשק ואותה לוקחים ואומרים: חכו לסוף.

פסח ברנט: זה לא שאין פתרון, יש פתרון.

פסח ברנט: אם הרגולטורים - רשות הגז, הממונה ומשרד האוצר - היו אומרים שאם יש נקודות חוסר מחלקים באופן שוויוני, אז היה לכולם.

פסח ברנט: היום חברת החשמל משתמשת עם BCM אחד, היא תשתמש בשלושה או ארבעה BCM.

פסח ברנט: היא לא צריכה לקבל את כל הכמות שלה.

פסח ברנט: אנחנו נמצאים פה בקריאה אחרונה ואנחנו מבקשים מהוועדה לקבל החלטה להטיל על הרגולטור לוח זמנים שבו ייתן פתרון איך יש לכולם, ואם כולם צריכים להשתמש ב-90% אז לכולם יהיו 90%.

משה גפני: מה אתה היית עושה לו היית הממשלה?

פסח ברנט: הפתרון הוא פשוט מאוד.

פסח ברנט: הפתרון הוא לומר שכל מי שזמין לקבל גז יחתום על הסכם לקבלת גז, כל אחד בהתאם ליכולת המסחרית שלו.

משה גפני: אבל אין מספיק.

משה גפני: איך מחלקים את זה?

פסח ברנט: בנקודות שאין מספיק כולם מקבלים 80%.

פסח ברנט: מחלקים את זה בצורה שוויונית.

משה גפני: למה, לפי דעתך, לא עושים את זה?

פסח ברנט: בגלל שיש פה גורמי לחץ שהם חזקים יותר וגדולים יותר ועוד פעם רומסים את הקטנים.

פסח ברנט: היה לגיטימי לדרוש העדפה לקטנים; אנחנו לא מבקשים את זה.

פסח ברנט: אנחנו מבקשים יכולת שוויונית.

פסח ברנט: אם צריך להשלים מהמצוף הימי בגז שהוא פי ארבעה יותר יקר – כולנו נשלם, אבל על 10%, לא על ה-100%.

פסח ברנט: היום רוצים לתת לחזקים את הגז הזול ואותנו למעשה לסגור.

פסח ברנט: אני אומר את זה פה: ייסגרו עשרות מפעלים מכיוון שהרבה מפעלים מחזיקים מעמד בקושי, כי יודעים שיש אור בקצה המנהרה.

פסח ברנט: אם אין אור בקצה המנהרה אז בואו נסגור היום את המפעלים ונטפל באבטלה.

פסח ברנט: אין בעיה.

יעקב אדרי: איפה ראש העיר שלך?

פסח ברנט: ועדה קרואה.

משה גפני: הרצל בן-זקן, בבקשה.

משה גפני: אתה מערד?

הרצל בן-זקן: כן, אני מערד.

משה גפני: כמה עובדים יש לך?

הרצל בן-זקן: יש לנו היום 380 עובדים.

משה גפני: גם אתה צריך גז?

הרצל בן-זקן: כן, גם אנחנו צרכנים גדולים של גז.

משה גפני: ואתה נקרא בינוני או קטן?

הרצל בן-זקן: אני נקרא בינוני.

הרצל בן-זקן: עד לפני שנה היינו כ-650 עובדים, שחלקם פוטרו.

משה גפני: למה?

הרצל בן-זקן: בגלל שחלקו של המפעל שלנו עבר לירדן, בגלל עלויות.

קריאה: בירדן יש חשמל?

הרצל בן-זקן: כן, לצערנו.

הרצל בן-זקן: הכול שם זול יותר - גם האנרגיה, גם העובדים.

יעקב אדרי: הם מקבלים גם את הגז המצרי, אנחנו לא.

משה גפני: כן, אבל זו בעיה פוליטית.

יעקב אדרי: כן, זה נכון.

הרצל בן-זקן: אני חושב שזה מפעל הטקסטיל היחיד שנשאר בארץ היום והוא מתמודד, כמו שאמר חברי הנכבד מירוחם.

הרצל בן-זקן: יש לנו מלחמות די קשות עם הסינים, עם הטורקים ועם כולם ועלויות האנרגיה שלנו הן מאוד גבוהות.

הרצל בן-זקן: לפי כל המומחים תהיה הוזלה של 20%–25% בעלויות של האנרגיה שלנו, שלא נדבר על קוגנרציה, שאנחנו לא יכולים ללכת על זה בגלל שאין לנו גז.

הרצל בן-זקן: לערד יש כרגע ארבעה מפעלים גדולים, שבהם יש כ-2,000 עובדים, שכולם זקוקים לנושא של הגז: יש את "שפע תלמה", "מוטורולה", "פמול" ו"מגבות ערד".

משה גפני: התשתיות אצלכם בסדר, מתקדם לפי התוכנית?

הרצל בן-זקן: אני לא חושב, אבל יש תשתיות קודמות של חברת "מגל".

הרצל בן-זקן: ערד קיבלה בעבר גז טבעי מבאר שהיתה קרובה לערד, אבל היא הלכה והתרוקנה.

הרצל בן-זקן: אז ערד מרושתת מבחינת התשתית שלה.

הרצל בן-זקן: יש קו שיורד לכיוון "רותם דשנים", אני לא יודע עד לאן.

הרצל בן-זקן: אבל כרגע התחנה הגיעה ל"רותם דשנים" ויש תחנת חלוקה ל"רותם דשנים" ול"מפעלי ים המלח".

הרצל בן-זקן: אני לא חושב שהמרחק לערד גדול.

משה גפני: הנושא זה אספקת הגז.

הרצל בן-זקן: ברור.

משה גפני: זיו אטיאס ממפעל "נגב קרמיקה", בבקשה.

זיו אטיאס: אני מסכים עם כל הדברים שאמרו החברים.

זיו אטיאס: אוסיף שאנחנו כ-130 עובדים בירוחם.

זיו אטיאס: אנחנו משקיעים, כמו שראש המועצה אמר, כ-170 מיליון שקלים ואפילו יותר במפעל חדש, כשכל התכנון מתבסס על גז טבעי.

זיו אטיאס: כלומר אם אין גז טבעי אני לא יודע מה אנחנו עושים.

משה גפני: זה המצב?

זיו אטיאס: המפעל החדש אמור לקלוט עוד עובדים, שזה משהו שלא קורה הרבה.

משה גפני: בקיצור, אם אין גז לא יהיה מפעל.

זיו אטיאס: אין ספק.

זיו אטיאס: יש עוד נקודה שלא דיברו עליה אנשי המקצוע - הקמה של PRMS , שצריך ש"נתיבי גז" ו"נגב" ייתנו תשובה, כי בלי הקמה של הדבר הזה - - -

משה גפני: טוב, זה ברור.

משה גפני: אנחנו מדברים על שני דברים שהם אחד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורן משה, מה יהיה?

משה גפני: אתם רוצים לסגור, כמו את "פרי הגליל"?

משה גפני: אתה מבין את המשמעות של מה שקורה פה עכשיו?

משה גפני: עוד פעם נצטרך להתערב, להביא כסף?

משה גפני: מה לעשות?

אורן משה: אתייחס למעורבות של הממשלה בהסכם הגז ואחר כך גם אתייחס ספציפית - - -

ציון פיניאן: הכי טוב שתתייחס לצינור.

משה גפני: לו הייתי במקומך הייתי מתחיל דווקא מהסוף, אבל זכותך להגיד איך שאתה רוצה.

משה גפני: מה זה מעורבות הממשלה?

משה גפני: ישב שאול מרידור עם דיוויד גילה, עם מנכ"ל משרד האנרגיה, עם רשות הגז וקיבלו החלטה.

משה גפני: הרי דיברתי עם כולם לפני שקיימתי את הדיון הזה.

משה גפני: הם אמרו: קיבלנו החלטה, והתחילו להסביר לי באריכות למה, מבחינת הציונות, בסוף יהיה גז.

משה גפני: אמרתי: אבל אני לא עוסק בציונות עכשיו, עכשיו אני עוסק בגז.

משה גפני: למה לא מחלקים?

משה גפני: כמו שאמר פסח ברנט, למה לא מחלקים את האחוזים לפי גודל המפעלים, באופן שוויוני?

אורן משה: בעצם אתה שואל למה לא מקבלים החלטת מדיניות על התערבות באופן הקצאות הגז, בהנחה שבשעות השיא יש יותר ביקוש ממה שיש יכולת להעביר.

משה גפני: מי מקבל החלטה שנותנים 100% לחברת החשמל ואפס אחוז ל"פניציה"?

משה גפני: מי מקבל את ההחלטה הזאת?

אורן משה: כמו שאין מי שמקבל החלטה למי בנק הפועלים או חברת "סלקום" מוכרים את השירותים שלה או למי "כימיקלים לישראל" מוכרת את האשלג שלה, אין במדינת ישראל מישהו שתפקידו לחלק את משאב הגז בין צרכנים.

אורן משה: זאת היא אמירה.

רוחמה אברהם-בלילא: אמירה קשה מאוד.

אורן משה: אבל זאת העובדה.

פסח ברנט: הם התערבו, אבל התערבו לטובת האחים עופר.

פסח ברנט: משרד האוצר התערב ודרש התחייבות.

יעקב אדרי: זה לא נכון מה שהוא אומר.

