ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 737, 2012-07-03 12:00

אילן גילאון: הנושא שלנו הוא מסגרות הטיפול בגברים (קטינים ובגירים) העוסקים בזנות.

אילן גילאון: אנחנו מתמקדים בתכנית לגבי הקטינים במקרה הזה.

אילן גילאון: בעקבות שיחה עם שר הרווחה התחוור לי שיש תכנית בהיקף גדול מאוד של טיפול בנוער קצה.

אילן גילאון: הנושא הנדון שאנחנו מדברים בו הוא רק חלק מנוער הקצה.

אילן גילאון: אולי זה הקצה של הקצה של הקצה.

אילן גילאון: היום אין שום מסגרת טיפולית ייעודית בבני נוער, בקטינים העוסקים בזנות והמנוצלים מינית לצרכים כאלה ואחרים.

אילן גילאון: על הרצף של ניצול לצורכי מין מסחריים יש הרבה מאוד קטעים, החל בפעילות קבועה, כלה בפעילות ספורדית, עונתית או אחרת.

אילן גילאון: ממה שלמדתי מעמותת על"ם מדובר בכ-150 בני נוער.

אילן גילאון: מהמ.מ.מ שלנו מסתבר שכנראה קיימים הרבה אחרים.

אילן גילאון: על אילת אנחנו לא מדברים, כי זאת בעיה בפני עצמה בתקופת הקיץ.

אילן גילאון: אני רוצה לאפשר לדיון להתפתח.

אילן גילאון: אני כבר אומר מה יהיה הסיכום.

אילן גילאון: אנחנו נבקש שיהיה פתרון חלקי מתוך סך כל התקציב שמתוכנן להיות מתוקצב לעניין של טיפול מידי בנוער קצה, על פי המלצות שיהיו לעמותה שממומנת בצורה מצומצמת ביותר יחסית לעבודה שלה.

אילן גילאון: אני אבקש להתחיל את הדיון המקצועי.

ציפי נחשון-גליק: אני רוצה להתחיל בכך שיש לנו תכניות מזדמנות.

ציפי נחשון-גליק: הרעיון המרכזי הוא שבעקבות ההצלחה של התכנית הלאומית לטיפול בצעירות ובנשים בזנות, ששם גויס תקציב מאוד נכבד..

ציפי נחשון-גליק: גם אמרתי בדיון הקודם שמדינת ישראל משמשת מסגרת ללמוד ממנה, כי באמת יש רצף של מענים.

ציפי נחשון-גליק: בנושא של זנות קטינים אני מתייחסת לגילאים 13-25, למרות שגילאי 18-25 הם לא קטינים לפי החוק.

ציפי נחשון-גליק: כשעושים עבודת רחוב אי אפשר להגיד לנער בן 21 שלא נתייחס אליו.

ציפי נחשון-גליק: יש התחלה של תכניות.

ציפי נחשון-גליק: דווקא מתוך מה שעושים אתה מיום ליום חשוף ליותר צרכים, ליותר בעיות וליותר קשיים.

ציפי נחשון-גליק: מה שקיים כיום במדינת ישראל זה שיש את השותפות של משרד הרווחה עם על"ם.

ציפי נחשון-גליק: הם מפעילים תכנית ממוקדת.

ציפי נחשון-גליק: התכנית נקראת "ערים בלילה" לאיתור קטינים בזנות.

ציפי נחשון-גליק: זה התחיל מאיתור קטינות, אם אתם זוכרים מהתקציב שרצינו לתת לעל"ם, אבל מהר מאוד כשאתה מנסה לאתר אותם ברחוב או באתרי האינטרנט אתה כבר לא מבחין אם זה זכר או נקבה.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו כן מאתרים.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו מדברים היום על מאות בני נוער.

אילן גילאון: לפי הנתונים של המ.מ.מ רבע מהעוסקים בזנות קטינים הם זכרים.

אילן גילאון: זה מה שאנחנו לומדים.

אילן גילאון: זה נתון שהוא דומה מאוד למקומות אחרים בעולם.

ציפי נחשון-גליק: מבחינת קטינים?

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: את אמרת שאת מתייחסת, ובצדק, לגילאים עד 25 כקטינים.

ציפי נחשון-גליק: כן.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו מוצאים קטינים.

ציפי נחשון-גליק: אני לא אזכיר פה ערים כדי לא לתייג אותן, אבל לפחות בערים שהצלחנו להגיע אליהן אנחנו יודעים על בני נוער, שהם גם בנים וגם בנות, שנמצאים בזנות.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו מנסים לייצר מענים.

ציפי נחשון-גליק: חלק זה מן הגורן ומן היקב, אבל זה בהחלט לא יפתור את כל המענים הנדרשים לטפל בתופעה שהיא כל כך מורכבת.

ציפי נחשון-גליק: בנוסף לתכנית הזאת של "ערים בלילה" שממוקדת איתור ועיסוק של קטינים בזנות, יש את הניידות של על"ם שגם פועלות.

ציפי נחשון-גליק: רבע מהתקציב מגיע ממשרד הרווחה לניידות על"ם.

ציפי נחשון-גליק: כשיוצאים מתנדבים ומדריכים לרחוב לאתר נוער בקצה הם פוגשים גם את אלה שנמצאים בזנות.

ציפי נחשון-גליק: משרד הרווחה החל עכשיו בסקר לאומי על-מנת לבחון את היקף תופעת הזנות בקרב נערות צעירות ונשים.

ציפי נחשון-גליק: לפני חודש חבר אלינו המשרד לביטחון פנים בתקציב.

ציפי נחשון-גליק: מאחר ואנחנו נמצאים בשלב שפרסמנו מכרז, יש חברה שזכתה להפעיל את הסקר הזה ויש ועדת היגוי שמעבדת עכשיו את השאלונים, המשרד לביטחון פנים העדיף להוסיף תקציב ולהתחבר לאותו מכון שמפעיל את הסקר הלאומי כדי ללמוד ולבחון את היקף התופעה בקרב גברים בזנות, שזה גם קטינים וגם מבוגרים.

וילמה מאור: שני הנושאים ייבחנו במסגרת הסקר?

ציפי נחשון-גליק: כן.

ציפי נחשון-גליק: במסגרת הסקר אנחנו נבחן את היקף תופעת הזנות בישראל אצל קטינים, מבוגרים, נשים וגברים.

אילן גילאון: חבל שהמשרד לביטחון פנים לא מפעיל את תקנה 203(ג) בנוגע לכך שקיום יחסי מין עם קטינים הוא דבר אסור.

אילן גילאון: זה מה שצריכה לעשות המשטרה.

ציפי נחשון-גליק: בסדר.

ציפי נחשון-גליק: אני מדברת על המשרד לביטחון פנים בנושא של קידום והרחבת הסקר.

ציפי נחשון-גליק: כשהייתי אתמול בראיון בטלוויזיה מישהי אמרה שיש בין 100 ל-5000 גברים בזנות.

ציפי נחשון-גליק: זה פער מאוד מאוד עצום.

ציפי נחשון-גליק: אני חושבת שאם כבר מדינת ישראל שמה מאות אלפי שקלים לעשות סקר לאומי, אז זה מאוד מאוד חשוב שהיא תבחן גם את היקף התופעה של הגברים.

ציפי נחשון-גליק: גם קטינים, גם צעירים וגם מבוגרים.

ציפי נחשון-גליק: זה מה שכבר קיים.

ציפי נחשון-גליק: בתכנית שנכתבה והוגשה לשר הרווחה, שהיו שותפים לכתיבתה נציגת על"ם, נציג מהג'וינט ונציג של ארגון נוסף.

ציפי נחשון-גליק: .

אילן גילאון: זאת התכנית המפורסמת בת 27 מיליוני שקלים?

ציפי נחשון-גליק: בדיוק.

ציפי נחשון-גליק: התכנית מדברת על איתור, על יישום, על מזעור נזקים ועל תכניות של שיקום ביתיות וחוץ ביתיות.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו כן רוצים להקים דירות חירום, כן רוצים להקים הוסטלים שהם ייעודיים לאוכלוסייה הזאת.