יעקב אדרי: ברור שיש התערבות מראש ואתם - - -

פסח ברנט: אגב, נמצאת פה רשות ההגבלים - - -

משה גפני: לא, לא, מר ברנט.

משה גפני: בבקשה, אני מאפשר לך להגיד את הכול.

אורן משה: אעמיד את הדברים על דיוקם.

יעקב אדרי: ברור שיש התערבות, ברור שיש מדיניות.

יעקב אדרי: היא לא מוצהרת, אבל בפועל זה ככה.

אורן משה: ההתערבות שהיתה, היא היתה מהמקום של סוג של ההסכם שניתן לחתום עליו כאשר חותמים.

אורן משה: זה לא אומר שספק הגז בהכרח יחתום על ההסכם הזה.

אורן משה: יש בעיה אמיתית גם עם יצרני חשמל שהם לא חברת החשמל, שאין להם מקום בצינור ב-2015.

אורן משה: זאת אומרת, הבעיה הזאת חלה לא רק על התעשייה אלא גם על יצרני החשמל.

אורן משה: הסיבה שהיתה התערבות בהקשר של יצרני החשמל - חשוב להדגיש כי אין כאן התערבות לגבי חלוקת המכסות – היא משום עם ישראל, דרך תעריף החשמל, משלם את עלות החשמל שמיוצרת על-ידי אותם יצרנים ולכן מדינת ישראל צריכה להחליט כמה מעלות הגז היא מכירה.

אורן משה: המדינה אומרת לו: אנחנו מכירים לך ב-X עלות, תחתום מה שאתה רוצה.

אורן משה: X העלות הזה גוזר גם את היכולת שלו לחתום על הסכם גז.

אורן משה: זה לא אומר כמה גז הוא יקבל, זה לא אומר מתי הוא יקבל את זה.

יעקב אדרי: המשמעות של זה היא בדיוק מה שהוא יקבל.

אורן משה: ממש לא.

יעקב אדרי: אתה אומר לו אחת, שתיים, שלוש – התוצאה ברורה.

אורן משה: יכולת הרכישה שלו מוגבלת כי הוא לא יקבל הכרה - - -

משה גפני: טוב, הלאה.

אורן משה: יכול להיות שיכולה לבוא מדיניות שאומרת שמתערבים בהקצאת הגז.

משה גפני: מי צריך לקבוע את המדיניות הזאת?

אורן משה: ממשלת ישראל באופן כללי – משרד האנרגיה ומשרד האוצר, לפי המטרות שרוצים להשיג.

משה גפני: ואתה, בתור משרד האוצר, ממליץ להתערב?

משה גפני: אתה מבין מה שהולך לקרות.

אורן משה: אני מבין את הקושי.

אורן משה: אני לא יודע מה הולך לקרות.

אורן משה: אני אף פעם לא יודע מה הולך לקרות.

משה גפני: נאמר פה על השולחן מה שהולך לקרות, לא על-ידי אחד ולא על-ידי שניים.

משה גפני: הם לא יוכלו להתמודד.

משה גפני: זה יעבור לירדן, יעבור למקומות אחרים.

משה גפני: יהיו מפעלי נייר בחדרה, לא יהיה מפעל נייר באופקים.

משה גפני: ראש הוועדה הקרואה ילך לשר הפנים, ויגיד לו – לא חשוב מה יגיד.

משה גפני: אבל לא תהיה עבודה, זה המצב.

משה גפני: אותו דבר בירוחם, אומר לך ראש המועצה.

מיכאל ביטון: יבקשו מענקים מהמדינה להנשים את המפעל.

משה גפני: ולא יקבלו.

מיכאל ביטון: לפעמים כן ולפעמים לא.

משה גפני: לא יקבלו.

משה גפני: רק אם אנחנו נתערב בכוח, אחרת לא יקבלו.

אורן משה: אין ספק שגז לתעשייה זה דבר טוב, זה מוזיל תשומות, זה מגדיל תחרותיות.

אורן משה: אני לא חושב שיש מישהו בממשלה שלא רוצה שמקסימום גז יגיע מה שיותר מהר למקסימום צרכנים.

אורן משה: עכשיו השאלה היא מה עושים.

אורן משה: יכול להיות שקביעה כזאת היתה משבשת משהו בתהליך שהיה מעכב את הבאת הגז בכלל למשק – עוד חוסר ודאות, עוד דיון.

אורן משה: כל מי שמכיר את עבודת הממשלה יודע שהחלטות כאלה לא מקבלים בעשר דקות.

אורן משה: כולם מבינים את המשמעות של מימון עלויות פיתוח של כמה מיליארדי דולרים להביא את הגז לישראל.

אורן משה: אני לא מדבר ספציפית על המקרה של "תמר", שהם העלויות נמוכות, אבל בטח בפיתוח העתידי של הגז.

אורן משה: הרגולציה הזאת היא מורכבת.

אורן משה: זה לא שאני שולח מישהו לשנות את שעות העבודה שלו ולהעביר פעילות ללילה, אבל כנראה שהמחסור הזה הוא מחסור נקודתי, כנראה שיש אפשרויות.

אורן משה: דיברתי עם ספקית הגז "תמר" ואמרו לי שבוחנים כל מיני אפשרויות להגדיל את היכולת להעביר גז גם בשעות השיא כדי לפתור את הבעיות.

אורן משה: שמעתי שחלק מהתעשיינים גם כן מקיימים את הדיאלוג הזה עם ספק הגז.

פסח ברנט: ספק הגז אמר שהוא אדיש לזה.

פסח ברנט: ישבנו אתו אתמול ועם התאחדות התעשיינים, הוא אמר שהוא אדיש.

משה גפני: מי זה ספק הגז?

פסח ברנט: "נובל אנרג'י".

פסח ברנט: הוא אמר שאם הממשלה תורה לו הוא יחלק כפי שיורו לו.

פסח ברנט: אין לו שום בעיה, הוא אדיש לזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הוא יודע שבחוזה שהוא חתום הממשלה לא יכול להורות לו כמו שהוא מציג את זה פה.

פסח ברנט: היא יכולה.

פסח ברנט: יכלו גם להתנות את זה מראש, ידעו מראש שיש בעיה.

אורן משה: מכיוון שכרגע ממילא מדברים על גז שאמור להגיע רק ברבעון הראשון של 2013 אז אנחנו, כממשלה, כן מקיימים דיאלוג עם ספקית הגז כדי לראות מה אפשר לעשות כדי שבשעות השיא אפשר יהיה לתת גז למקסימום צרכנים.

אורן משה: לא יכול להגיד שאנחנו בשלב כזה שאנחנו יודעים לפרוש את מכלול הפתרונות האפשריים.

אורן משה: אבל חשוב לי להגיד שברור לנו התועלות והצורך של גז טבעי גם לתעשייה וגם לספקים שהם לא יצרני חשמל.

משה גפני: אתה לא יכול להגיד שברורות לך התועלות, אתה צריך להגיד מה אתה הולך לעשות.

יעקב אדרי: הוא משתתף בצערם.

משה גפני: מי נמצא מ"נובל אנרג'י"?

משה גפני: אין.

משה גפני: נועה אלמוג נמצאת פה?

אורן משה: תיקון לפרוטוקול: לא דיברתי עם "נובל אנרג'י", דיברתי עם "דלק".

אורן משה: זה הצד השני בשותפות.

משה גפני: בנימין זומר מ"נובל" לא נמצא?

משה גפני: טוב.

משה גפני: מה רצית להוסיף?

שוקי שטרן: אני רוצה להוסיף שני משפטים.

שוקי שטרן: מר ברנט אומר: אם הממשלה תורה להם אז כך וכך.

שוקי שטרן: בואו לא ניקלע לפינה של עשיית הטעות שהרגולציה היא שתקבע לספק הגז X, Y או Z ולהסיר כל אחריות מספק הגז.

שוקי שטרן: אנחנו לא נהיה במצב הזה, לא נלך בנתיב הזה.

שוקי שטרן: האחריות על אספקת הגז בהתאם להסכמים שנחתמים ושיאושרו תהיה על הספק.

שוקי שטרן: לא ניתן לו את הנוחות שהוא יעמוד בתנאים רגולטיביים כאלה או אחרים - - -

משה גפני: לא יהיו מפעלים.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה סותר את עצמך.

שוקי שטרן: לא, לא.

שוקי שטרן: סליחה, רבותי.

שוקי שטרן: לכן אנחנו נדרשים לעבודה קשה יותר, מורכבת יותר, על מנת לדאוג שמאפריל - -

ציון פיניאן: לא תהיה לכם עבודה יותר.

ציון פיניאן: מרגע שתגידו "לא" הם ייסגרו, אז אין מה לספק.

שוקי שטרן: - - שמאפריל 2013 גם למפעלים שחתמו הסכמים ויחוברו למערכת התשתית יהיה גז.

פסח ברנט: ומה עם 2015?

שוקי שטרן: וגם ב-2015, מר ברנט.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי נמצא מהרשות להגבלים עסקיים?

משה גפני: בבקשה.

מורן מיארה: אני רוצה להצטרף לדברים שאמרו כאן של אורן ושוקי.

מורן מיארה: ההחלטות של הממונה על ההגבלים עסקיים פורסמו לפני שבוע, להערכתי, לגבי שלושה הסכמים שנחתמו והובאו לאישורו.