ציפי נחשון-גליק: השר שלנו כבר פגש את אנשי האוצר.

ציפי נחשון-גליק: הם הציעו לו שהם יחזרו להיפגש איתו לקראת הדיון בתקציב 2013.

ציפי נחשון-גליק: שם אנחנו בעצם עומדים.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו רוצים שהאוצר יסייע.

אילן גילאון: מדוע לא ניתן חלקית לפני שאתם מפעילים את כל התכנית?

אילן גילאון: זה גם מה ששאלתי את השר.

וילמה מאור: תקציב לא קיים?

ציפי נחשון-גליק: לסקר יש.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו מקצים מיליון שקלים לסקר ולמחקר הערכה שבודק את האפקטיביות.

ציפי נחשון-גליק: לסקר כבר יש.

אילן גילאון: תמיד יש תקציב לסקר.

אילן גילאון: זה בסדר שאנחנו עושים סקרים.

אילן גילאון: למרות שלפעמים אנחנו כבר יודעים את המסקנות מראש ברוב הסקרים אנחנו עדיין מממנים אותם.

אילן גילאון: הבעיה היא שאנחנו לא מממנים את פתרון הבעיות שהסקרים האלה מעלים.

אילן גילאון: מה יהיה עד שיאושר הסעיף התקציבי?

אילן גילאון: גם אם יאושר הסעיף התקציבי מדובר על מתווה שמדבר על כל נוער הקצה.

אילן גילאון: אנחנו מדברים היום על טיפול בנערים שעוסקים בזנות, על טיפול בקטינים עד גיל 25 שעוסקים בזנות.

אילן גילאון: מה את יכולה לבשר לנו?

אילן גילאון: מה יקרה עד אז?

ציפי נחשון-גליק: עד אז המענים שאנחנו.

ציפי נחשון-גליק: .

אילן גילאון: אין היום מקום אחד, בית אחד לנערים.

אילן גילאון: לנערות כן.

ציפי נחשון-גליק: כשאתה יוצא לרחוב חוסר האמון הכי גדול שקיים הוא בקרב אלה שמנוצלים בזנות.

ציפי נחשון-גליק: לאלה שפחות בעייתיים יש למדינת ישראל פתרונות.

ציפי נחשון-גליק: את אלה שהם מאוד קשים אנחנו מנסים לשכנע שיבואו לפתרונות הקיימים, אבל זה מאוד מאוד קשה.

ציפי נחשון-גליק: במצב הקיים אנחנו מנסים מן הגורן ומן היקב, אבל זה לא פותר את הבעיה.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו בדיונים עם כמה רשויות מקומיות כדי לתת מענה, אבל המענה.

ציפי נחשון-גליק: .

אילן גילאון: לך יש השערה לגבי היקף התופעה בארץ?

אילן גילאון: לא רק לקחת בחשבון את תל-אביב ואת חיפה.

ציפי נחשון-גליק: אנחנו כרגע בקשר עם 8 רשויות מקומיות שאנחנו יודעים על נערות ועל קטינים בודדים בנים - אנחנו יודעים את השמות שלהם - שמנוצלים בזנות.

אילן גילאון: האם מה שאמרתי ש-1 מתוך 4 זה קטין זכר הוא דבר לא נכון, הוא דבר מופרך?

ציפי נחשון-גליק: מתוך כמה?

אילן גילאון: 25% מכלל העוסקים בזנות.

ציפי נחשון-גליק: מתוך 600, 1000 או 10 אלפים?

ציפי נחשון-גליק: את זה אנחנו לא יודעים.

ציפי נחשון-גליק: אני לא יודעת.

ציפי נחשון-גליק: אני יודעת עם מי אנחנו נפגשים יחד עם התכניות שעל"ם מפעילה עבור משרד הרווחה.

אילן גילאון: יש פה שתי שאלות.

אילן גילאון: אחת זה הנפח של הבנים הזכרים בתוך העוסקים בזנות הקטינים.

אילן גילאון: הדבר השני זה סך כל הנפח של העיסוק בזנות לגבי קטינים.

אילן גילאון: אלו שתי שאלות נפרדות.

אילן גילאון: היות ולבנות יש איזה שהוא טיפול – הוא אמנם טיפול חלקי שיש מקום לשפר אותו – לגבי בנים לא קיים בכלל שום טיפול.

אילן גילאון: יש לזה כנראה עוד כמה סיבות.

אילן גילאון: האוכלוסייה הזאת היא אוכלוסיית קצה של קצה של קצה של קצה מבחינת הטאבו שמונח על זה, מבחינת הרכב האוכלוסין.

אילן גילאון: מדובר בהרבה שב"חים, בפליטים ובקהילה הלהט"בית שאין עניין לעסוק בה.

ציפי נחשון-גליק: זה לא נכון.

אורית זוארץ: הטיפול במשרד, עד כמה שידוע לי, מתמקד באזרחי מדינת ישראל.

אורית זוארץ: אין מענה לקורבנות מקרב מהגרי ישראל, מקרב פליטים.

אילן גילאון: אזרחי מדינת ישראל וחברי קופת חולים.

אורית זוארץ: קדמן, לדעתי, באחד מהדיונים דיבר על העניין הזה.

אורית זוארץ: צריך רק לחדד שיש קבוצות שלמות בתוך החברה הישראלית שחיות בקרבנו ולא מקבלות מענה.

אילן גילאון: חברת הכנסת זוארץ, אין טיפול בשום צורה בנערים שעוסקים בזנות.

אילן גילאון: לא קיים הדבר הזה, למעט אותו טיפול שעל"ם נותן בכלים לא כלים.

אילן גילאון: זה לפני שנחליט אם הם אזרחים או לא אזרחים.

מרינה סולודקין: ציפי, פונים אלי דרך פייסבוק גברים בנים בשאלה אם יש מקלט, הוסטל לגברים שרוצים שיקום מזנות.

ציפי נחשון-גליק: אם הם מעל גיל 18, הם לא מכורים לסמים והם מוכנים לשתף פעולה יש לנו הוסטל.

ציפי נחשון-גליק: עכשיו אפשר לקבל אותם.

ציפי נחשון-גליק: יש 4 מיטות פנויות.

אורית זוארץ: באיזו מסגרת ההוסטל?

ציפי נחשון-גליק: עבור צעירים בסיכון שמשתפים פעולה.

אילן גילאון: אנחנו נחבר את 4 המיטות ל-4 הדורשים.

יעל גור: אני מנהלת ב-10 השנים האחרונות את מרפאת לוינסקי שמפעילה מרפאה ניידת לנשים בזנות, לגברים בזנות ולטרנסג'נדריות בזנות.

יעל גור: בצוות שלנו יש רופאים, יש רופאות, יש עובדים סוציאליים.

יעל גור: יש לנו בצוות עובד סוציאלי שמטפל טיפול פסיכו-סוציאלי בגברים שלכודים בזנות.

יעל גור: אמרת שאין היום אף שירות שמטפל, למעט "ערים בלילה", על"ם.

יעל גור: כדאי להכיר את השירות שלנו.

יעל גור: אתה גם מוזמן לבוא לסיור ולהכיר.

יעל גור: העירייה שאנחנו יכולים להשתמש בה כדי לתת כסות לאותם דברים מאוד מצומצמת.

יעל גור: היא לא מתבססת על המשאבים של המרפאה הניידת לנשים בזנות שהיא חלק מהתכנית הבין משרדית שתיארה ציפי, אלא על משאבי מרפאת לוינסקי שממומנת על ידי משרד הבריאות באותו תקציב משנת 2002.

יעל גור: כל הפעילות היא פעילות שניתנת לגברים בזנות ממשאבי מרפאת לוינסקי.

יעל גור: נכון שהניידת יוצאת לשטח וזה אותו רכב, אבל התקציב של הבדיקות, הטיפול הפסיכו סוציאלי ושעות העבודה שמושקעות על ידי הצוות הם מתקציב מרפאת לוינסקי.