מורן מיארה: הרשות להגבלים עסקיים, מטבעה כרשות תחרות, כשהיא קיבלה את ההסכמים האלה היא שקלה שיקולים של תחרות משני היבטים: גם בשוק של ספקי הגז - כלומר שהשוק לא יהיה חסום בהסכמים ארוכי טווח שלא יהיה כדאי לספקי גז אחרים להתחרות בהיבט הזה של גז טבעי; וגם הסתכלה על ההיבט התחרותי במה שנקראה בחוליות התחתונות - איך צרכני הגז יוכלו להתחרות.

מורן מיארה: ההסכמים האלה מאוד מורכבים.

מורן מיארה: הבעיה מורכבת בגלל קיבולת הצינור.

מורן מיארה: הבעיה העיקרית היא קיבולת הצינור מ"תמר".

מורן מיארה: במסגרת הזאת ניסו כל הרגולטורים שישבו על המדוכה לעשות כמיטב יכולתם ובמין מלאכת מחשבת ליצור כל מיני חללי זמן שבהם ניתן יהיה לרכוש גז.

משה גפני: זה מסובך, מסובך בשבילי.

משה גפני: את יכולה להסביר בדיוק?

משה גפני: למה אי-אפשר?

משה גפני: אני חושב שזה התפקיד שלכם.

משה גפני: אולי לא הבנתי כל כך, דיברתי עם דיוויד גילה.

משה גפני: למה לא נותנים שווה לכולם?

מורן מיארה: כפי שאמר אורן, למעשה זו החלטת מדיניות של איך מנהלים.

משה גפני: זה לעשות מונופול.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שהחברות הגדולות יקבלו את מלוא הגז והחברות הבינוניות והקטנות לא יקבלו כלום.

משה גפני: מותר להשאיר את זה ככה?

שוקי שטרן: כן, אבל אנחנו לא רוצים להוריד אחריות מהספק.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה מתערב בעבודתה של עורכת הדין מההגבלים העסקיים.

מורן מיארה: ההחלטה איך לנהל את משק האנרגיה של מדינת ישראל היא החלטה - - -

משה גפני: אבל זה יוצר מונופול.

משה גפני: מישהו קיבל החלטה דרקונית שיוצרת מונופול על הגז.

משה גפני: הדוגמה הטובה ביותר היא מפעלי הנייר.

משה גפני: יש מפעל נייר אחד בחדרה שמקבל גז ויש מפעל נייר באופקים שלא מקבל גז.

משה גפני: זה בסדר מבחינת ההגבלים העסקיים?

משה גפני: בחנתם את זה?

מורן מיארה: אנחנו מתסכלים על ההסכם הזה מכיוון שגם ההסכם של "נייר חדרה" הוגש לפתחנו ונבדק.

מורן מיארה: הסכמי הגז מותנים באישור שלנו, אז הוא נבחן.

מורן מיארה: הסיפור שמדובר כאן במונופול לכאורה - יצאנו בשימוע לקראת הכרזה על מונופולין על מאגר "תמר" על מנת שנוכל לבצע פיקוח של רשות ההגבלים העסקיים מכוח הכלים של הממונה לפיקוח על מונופולין בהיבט הזה.

מורן מיארה: לכשיסתיים ההליך, ואם אכן יוכרז המונופול הזה, נוכל לעשות כלים בפיקוח הזה.

מורן מיארה: אבל ההצעה שמציעים כאן החברים, של אחוזים שוויוניים לכולם, זו החלטת ממשלה שהיא כבדה, היא מעבר להחלטה של רשות תחרות.

מורן מיארה: זו החלטה איך לנהל את משק האנרגיה של מדינת ישראל: האם אני רוצה שאזרחי מדינת ישראל ישלמו יותר על חשמל כיוון שחברת החשמל מקבלת פחות?

מורן מיארה: זו החלטה שאפשר לקבל.

משה גפני: בקיצור, הישועה לא הגיעה היום מההגבלים העסקיים.

משה גפני: לפעמים כן, היום לא.

מורן מיארה: נעשו ניסיונות גם בפטורים שניתנו ליצרני החשמל הפרטיים, ואפשר לראות בהחלטות שמפורסמות באתר.

מורן מיארה: אמר הממונה שלפחות 15% מהגז שהן רוכשות ולא משתמשות בו הן יכולות למכור הלאה לחברות שיווק על מנת שיתפתח שוק משני של גז טבעי.

רוחמה אברהם-בלילא: יש מצב כזה הלכה למעשה?

קריאה: יספסרו בגז.

משה גפני: לא כל כך הבנתי מה שאת אומרת.

משה גפני: אני אקנה גז ואמכור את זה הלאה?

רוחמה אברהם-בלילא: כמו שספסרו במים, ככה יספסרו בגז.

משה גפני: אני מקבל גז, השני לא מקבל.

מורן מיארה: 15% מזה תוכל למכור.

משה גפני: אמרתי בהתחלה, כנראה לא הבנת, שאני לא מבין מהר.

משה גפני: תתקני אותי אם אני טועה: אני מקבל גז.

משה גפני: השני לא מקבל גז בכלל.

משה גפני: אני מקבל גז מעבר למה שאני צריך, ואז אומרים לי שאני יכול למכור את זה למישהו אחר.

מורן מיארה: זה תיאור קצת לא נכון של המצב.

משה גפני: אז תסבירי לי איך אני מוכר גז אם אני צריך אותו.

מורן מיארה: זה ניתן בשתי החלטות לשני יצרני חשמל פרטיים.

מורן מיארה: נכתב שם שאם כמות הגז שהם התחייבו לרכוש – הרי בחוזה גז מתחייבים לרכוש כמות מסוימת של גז - לא הצטרכו אותה בגלל הצרכים שלהם, זמינות משתנה וכדומה, הם יוכלו למכור 15% מתוכה הלאה על מנת לפתח שוק משני של גז טבעי.

משה גפני: אבל אם אני לא צריך שלא ימכרו לי.

משה גפני: למה מוכרים לי ואני מוכר את זה הלאה?

יעקב אדרי: מראש הם לוקחים כמות גדולה יותר כדי שאחר כך ירוויחו על זה.

מורן מיארה: הוא לא יכול לדעת.

יעקב אדרי: ברור שלוקחים יותר.

משה גפני: בבקשה, אדוני.

אלי שלטון: אני רוצה שנבין משהו.

אלי שלטון: כל האדונים הנכבדים האלה אמורים לקבל את הגז שלהם דרך חברות שיווק לגז.

אלי שלטון: המפיקות, מטעמים נוחים מאוד, מכרו את כל הגז מלכתחילה לכל הגדולים.

אלי שלטון: כשרצית גז הם אמרו: אנחנו צריכים לגמור עם חברת החשמל.

אלי שלטון: בהתחלה אמרו שצריך לגמור עם החלטת הממשלה, איך יהיה הגז.

אלי שלטון: אחר כך גמרו עם החברות הגדולות ועכשיו כשמגיעים לרכוש גז הם אומרים שאין גז, אין קיבולת.

אלי שלטון: אפשר לקבל עד 2014 ומ-2014 אין גז.

אלי שלטון: מה יעשה משה וקסלר?

אלי שלטון: מה יעשו "שניב"?

אלי שלטון: הם יעבדו עד 2014 עם גז ומ-2014 יעברו חזרה למזוט ולגפ"ם.

אלי שלטון: לא ברור לי גם הסיפור של האפשרות לכאלה שרכשו יתר גז למכור אחר כך.

משה גפני: מה אתה קשור לעניין?

אלי שלטון: אני משווק גז.

אלי שלטון: אני רוצה לחתום עם המפיק, לקנות ממנו גז ולמכור לאדוני האלה.

אלי שלטון: הם רוכשים את הגז דרכי, הם לא קונים את הגז ישירות מהמפיק.

אלי שלטון: אני לא יכול, כי אין קיבולת היום.

אלי שלטון: אין גז.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל באפריל 2013 יהיה לך.

אלי שלטון: כן, עד 2014.

אלי שלטון: זאת אומרת הם יוכלו לעבוד חצי שנה או שלושת רבעי שנה.

מירי רגב: ואחר כך?

אלי שלטון: אחר כך כבר אין גז.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה, אדוני.

אורן הרמבם: אני חושב שהמפעלים שנמצאים כאן העבירו את המסר בדבר חשיבות הגז בצורה יפה.

אורן הרמבם: אני רוצה לפתוח את המניפה ולהדגיש שהנושא הזה רלוונטי לא רק למפעלים בנגב אלא תוך זמן קצר, שנתיים-שלוש, הוא יהיה רלוונטי גם למפעלים באזור הדרום – אשדוד, אשקלון, קרית גת – גם באזור המרכז.

אורן הרמבם: מדובר בעשרות מפעלים, אם לא מאות, שהם צרכני אנרגיה מאוד גדולים.

אורן הרמבם: אמנם הם מוגדרים כמפעלים קטנים ובינוניים לצורך העניין, אבל הם צרכני אנרגיה משמעותיים, שתשומות האנרגיה שלהם יכולות להגיע עד 20% או 30% מסל ההוצאות.

אורן הרמבם: אני רוצה גם להדגיש שאנחנו נמצאים בדיאלוג עם חברת "דלק", כמו שאמר מנכ"ל "שניב".

משה גפני: אתה מהתאחדות התעשיינים?

אורן הרמבם: כן.

משה גפני: בצפון אין בעיה?

אורן הרמבם: בצפון הבעיה תהיה, אבל רק החל מ-2015–2016 כי בצפון אין עדיין זכיין שיבנה את מערכות החלוקה.

משה גפני: אז מה עושים בצפון?

אורן הרמבם: אני חושב שרשות הגז יכולה לתת מענה גם לשאלה הזאת.

מירי רגב: אבל איזה מענה אתם מציעים?

משה גפני: מה קורה כרגע?

אורן הרמבם: כדי למנוע דיון דומה שנעשה לגבי המרכז והדרום - - -

משה גפני: לא ביקשתי עצה, שאלתי עובדה.

משה גפני: מה קורה היום במפעלים בצפון?

משה גפני: איך הם עובדים?

אורן הרמבם: המפעלים הגדולים בצפון, כמו למשל במפרץ חיפה, מחוברים כבר למערכת ההולכה.

אורן הרמבם: יש להם בעיה אחרת, של מחסור בגז.

אורן הרמבם: זו בעיה נפרדת מהבעיה שאנחנו מדברים כרגע, זה בגלל הבעיה ב"ים תטיס" והספק המצרי.

אורן הרמבם: יש מפעלים גדולים אחרים, באזור הגליל התחתון בעיקר, שיתחברו למערכת ההולכה ב-2014.

אורן הרמבם: אבל המפעלים הבינוניים שם אפילו לא רואים את הגז מעבר לפינה כי אין עדיין זכיין חלוקה שיבנה את מערכות החלוקה שאליהן מתחברים הצרכנים הקטנים והבינוניים.

אורן הרמבם: יש כאן תחושה שכל אחד זורק אותנו, את הצרכנים הקטנים והבינוניים, כמו כדור מאחד לשני.

אורן הרמבם: "דלק" אמנם מוכנה לנהל דיאלוג, אבל חד-משמעית הפתרון שיינתן על-ידם, בין אם זה דרך חברות השיווק ובין אם זה ישירות למפעלים, הוא לא פתרון של מאת האחוזים.

אורן הרמבם: כמו שנאמר כאן, מי שמכיר את התעשייה יודע שאין פתרון שהוא לא של מאת האחוזים.

אורן הרמבם: צריך אספקה אמינה וסדירה של גז טבעי 24 שעות ביממה.

אורן הרמבם: לכן נדרשת כאן התערבות של הרגולטור – של רשות הגז, של אגף התקציבים, של הממונה על ההגבלים - כדי להבטיח את זמינות הגז לתעשייה הקטנה והבינונית.

אורן הרמבם: פנינו בשבוע שעבר גם לרשות הגז וגם לאגף התקציבים, בפנייה שלנו ביקשנו להבטיח אחוז מסוים מתוך הקיבולת לטובת התעשייה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: המשמעות של כל הדיון הזה היא אחת - חוסר אספקת גז למפעלים האלה זה גזר דין מוות למפעלים, לעובדים וכמובן שזה גורר את כל הרשויות, את ראשי הרשויות.

רוחמה אברהם-בלילא: ואנחנו לא מדברים על רשויות חזקות, אנחנו מדברים על ירוחם, שאנחנו זוכרים את הירידה של מצנע לשם בניסיון להעלות אותה על המפה, ועכשיו יש את מיכאל ביטון שעושה שם עבודה נפלאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו זוכרים את אופקים, את שריפת הצמיגים.

משה גפני: מיכאל ביטון עושה עבודה טובה?

משה גפני: אבל השאירו לו גירעון גדול.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון, אבל הוא מתמודד.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא צריך עזרה גדולה מאוד, גם של הוועדה הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא סותר את העובדה - -

מיכאל ביטון: זה יהיה בדיון הבא בוועדת הכספים.

רוחמה אברהם-בלילא: - - זה לא סותר את העובדה שעוד מעט, למרות שהוא סובל מגירעון מאוד גדול וחוסר יכולת קיום, עוד מעט הוא יצטרך להתמודד עם עוד 1,000 עובדים שיהיו ללא שכר.

רוחמה אברהם-בלילא: ועל איזה עובדים אנחנו מדברים?

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מדברים על עובדים שמשתכרים 20,000, 30,000 ו-40,000 שקל, שיש להם חסכונות שאפשר לחיות מהם?

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: מה ממוצע השכר – 5,000, 6,000?

משה וקסלר: יותר גבוה.

משה וקסלר: מעל 10,000.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא משנה את העובדה שהם נמצאים באזור פריפריאלי, שקשה להשכר שם.

רוחמה אברהם-בלילא: כשאני שומעת את כל הגורמים אני מבינה שהעוגה היא עוגה מסוימת, שכל מה שצריך לעשות – כמו בתקציב המדינה - זה לעשות חלוקה אחרת, לומר איך מחלקים את העוגה.

רוחמה אברהם-בלילא: תסלח לי, לפטור את אותו זכיין מאחריות בעצם העובדה שאתה אומר לו איך לחלק – אני לא בטוחה שזה נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אנחנו רואים שמתחיל להיווצר פה גוף מפלצתי, שאם הממשלה מדברת על הפרטת המונופולים ואת כל הפירמידות למיניהן, אז פה אנחנו הולכים לקראת מצב של חוסר תחרות, של יצירת גופים מונופוליסטיים.

רוחמה אברהם-בלילא: אז יש פה ניגוד עניינים מובהק.

רוחמה אברהם-בלילא: אי-אפשר להגיד: אני מסכים עם המצב הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: באוצר אומרים: אנחנו רואים את המצב, זה הולך ונעשה ברור יותר, אבל אין לנו יכולת להתמודד עם זה.

רוחמה אברהם-בלילא: כל הסוגיה הזו זה זריקת תפוח האדמה הלוהט הזה ממגרש אחד לשני – מהמגרש של הממונה למגרש של משרד התשתיות, למגרש האוצר, למגרש העסקים הקטנים, שבסופו של דבר יפשטו את הרגל.

רוחמה אברהם-בלילא: ציפיתי, לאור העובדה שאמרת זה לא הדיון הראשון, שיבואו הגורמים המקצועיים - - -

משה גפני: למען הדיוק, בדיון הראשון היה הנושא של התשתיות.

משה גפני: הנושא של התשתיות התקדם.

משה גפני: הם אמרו את זה.

משה גפני: הדיון הזה הוא אחרי שהתקבלה ההחלטה של חלוקת הגז באופן לא שוויוני.

רוחמה אברהם-בלילא: יופי, אז תשתיות יש בדרום - - -

משה גפני: עוד אין.

משה גפני: מתקדם.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: בצפון עדיין אין תשתיות, בירוחם אומרים שאין אפילו כיוונים להנחת הצינור.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו מדברים על תחילת החלוקה בעוד עשרה חודשים, ואלה תשתיות לא פשוטות.

רוחמה אברהם-בלילא: מה שמפריע לי בסדר העבודה הזה זה שאין יצירת פתרון כולל.

רוחמה אברהם-בלילא: כולנו יודעים שתצטרך להיות חלוקה של גז בסוף התהליך.

רוחמה אברהם-בלילא: כולנו יודעים שכדי לחלק את הגז אנחנו נדרשים להנחת צנרת נאותה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אומרים שמניחים את התשתית לגז, אבל לא יודעים איך לחלק אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: אין משנה סדורה של גוף אחד שיבוא ויציג לוועדת הכספים את האופן של החלוקה.

רוחמה אברהם-בלילא: מישהו שיאמר שיכולת האספקה של מדינת ישראל לחמש השנים הבאות היא X; היכולת של מדינת ישראל לחלק את הגז למפעלים הגדולים, למפעלים הקטנים ולמפעלים הבינוניים היא Y, ועכשיו נראה איך אנחנו מתווכחים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה שזורקים את הכדור הזה מאחד לשני לא פותר את הסוגיה הזו.

רוחמה אברהם-בלילא: הזכרת את "פרי הגליל".

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שמה שחווינו ב"פרי הגליל" יכול להיות היומן של הסרט לעומת מה שיקרה בעוד עשרה חודשים או בעוד שנה.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן יש עוד את הזמן הזה כדי שתתכנסו כולכם, תראו איך בכל אופן ניתן לעשות חלוקה כדי שכולם יוכלו לחיות ממנה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: מעבר לבדיחותא, אני רוצה לחזק את דבריה של חברת הכנסת אברהם ואני רוצה להסביר שלושה דברים.

אבישי ברוורמן: עכשיו אנחנו דנים בדוגמה שבישראל יש ניהול קלוקל של משרדי הממשלה.

אבישי ברוורמן: אתן הערה אחת לקונטקסט והערה אחת לגבי הדברים שקורים כאן.

אבישי ברוורמן: היה פה דוח מבקר המדינה לגבי הכרמל.

אבישי ברוורמן: היו מבקרי מדינה שלא העלו נושאים פרסונליים – אף אחד לא התייחס אליהם.

אבישי ברוורמן: בא מבקר מדינה שהעלה את העובדה שמשרד האוצר בישראל – בלי שום קשר שאגף התקציבים הוא נהדר והכול - הוא משרד שלא מסוגל לפתור את הבעיות.

אבישי ברוורמן: מצד אחד הוא מנהל כל דבר אבל אין לו אחריות, כמו שראינו פה.

אבישי ברוורמן: אמרו לו: מה אתה עושה?

אבישי ברוורמן: תלך הביתה כבר.

אבישי ברוורמן: יש פה כשל ניהולי, וכאן זה עוד דוגמה.