יעל גור: ההיקף הוא מצומצם.

יעל גור: לגבי כמויות הגברים שאנחנו מכירים בזנות.

יעל גור: אני לא יודעת לעשות הפרדה בין קטינים לצעירים, משום שלא תמיד אפשר לראות בעיניים.

אילן גילאון: זה אנשים שמגיעים מעצמם, מרצונם?

יעל גור: הם פוגשים אותנו ברחוב, במרפאה הניידת שלנו באזור התחנה המרכזית.

יעל גור: הרבה פעמים אנחנו יוצאים דווקא ביום שהניידת של על"ם יוצאת ואנחנו מאחדים כוחות.

יעל גור: רם, שמרכז את פעילות הניידת בתל-אביב, ואורי, שמרכז את פעילות הניידת אצלנו, יוצאים הרבה פעמים ביום קבוע בשביל לתת מענה משולב.

יעל גור: אני חושבת שמאוד קשה כשאין סקר שבודק את זה ולא מתבסס רק על הגורמים המטפלים, לדעת מה הוא ההיקף, מה הם המספרים.

יעל גור: אני יכולה להגיד בהערכה שלנו, כי שאלתי את הצוות לפני שהגעתי לפה איך הם מעריכים את ההיקף של הבנים בזנות, אפילו אם הם לא קטינים.

יעל גור: באזור התחנה המרכזית אנחנו מדברים על 100 אנשים בזמן נתון.

יעל גור: יכול להיות שאם נבדוק בעוד חצי שנה יהיו עוד חדשים.

יעל גור: בזמן נתון סביב הרחובות שאנחנו מסתובבים בהם יש כ-100 איש שאנחנו מכירים.

יעל גור: זה רק התחנה המרכזית.

יעל גור: זה לא זנות באינטרנט, זה לא בערים אחרות בארץ.

יעל גור: זה באזור התחנה המרכזית.

יעל גור: הקבוצה באזור התחנה המרכזית לא מורכבת רק מאנשים ישראלים.

יעל גור: יש היום יותר ויותר יוצאי אפריקה, פליטים שנקלעו לזנות, לאו דווקא כי הם הומוסקסואליים, אלא כי זה באמת מוצא אחרון מפני רעב.

יעל גור: לצערי כבר איתרנו גם אחד שהוא נשא HIV שמטופל היום.

יעל גור: זה לא פשוט להיות מטופל כפליט ב-HIV בישראל, אבל יש ארגונים טובים שמסייעים בזה, כמו הוועד למלחמה באיידס.

יעל גור: יש שב"חים.

יעל גור: יש צעירים שנקלעים לזנות מתוך זה שהם בורחים מהבית ובאמת הזנות זה משהו שמאפשר להם להתקיים.

אורית זוארץ: אפשר לעשות מיפוי שנתי?

יעל גור: יש לנו קושי בלתת מענה יותר רחב.

אורית זוארץ: בכמה מקרים של גברים בזנות טיפלתם בשנה האחרונה?

יעל גור: ברשומות שלנו רשומים 40 שהיו בקשר איתנו לאורך השנתיים.

אורית זוארץ: רק בתל-אביב.

יעל גור: ב-3 השנים האחרונות יש לנו עובד סוציאלי ייעודי לבנים בזנות.

יעל גור: מדובר באורי אייק שלצערי לא יכול היה להגיע לדיון היום.

יעל גור: מאוד רציתי שהוא יגיע.

אילן גילאון: זה מפגש מתמשך עם אותם אנשים?

יעל גור: כן.

יעל גור: אני חייבת להגיד שקיימים שירותים בארץ שיכולים לתת.

יעל גור: אנחנו עובדים הרבה עם דיירי רחוב של עיריית תל-אביב, עם על"ם, עם איזה מעון של נוצרים משחיים בבאר שבע.

ציפי נחשון-גליק: את הקטינים גם שולחים למוסדות של חסות הנוער אם הם מסכנים את עצמם.

יעל גור: מוסדות של חסות הנוער, בתנאי שאין התמכרות לסמים.

ציפי נחשון-גליק: אלה לא מענים מספיקים.