אבישי ברוורמן: כרגע זה לא הגיע לכרמל, אבל זה אותו דבר.

אבישי ברוורמן: לגבי העסקים הקטנים והבינוניים - התחרות בישראל, כמו שהיא מנוהלת, מפלה מול העסקים הקטנים והבינוניים.

אבישי ברוורמן: זו לא תחרות משוכללת, זו לא תחרות הוגנת.

אבישי ברוורמן: אורן אמר שלא מתערבים בבנקים.

אבישי ברוורמן: נכון, הבנקים נותנים לשחקנים הגדולים אשראי, ולכן העסקים הקטנים והבינוניים בישראל תרומתם לתוצר הרבה יותר נמוכה מכיוון שאין שוק תחרותי באשראי.

אבישי ברוורמן: במקביל, גם בדוגמה הזאת, הם לא יקבלו את חלקם.

אבישי ברוורמן: יושבים פה כל הגופים ואומרים: לפי כללי המשחק אנחנו רוצים תחרות, אנחנו לא רוצים להתערב, ובעזרת השם זה יקרה.

אבישי ברוורמן: מודיעים את זה לידידי, חבר הכנסת גפני, שאין שום תפקיד לוועדות כספים במדינות מתוקנות.

אבישי ברוורמן: זה תהליך ניהולי פרופר.

אבישי ברוורמן: חצי הדברים מגיעים לוועדת הכספים, שצריכה להמריץ את הפקידים שיישבו אחד מול השני.

אבישי ברוורמן: התהליך המעוות הזה, שבו חלוקת התקציב בסופו של דבר נסגרת בהתחלה ורק חלקים קטנים נסגרים פה בדרמות, הוא כישלון טוטלי.

אבישי ברוורמן: לכן כאן ישנו סיפור מאוד פשוט; אם היה בעל בית, אם היה ניהול בישראל, אם שר האוצר או ראש הממשלה באמת היה אחראי, היה אומר: רבותי, הבעיה היא ברורה.

אבישי ברוורמן: המפעלים האלה הולכים להיסגר, אין גז שמגיע.

אבישי ברוורמן: אתם מוצאים פתרון תוך שבוע, אבל אם אתם לא נותנים פתרון – מכיוון שברור שאני לא רוצה להביא לאבטלה בדרום, מכיוון שההקצאה היא לא נכונה - אני מפעיל את סמכותי כראש ממשלה ומעביר הוראת שעה, בגלל הפלונטר הבירוקרטי-הפוליטי-תחיקתי, אני עושה את זה פרורטה עד שיימצא פתרון.

אבישי ברוורמן: אני לא מכיר שום פתרון אחר.

אבישי ברוורמן: הבעיה היא שיושבים כל הפקידים, שהם נהדרים, אבל כל אחד אומר: אני רוצה תחרות, אני לא רוצה להשתתף.

אבישי ברוורמן: מערכת שלא בנויה לביצועים.

אבישי ברוורמן: מה הבעיה של ישראל?

אבישי ברוורמן: הבעיה של ישראל היא שהצמיחה שלה לא מחלחלת למטה; הגירעון, ברור שימומן על-ידי המעמד הבינוני.

אבישי ברוורמן: סיפרתי פעם לגפני, ותסלח לי שאני חוזר פעם שניה.

משה גפני: זה תמיד מעניין כשאתה מספר.

אבישי ברוורמן: שכשהיה "מבצע שלמה" המלצתי לסנאט של אוניברסיטת בן-גוריון לתת דוקטור כבוד לאורי לוברני שהיה מהמובילים.

אבישי ברוורמן: פניתי לטדי קולק זכרונו לברכה, שהיה חבר של אורי, ואמרתי לו להיות אורח כבוד בטקס.

אבישי ברוורמן: הוא אמר לי: בסדר.

אבישי ברוורמן: אמרתי לו: תצטרף אליי גם לקבר בן-גוריון.

אבישי ברוורמן: יש שם טקס ממלכתי, שבגלל החוק הגנרלים, ראש הממשלה והנשיא הולכים אליו.

אבישי ברוורמן: אמר לי טדי: כף רגלי לא תדרוך במקום הזה.

אבישי ברוורמן: אני, שהייתי מזכירו של בן-גוריון, לא יכול לשמוע את כל אלה שבאים עם ההליקופטרים ועם הנאומים הנבובים שלהם ואחר כך חוזרים.

אבישי ברוורמן: והנה הדוגמה כאן – נאומים מכאן ועד להודעה חדשה על המיליארדים שבנגב, שכבר לפני שנים יכלו להעביר את עיר הבה"דים.

אבישי ברוורמן: ועכשיו, כשיש כבר מפעלים, יש אנשים, אז מה אומרים?

אבישי ברוורמן: יש לנו פלונטר ביורוקרטי-פוליטי-תחיקתי.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים להבטיח שהגוף יעשה את זה, אבל מה קורה לנו?

אבישי ברוורמן: כל אחד עסוק בפקידות שלו ומחכים למשיח.

אבישי ברוורמן: דקה לפני הסוף תהיה פה דרמה, ירד הרב גפני מן השמיים, יצלצל ראש הממשלה, שר האוצר יופיע - -

משה גפני: צריך קודם לעלות לשמיים בשביל לרדת.

אבישי ברוורמן: - - ויבוא לציון גואל.

אבישי ברוורמן: למה?

אבישי ברוורמן: כי אנחנו דרמות לתקשורת.

אבישי ברוורמן: אין עבודה מסודרת ורצינית.

אבישי ברוורמן: לכן יש פה רק פתרון אחד.

אבישי ברוורמן: אם היה שר אוצר בישראל היה נותן הוראה שאתם יושבים ותוך שבוע מביאים פתרון, או שמיישמים הוראת שעה שמביאים לממשלת ישראל לחלוקה פרורטה כדי שתביאו פתרון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, ואחריה חבר הכנסת יעקב אדרי.

מירי רגב: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: בעניין ירוחם ביקשנו ואושר לנו דיון מהיר נקודתי בנושא ירוחם בכלל, ולכן לא נפתח את סוגיית ירוחם.

מירי רגב: כן ניגע בשני נושאים עקרוניים, שגם באחד מהם צריך לעשות כאן דיון – בעניין התחרות.

מירי רגב: נכון אמר חבר הכנסת ברוורמן - מדברים על תחרות אבל בסוף גם הבנקים וגם המשק כולו הולכים לקראת הגדולים.

מירי רגב: בכל מה שקשור לפריפריה, כולם מדברים על הפריפריה וחיזוק הפריפריה, ובסוף כשמגיעים לפריפריה סביב השולחן הזה, כמעט תמיד, בכל דיון, זו הפריפריה שנפגעת.

משה גפני: את יושבת-ראש ועדת משנה על הפריפריה.

משה גפני: את מוכנה להחליף אותי חמש דקות?

מירי רגב: לסכם או לחכות לך?

משה גפני: אני כבר חוזר.

מירי רגב: אז אמשיך את הדברים.

מירי רגב: כדי לקצר את הדברים, גם בנושא הפריפריה וגם בנושא התחרות גם חבר הכנסת אדרי שותף, ודאי בנושא הפריפריה, לאורך כל התקופה הזאת.

מירי רגב: אני מציעה דבר מאוד פשוט: או שנביא מדיניות ברורה בעניין החלוקה השווה, ואם לא - נלך על הוראת שעה.

מירי רגב: אנחנו נקבע איך תהיה החלוקה, לפי מה החלוקה מתבצעת, כי מדיניות הממשלה לא אומרת איך מחלקים, מה הנגזרות של החלוקה, מי מפסיד מהחלוקה ואיך האוצר ישלם על ההפסד הזה.

מירי רגב: הרי כשיהיו פיטורים של אלפי אנשים מישהו יישא בנטל הזה.

מירי רגב: לפחות שנדע: זאת המפה, אלה המקומות שאנחנו מחלקים, אלה המקומות שאנחנו לא מחלקים.

מירי רגב: במקומות שאנחנו לא מחלקים - אלה המפעלים שנסגרים; מתוך המפעלים שנסגרים - אלה האנשים שמפוטרים וכיצד אנחנו דואגים להם.

מירי רגב: לפחות שנדע מה הנגזרת.

מירי רגב: הרי מתוך הדיון הזה נבוא לדיון אחר, של פיטורים.

מירי רגב: אנחנו כבר מכירים את זה.

מירי רגב: זה נכון מה שאומרים, שיד ימין לא יודעת מיד שמאל.

מירי רגב: ובסוף, בואו נגיד את האמת, בעל הבית על כל מה שקורה פה זה האוצר, זה פקידי האוצר ושר האוצר.

מירי רגב: אז או שיבוא עם מדיניות ברורה - גם ככה חברת החשמל, כל המונופול שלה, ולא אחזור על ששינסקי ועל דעתי ששינסקי.

מירי רגב: הרי אמרו שאני יושבת עם בכירי המשק, כשלא ישבתי אתם אפילו פעם אחת.

מירי רגב: הרי זאת הסיבה של ששינסקי, שאנחנו צריכים להיות תלויים במצרים או באחרים בנושא הגז, זאת בדיוק הסיבה שבסוף אנחנו משלמים יותר, כי אנחנו מגיעים למונופולים כי לא אנחנו לא יוצרים תחרות אמיתית והגונה לאורך שנים.

מירי רגב: כל הזמן, כדי לסגור בעיה קטנה באותה שנה, אחרי חמש-שש שנים אנחנו נתקלים בבעיה רצינית ורחבה יותר.

מירי רגב: זו כן בעיה של האוצר וזה חונה אצלכם.

מירי רגב: מישהו צריך לשלם את המחיר הזה, מישהו מכל הפקידים האלה צריך לשלם את המחיר הזה.

מירי רגב: כל הזמן אנחנו נמצאים פה, בסוף עשרות ומאות אנשים מפוטרים, אנשים הולכים הביתה, בעלי עסקים קטנים ובינוניים שמשקיעים את כל החיים שלהם ואת הכסף שלהם בתחום מסוים פתאום מוצאים את עצמם בלי מה שהם צריכים לקבל ובסוף ככה אנחנו רוצים לנהל את העניין.

מירי רגב: אז מר גפני, לפני שאני מחזירה לך את הכיסא שלך, אני אומרת דבר מאוד פשוט - בסוף הכול חונה באוצר.

משה גפני: אגף התקציבים.

מירי רגב: באגף התקציבים, ובוודאי כל מה שקשור לחברת החשמל.

מירי רגב: אני לא רוצה לחזור לנושא ששינסקי כי דעתי בנושא ששינסקי היתה ברורה.

מירי רגב: אני גם לא הצבעתי בעניין ששינסקי בדיוק בגלל זה, בגלל שאנחנו לא יכולים להיות נתונים למצב שלא תהיה לנו אפשרות של עצמאות לא בנושא גז, לא בנושא דלק, לא במים וכדומה - בדברים בסיסיים.

מירי רגב: אני אומרת דבר מאוד פשוט: אם האוצר לא יבוא במידי בשבוע הבא ויגדיר לנו מה החלוקה, מדוע היא לא שוויונית, מי לא מקבל ומה הנגזרות של אלה שלא קיבלו, צריכה להיות הוראת שעה נקודתית בעניין הזה כדי שלא נמצא את עצמנו במושב הבא לקראת סגירת התקציב דנים פה בפיטורים של אלפי אנשים מהפריפריה כי פתרון אחד יוצר לנו בעיה שניה.

מירי רגב: בעניין הזה אנחנו צריכים לקבל החלטה וללכת אתה עד הסוף.

משה גפני: תודה רבה, מירי.

משה גפני: בבקשה, יעקב.

יעקב אדרי: אני חושב שזה הדיון השלישי שאנחנו מקיימים בנושא, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: שני.

יעקב אדרי: לא, נדמה לי שהשתתפתי בעוד איזה דיון, אני לא זוכר איפה.

יעקב אדרי: נדמה לי בוועדת הפנים.

יעקב אדרי: מה שברור הוא שנושא התשתיות מתקדם, לשמחתנו.

יעקב אדרי: אבל יהיו תשתיות ולא יהיה גז, הצינורות יהיו מונחים וזהו.

יעקב אדרי: עוד יותר מתסכל שפה הממשלה עושה חטא על פשע.

יעקב אדרי: כבר לפני הרה שנים אמרו למפעלים: תתחילו להתארגן, תתחילו להשקיע, תיקנו מכונות ותתאימו את עצמכם למה שהולך להיות.

יעקב אדרי: אני זוכר שאני, כשר לפיתוח הנגב והגליל, הסתובבתי ואמרתי להם: תתקדמו מהר כי הגז אוטוטו מגיע.

יעקב אדרי: יותר מזה, אדוני היושב ראש, מה שחמור בעסק הזה הוא שהמדינה אמרה – אמרה, ואפשר פה להכחיש והכול – ל"נובל אנרג'י" ול"דלק": תגמרו עם הספקים הגדולים.

יעקב אדרי: אותנו מעניינים חברת החשמל והצרכנים הגדולים, אתם תגמרו.

יעקב אדרי: זה חשוב לנו.

יעקב אדרי: ברור לי שעשיתם את זה, ככה או ככה אמרתם להם עם מי לגמור.

יעקב אדרי: לפני שנה כבר כתבתי לממונה על ההגבלים – בכתב, והוא גם ענה לי - שיש סכנה למונופולים בעניין הזה.

יעקב אדרי: חברת החשמל קנו יותר ממה שהם צריכים, וגם מפעלי הנייר.

יעקב אדרי: אמרו להם שאת מה שנשאר הם יכולים למכור, שייקנו וימכרו.

יעקב אדרי: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

יעקב אדרי: עושים פה דבר מאוד חמור.

יעקב אדרי: הרב גפני, עשינו כמה דברים בוועדה זו ואילצנו אותם לעשות קצת סדר, ללכת לקראת העניין.

יעקב אדרי: בדרום זה מאוד חשוב כי זה ימוטט מפעלים וגם את היישובים.

יעקב אדרי: ירוחם זה לא תל-אביב.

יעקב אדרי: עם כל הכבוד למרכז אני לא דואג שם.

יעקב אדרי: המרכז זה חשוב, אבל שיקבל בסוף.

קריאות: - - -

משה גפני: לא, לא, לא, רבותי.

משה גפני: יעקב, אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה.

יעקב אדרי: במרכז אם ייפול איזה מפעל, ואני לא רוצה שייפלו חלילה, אז יש מספיק עבודה.

יעקב אדרי: בירוחם אם ייפול זה יפיל את כל היישוב, וגם באופקים אותו דבר.

יעקב אדרי: בשביל זה שם אני צריך לדאוג יותר.

הרצל בן-זקן: בערד.

יעקב אדרי: ואותו דבר ערד, כמובן.

יעקב אדרי: שם אנחנו צריכים לדאוג, כמו שמירי אמרה וכמו שהרב גפני אמר.

יעקב אדרי: בואו נהיה עם היד על הדופק.

מירי רגב: ומה אתה מציע?

מירי רגב: גם הוראת שעה אם הם לא יביאו - - - ?

משה גפני: מה זה הוראת שעה?

משה גפני: לא הבנתי.

יעקב אדרי: גם אני לא הבנתי, אבל הרב גפני מנוסה יותר ממך וממני.

יעקב אדרי: מה שהוא יגיד נעשה.

מירי רגב: הוראת שעה זה אומר שאנחנו נקבע.

משה גפני: איך תקבעי?

מירי רגב: במשא ומתן.

משה גפני: במשא ומתן כן, אבל אין לנו סמכות לקבוע.

מירי רגב: אבל יש לנו סמכות להעביר תקציבים.

משה גפני: זה כן.

יעקב אדרי: שם אפשר ללחוץ אותם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מי אדוני?

נתי גלבוע: אני בעל רישיון חלוקה, מנהל את חברת החלוקה של המכרז שנקראת "סופר NG".

נתי גלבוע: אני רוצה להגיד לחבריי מהדרום – והם בהחלט חבריי ואני מוקיר אותם - שאם מישהו משלה את עצמו שאם ישחררו את העובדים ויפטרו אותם מהפריפריה והם יגיעו לפריפריה של לוד ורמלה אז הם טועים, כי גם שם לא תהיה עבודה.

נתי גלבוע: היום התחלנו את העבודה באזור המרכז, באזור "נשר", של הצינור באדמה.

נתי גלבוע: אני מקווה שנחבר בעתיד את "נשר".

נתי גלבוע: ידידי שוקי שטרן הזכיר את נושא ההסכמים, חתמנו על הסכם עם "נשר" ואני מקווה שנחתום על עוד הסכמים בקרוב.

נתי גלבוע: יש שתי בעיות: כמובן, הבעיה שאין גז, שעליה דיברתם מספיק.

נתי גלבוע: הקושי העיקרי היום, הוא ללכת לצרכן צרכן ולהגיד שיש צינור שלנו שכבר נמצא ואין גז.

נתי גלבוע: בעל מפעל "פוליבה" רואה את הצינור שלנו מונח מולו בוקר-בוקר, והוא אומר לי: שמע, מה אתה מבלבל את המוח?

נתי גלבוע: אין בכלל גז, אני בכלל הולך לסגור את העסק.

נתי גלבוע: זאת אומרת, אם מישהו רוצה לבוא לראש הוועדה הקרואה בלוד ולהגיד לו שאדישים לאבטלה במרכז, אז על הכיפק.

משה גפני: למה אתה מעלה את זה?

נתי גלבוע: כי אני חושב שאם מציירים פה בעיה שהיא בעיה אזורית, שנוגעת רק לפריפריה, יש פה טעות.

נתי גלבוע: הבעיה היא בעיה רחבה שנוגעת לכלל האוכלוסייה.

משה גפני: אבל אתמול הממשלה קיבלה החלטה להעדיף את לוד בכמה דברים.

נתי גלבוע: בואו נראה.

נתי גלבוע: בינתיים אני לא רואה לזה שום הדים בשטח.

משה גפני: תודה.

יעקב אדרי: אני רוצה להגיד עוד משפט.

יעקב אדרי: אני חושב שחסרים לנו פה השחקנים הראשיים – "דלק", "נובל אנרג'י" ושאול המלך גם לא הגיע – שאול מרידור.

משה גפני: "נובל" אמרו שהם יגיעו.

משה גפני: שאול מרידור כתב שהוא בתל-אביב.

משה גפני: רבותי, אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: גם במשרד האוצר, גם ברשות הגז וגם במשרד האנרגיה - אנחנו דורשים חלוקה שווה של הגז.

משה גפני: כשיש מחסור, מה עושים במשפחה?

משה גפני: ככה לימד אותנו ראש הממשלה - מחלקים את זה, דואגים לכולם בשווה.

משה גפני: כאשר יש מחסור בגז - אנחנו מקווים שבסופו של דבר יהיה אור בקצה המנהרה ואכן יהיה גז לכולם, אבל כרגע אין - צריך לחלק את זה בשווה.

משה גפני: לא יכול להיות שמי שגדול יקבל 100% ובמחיר זול ומי שהוא קטן או בינוני יקבל אפס ואת הכול הוא יצטרך לרכוש במחיר גבוה.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

משה גפני: ועדת הכספים של הכנסת דורשת מממשלת ישראל להעביר החלטה בעניין הזה, להתערב.

משה גפני: אני לא נכנס לבעיות המשפטיות שהעליתם כאן – האם צריך להתערב או לא צריך להתערב.

משה גפני: כשהמצוקה היא גדולה משמעות העניין היא שעושים פעולות כירורגיות, פעולות שאינן שגרתיות.

משה גפני: לדעתי, הממשלה כן התערבה, אבל גם אם לא, גם אם כנים דבריכם שזו תמונת המצב שהממשלה לא התערבה בכלל, היא צריכה עכשיו להתערב.

משה גפני: היא צריכה להתערב עכשיו מכיוון שיש יעד לאומי לכל הממשלות בישראל, וגם לממשלה הנוכחית, שהפריפריה לא תיסגר.

משה גפני: זו החלטה של סגירת יישובים רבים: סגירת ירוחם, סגירת אופקים.

משה גפני: אופקים כבר בתהליך סגירה; בדימונה תהיה פגיעה; בערד תהיה פגיעה.

משה גפני: תהיה פגיעה במקומות שהם קריטיים מבחינתנו.

משה גפני: אני נותן דד ליין – שלושה חודשים.

משה גפני: בכל מקרה, עד שהתקציב מגיע.

משה גפני: יהיה קשר ברור וחד-משמעי בין ההחלטה הזאת לבין התקציב.

משה גפני: אנחנו לא נשב כאן ונרים אצבעות על תקציב 2013, עם כל הגזירות שלו ועם כל הקושי שיהיה להעביר אותו, בשעה שאנחנו יודעים שמעל ראשינו עומדת סגירה של מפעלים שהם מפעלי עוגן ביישובים האלה, שבלי המפעלים האלה מאות ואולי אפילו אלפים יישארו ללא עבודה.

משה גפני: זה לא איום, זה היגיון נורא פשוט, שברגע שהתחרות לא תהיה סבירה המצב יהיה שאנשים לא יוכלו להחזיק את זה, עם כל הכבוד, אנשים שרוצים לעשות מפעלים בערי הפיתוח, רוצים לעשות מפעלים בפריפריה.

משה גפני: אף אחד לא רוצה להפסיד כסף.

משה גפני: יש אפשרות שאתם תעבירו החלטה כזאת?

שוקי שטרן: אני מאוד מקווה שלא יהיה צריך להעביר החלטה כזו.

שוקי שטרן: כאן יש אפשרות להגדיל את העוגה.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: שלושה חודשים.

שוקי שטרן: שלושה חודשים זה זמן סביר כדי שאנחנו נבוא לפה - - -

משה גפני: אין בעיה, אני חוזר בי מההחלטה.

מירי רגב: תמצא פתרון לחלק את העוגה בצורה שוויונית, שהם לא יקרסו.

משה גפני: מאה אחוז, איך שאתה רוצה.

משה גפני: אבל אני רוצה שבתוך שלושה חודשים תהיה חלוקה גם למפעלים הקטנים ולבינוניים.

משה גפני: אני סומך עליך, אבל רק שתהיה החלטה כזאת ושהיא תתבצע, שנדע שאנחנו לא מדינת חלם – כשהגשר רעוע אנחנו בונים בית-חולים למטה.

משה גפני: הרי מה יקרה?

משה גפני: המדינה תצטרך להשקיע הון תועפות כדי להחזיק את המשפחות האלה עם דמי אבטלה ועם כל מה שנלווה.

משה גפני: מחלקת הרווחה לא תספיק.

משה גפני: לא אכפת לי איך, אתם יכולים לקבל איזו החלטה שאתם רוצים.

משה גפני: אני לא הולך לוותר בעניין הזה, אני מאופקים.

משה גפני: טיבייב ואני מאופקים, אנחנו לא נוותר.

משה גפני: אין פה אף אחד מחברי הוועדה שיצביע בעד תקציב 2013 אם לא יהיה פה פתרון לפני כן.

משה גפני: בתוך שלושה חודשים אנחנו מבקשים פתרון לעניין הזה.

משה גפני: זה יכול להיות חלוקה שווה, שזה נראה הדבר ההגיוני ביותר.

משה גפני: זה לא חייב להיות בדרך הזאת, זה יכול להיות בדרך אחרת שתחליטו עליה, אבל חייבים שהמפעלים האלה יקבלו גז.

משה גפני: היתה בעיה עם התשתית; במקומות שאין תשתית צריך לקדם את עניין התשתית; במקומות שיש צריך להתקדם כמה שיותר מהר.

יעקב אדרי: האם אני מבין שבעוד שלושה חודשים יהיה דיון או שנקבל איזה מסמך.

משה גפני: לא, אני לא הולך לקיים על זה דיון.

משה גפני: על מה דיון?

משה גפני: אם לא נקבל הודעה סימן שזה לא נפתר.

משה גפני: אם זה לא נפתר, יגיע לפה תקציב וכל אחד מאתנו ישאל את השאלה הזאת.

משה גפני: אין לנו סמכות חוקית להתערב בעניין של הרשות המבצעת, בוודאי לא להתערב בעבודה של המקומות הללו.

משה גפני: אנחנו מתערבים כרשות ציבורית כי מה שהולך לקרות זה קטסטרופה לאומית.

משה גפני: זה התפקיד שלנו להתערב.

משה גפני: יש סדרי עדיפויות בוועדה.

משה גפני: אם אפשר, למסור את זה גם לשאול מרידור.

משה גפני: תודה רבה, רבותי.

משה גפני: זאת ההחלטה.

משה גפני: אני נועל את הישיבה.

משה גפני: אני חוזר לסעיף הקודם של חלוקת הגז.

משה גפני: הגיע לכאן בנימין זומר מ"נובל אנרג'י".

משה גפני: אני מבין שהייתם במשרד ראש הממשלה, אני מבקש בכל זאת לדעת.

משה גפני: יש חלוקה של הגז שהולך למפעלים הגדולים.

משה גפני: דרשנו מהממשלה, ואני רוצה לדעת מבחינתכם, שהחלוקה תהיה שוויונית.

משה גפני: הרי מה שיקרה הוא שאם יספקו את הגז רק למפעלים הגדולים המפעלים הבינוניים והקטנים ייסגרו.

משה גפני: הם לא יעמדו בתחרות שווה, הם לא יעמדו בתחרות הוגנת.

מירי רגב: הם לא מקבלים את האשראי מהבנקים.

משה גפני: כן, ברור.

משה גפני: התהליך הוא צפוי, ומשמעות העניין היא לא רק סגירת המפעלים אלא גם סגירת היישובים.

משה גפני: האם מבחינת

משה גפני: כם יש אפשרות לעשות חלוקה שווה?

משה גפני: זאת אומרת, חסר גז אז עד שיהיה גז לכולם כל אחד יקבל 80% למשל, או 90%.

משה גפני: בבקשה.

בנימין זומר: קודם כול, אני מתנצל שהגעתי באיחור.

משה גפני: לא חשוב, בסדר.

משה גפני: זה כן חשוב, אבל אני מנומס.

יעקב אדרי: חשוב מה התשובה.

בנימין זומר: שמעתי מנועה שאמרו שאנחנו לא מנהלים משא ומתן עם מפעלים קטנים.

בנימין זומר: האמת היא שגם אנחנו בבעיה של מימון, אנחנו ושותפינו.

בנימין זומר: אם אין לקוחות גדולים, לא מכרנו את הגז ואנחנו לא יכולים לממן את הפרויקט.

בנימין זומר: אז התחלנו עם הלקוחות הגדולים ורק בימים האחרונים סיימנו לנהל אתם את המשא ומתן, לקבל את האישורים מהממשלה.

משה גפני: מה זה אישורים מהממשלה?

משה גפני: מה הממשלה בעניין?

בנימין זומר: יש בעיה של רשות ההגבלים העסקיים שמעורבת בזה, יש רשות החשמל, יש משרד האוצר.

משה גפני: מה משרד האוצר?

בנימין זומר: הוא מרכז את כל ה - - -

יעקב אדרי: הוא אומר להם איך לחלק.

משה גפני: שניה.

משה גפני: הם כולם מבינים, אני לא מבין.

משה גפני: בגלל שלמדתי בישיבה צריך להסביר לי יותר ברור.

משה גפני: מה משרד האוצר בעניין?

משה גפני: הוא הרי לא קשור לעניין.

משה גפני: הוא יושב ליד השולחן?

משה גפני: הוא מתערב בחלוקה?

בנימין זומר: לא, לנו היו חוזים - - -

משה גפני: בסדר, את זה הבנתי.

משה גפני: אבל למה משרד האוצר בעניין?

בנימין זומר: כי בסוף זה היה אמור לעבור אישור של רשות החשמל וההגבלים העסקיים, וישבנו גם עם משרד האוצר שאישר בסוף.

משה גפני: משרד האוצר אישר את מה שאתם - - -

יעקב אדרי: ברור, הוא עשה "מי שברך".

בנימין זומר: רשות החשמל ורשות ההגבלים העסקיים מאשרים.

מירי רגב: כל השאר רק ממליצים.

משה גפני: ומשרד האוצר אישר.

משה גפני: משרד האוצר אמר לכם: אולי תחלקו את זה - - -?

בנימין זומר: את זה אמרתי גם לטמיר, שאני לא יושב בחדר ומנהל משא ומתן, לא עם הלקוחות ולא עם משרדי הממשלה.

משה גפני: מי מנהל את המשא ומתן?

בנימין זומר: יש לנו אנשי מקצוע שמנהלים את המשא ומתן.

בנימין זומר: רציתי להביא אותם היום.

בנימין זומר: לצערי, אין מישהו בארץ שיכול להגיע היום.

בנימין זומר: אמרתי גם לטמיר, ואני אומר גם לך, שנשמח לבוא ולהסביר איך התנהל כל התהליך.

משה גפני: אין לנו טענות.

משה גפני: אנחנו שואלים שאלה: אם משרד האוצר או הממשלה יקבלו החלטה שתחלקו את הגז לפי מה שיש, תחלקו בשווה לכולם גם לחברת "שניב", גם לחברת "פניציה" – אתם יכולים לעשות את זה?

משה גפני: זו בעיה בשבילכם?

בנימין זומר: הכי טוב שתשאל את אנשי המקצוע שמנהלים את המשא ומתן.

בנימין זומר: הם יענו לך.

משה גפני: לכם יש בעיה?

משה גפני: סתם, כללית, אני לא מדבר עכשיו על אנשי המקצוע.

בנימין זומר: האנשים שמבינים בחלוקת הגז יכולים לענות הרבה יותר טוב ממני, לכן רציתי להביא אותם היום.

בנימין זומר: לצערי, הם לא נמצאים בארץ.

משה גפני: אתה תוכל לברר אצלם?

משה גפני: יש פה החלטה של ועדת הכספים, וההחלטה אומרת שכל עוד אין מספיק גז לכולם החלוקה תהיה בשווה.

משה גפני: אם החלוקה לא תהיה בשווה אנחנו עלולים לעשות בעיות באישור התקציב של המדינה, בגלל שאנחנו פוחדים שהיישובים ייסגרו.

משה גפני: זאת אומרת, תהיה שרשרת של בעיות.

משה גפני: ערד יכולה להיסגר, ירוחם יכולה להיסגר, אופקים יכולה להיסגר.

פניה קירשנבאום: יש פה מלכוד כפול.

פניה קירשנבאום: המלכוד הוא כפול בכך שהוא צריך אשראי בנקאי ובשביל זה הוא צריך להביא חוזים חתומים.

פניה קירשנבאום: כשהוא צריך חוזים חתומים הוא קודם כול רץ לחברות גדולות כדי לקבל מימון יותר גדול.

פניה קירשנבאום: הוא מתחייב להם לכמות הגז כדי לחתום אתם חוזה, לא נשאר לו גז בשביל הקטנים.

משה גפני: כן, כן, אני יודע.

משה גפני: על זה דיברנו כל הזמן.

יעקב אדרי: ברור, והממשלה אומרת לו שזה בסדר.

משה גפני: אבל הממשלה צריכה להגיד לו לחלק את זה בשווה.

יעקב אדרי: לא, היא לא אומרת לו את זה.

פניה קירשנבאום: היא לא אומרת לו את זה, כי היא לא נותנת לו לא ערבויות ולא שום דבר.

פניה קירשנבאום: הוא צריך לדאוג לזה לבד, אז אם הוא צריך לדאוג לבד הוא הולך לסגור עם הגדולים.

מירי רגב: הבעיה היא הרבה יותר מורכבת.

מירי רגב: שמשרד האוצר ייתן תשובה.

משה גפני: אני יודע, אנחנו הבנו את זה בדיון.

משה גפני: אבל, מירי, אנחנו חיים במדינה שיש בה בעיות פי אלף יותר מורכבות.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאם הבעיה המורכבת הזאת לא נפתרת התוצאה היא חד-משמעית.

משה גפני: מה עומד לדיון, אני לא מבין?

משה גפני: אנחנו מדינה שהתמודדה עם בעיות פי אלף יותר קשות.

פניה קירשנבאום: אתה זוכר שאמרתי שאין מדיניות ואין רגולציה כמו שצריך?

פניה קירשנבאום: זה עונה לך על השאלה שלך.

פסח ברנט: אני רוצה לומר עוד מילה אחת.

פסח ברנט: ישבנו אתמול עם "דלק קידוחים", ונאמר לנו חד-משמעית שאם הממשלה תחליט לחלק פרורטה אתם אדישים לזה.

פסח ברנט: זה מה שנאמר לנו בפגישה אתמול.

יעקב אדרי: גם הוא אומר את זה.

מירי רגב: זה במשא ומתן עם האוצר, זה בדיוק מה שהוא אומר.

פסח ברנט: שתיים, מבחינת מימון, אם הייתם מכניסים להסכם סעיף שאומר יש מחסור מחלקים בשווה לא הייתם נפגעים במימון בכלום מכיוון שהיתה לכם הבטחה למכירה מלאה, וזה מה שחשוב לכם.

משה גפני: נכון, זה ברור.

משה גפני: מר שטרן, בבקשה.

שוקי שטרן: אני עלול לסבך קצת ולהכניס את הדיון למקומות אחרים.

שוקי שטרן: אבל צריך להבין שקרו כמה דברים במשק בשנים האחרונות.

שוקי שטרן: להקים תשתיות, בעיקר תשתיות של אספקת גז טבעי, זה לא יום ולא יומיים, זה שלוש שנים, ארבע שנים ויותר.

שוקי שטרן: "נובל" לא נוחתים בצפון, זה הקטין את הקיבולת, עושים מעקף דרך אשדוד, מה שיצר את הבעיה מלכתחילה.

שוקי שטרן: יש גם איחור מסוים בהגעה.

שוקי שטרן: דבר שני, הפסקת אספקת הגז המצרי יצרה עוד בעיה ואף אחד כאן הוא לא קוסם ולא יכול לעשות בהינף יד שום דבר שלוקח שלוש-ארבע שנים לעשות.

שוקי שטרן: דבר שלישי, מאגר "ים תטיס" שהיום הוא הספק היחיד של הגז לישראל, ההפקה ממנו היא לא בהתאם לתחזיות המומחים.

שוקי שטרן: לכן לפתור את העניין בהינף יד - - -

משה גפני: שלושה חודשים.

משה גפני: לא בהינף יד.

שוקי שטרן: אני מדבר על התהליך כולו ולמה הגענו.

משה גפני: אין לי טענות, מעבר לעובדה שיש לי טענות לאגף התקציבים.

שוקי שטרן: מותר לך שיהיו לך טענות אלינו.

משה גפני: אני רוצה להגיע לפתרון בתוך שלושה חודשים.

שוקי שטרן: בנוסף לזה, אספקת גז לחשמל היא עבור כל מדינת ישראל, כולל עבור המפעלים שישבו פה.

משה גפני: אבל את זה אמרנו, אני לא פותח את הדיון מחדש.

שוקי שטרן: בלי מתן גז - - -

משה גפני: לאחרונה נתנו ערבות של שלושה מיליארד שקל לחברת החשמל.

שוקי שטרן: נכון.

שוקי שטרן: בלי מתן גז ליח"פים הם לא יכולים לסגור מימון ולא יכולים להקים את תחנות הכוח האלה, שגם אותן אנחנו צריכים.

שוקי שטרן: יחד עם זאת ועל אף הכול, אין מנוס מכך שהספק, שהיום הוא ספק יחיד של גז טבעי למשק הישראלי, שיש לו את הכמויות הגדולות ביותר של גז – והכמות של הגז בים היא כמות מספקת - צריך לבדוק שהתשתית תספיק.

שוקי שטרן: אין ספק שהתשתית הזאת תספיק בטווח הארוך, אנחנו צריכים לדאוג לכך שבטווח הקצר גם הצרכנים הקטנים וגם מפעלי התעשייה – בעיקר בדרום, אבל גם אחרים – יקבלו גז.

שוקי שטרן: זה הכול, זו חובתה של "נובל".

שוקי שטרן: אנחנו לא נפטור אתכם פרורטה, לא תהיו פטורים מההתחייבויות שיש לכם בחוזים.

שוקי שטרן: אנחנו לא נגיע לשם.

משה גפני: מר שטרן, אני מאוד מודה לך.

משה גפני: את כולכם לא נפטור מהעניין הזה שצריך לספק גז לכולם.

משה גפני: לא נפטור, לא תוכלו ללכת בדרך הקלה.

משה גפני: יש חוזה וצריך לשמור על החוזה.

משה גפני: הממשלה צריכה להתערב בעניין הזה.

משה גפני: יש פה סכנה ממשית ליישובים הללו, כפי שאמרתי, ולכן בתוך שלושה חודשים אני רוצה תשובה איך הבעיה הזאת נפתרת.

משה גפני: תודה רבה, אני נועל את הדיון.