יעל גור: בדרור כמובן.

יעל גור: הקושי גדול משום שהבעיה מורכבת.

יעל גור: לפעמים האדם הוא שב"ח או בן של משתפי פעולה שנרצחו כשהוא היה ילד.

יעל גור: המקרים מאוד מאוד מסובכים.

אילן גילאון: אתם מוגבלים רק לעניין של הייעוץ.

אילן גילאון: .

יעל גור: אנחנו לא יכולים לתת קורת גג.

יעל גור: אנחנו נותנים טיפול רפואי וקשר פסיכו סוציאלי בונה אמון שלפעמים נמשך שנתיים, שלוש.

יעל גור: הוא מאוד חלקי.

אילן גילאון: זה בהחלט חשוב ומשמח.

אורית זוארץ: יש כאלה שעברו למסגרות שיקומיות וטיפוליות לאחר השלב הראשון?

יעל גור: כן.

יעל גור: יש ניסיון מאוד טוב לאורך השנים עם על"ם.

יעל גור: יש נערים שהכרנו – היום הם לא נערים - שהם בוגרי על"ם.

יעל גור: אנחנו בקשר.

יעל גור: זה עיקר המסגרות של על"ם.

יעל גור: זה הניסיונות המוצלחים שלנו.

יעל גור: יש עכשיו איזה שהוא ניסיון עם מקום בבאר שבע.

יעל גור: לצערי - לא הבאתי כאן נתונים באחוזים - יש יותר תמותה בקרב גברים בזנות.

יעל גור: זה מההיכרות שלנו.

יעל גור: יש מקרים של שימוש יתר בסמים, מקרים של התאבדויות ואלימות.

יעל גור: עד כמה שחושבים שלגברים יש יותר כוח בתוך סיטואציה של זנות על הלקוח מאשר לאישה, יש מקרים מאוד קשים של אלימות.

יעל גור: יש לא מעט מטופלים שלנו זיכרונם לברכה.

אורית זוארץ: אני מברכת על קיום הדיון.

אורית זוארץ: במסגרת הוועדה למאבק בסחר בנשים הסוגיה הזאת כל פעם עלתה.

אורית זוארץ: קיימנו דיון מאוד גדול על זנות קטינים וקטינות.

אורית זוארץ: זה לא בדיוק בתחום האחריות או הגדרת התפקיד.

אורית זוארץ: הייתה על זה ביקורת.

אורית זוארץ: אני שמחה שזה מגיע לפתחה של ועדת העבודה והרווחה.

אורית זוארץ: אני חושבת שאנחנו יכולים להמשיך את שיתוף הפעולה הזה.

אורית זוארץ: הסקר התחיל כסקר של זנות נשים וקטינות.

אורית זוארץ: זה במנדט.

אורית זוארץ: נכון להיום יש את ההרחבה ואת ההודעה שקיבלנו היום מהמשרד לביטחון פנים על כך שהוא מקצה משאבים בשלב הראשון.

מרינה סולודקין: זה אחרי הישיבה שניהלת.

אורית זוארץ: אחרי הישיבה שהסתיימה בוועדה לסחר בנשים הודיע המשנה למנכ"ל שהם יצטרפו, שהם יממנו וייקחו חלק.

אורית זוארץ: לפני כשבוע קיימנו דיון על כל הנושא הזה של סל שיקום לקורבנות זנות.

אורית זוארץ: במסגרת הסל צריך להתייחס גם לקטינים בזנות, כי סל השיקום לבגירים הוא סל שבנוי אחרת.

אורית זוארץ: כאן אני אצטרך את עזרתך ואת עזרת הארגונים שעושים עבודת קודש, על מנת להפעיל לחץ על מקבלי החלטות להקים סל שיקום, לקבוע קריטריונים ולאפשר לאותם צעירים, צעירות, נשים וגברים שנקלעו למעגל הזנות שלא מרצון – אני חוזרת על זה כמו מנטרה שזנות היא לא בחירה - לקבל מענה מהמדינה.

אורית זוארץ: גם שיקום, גם בריאות, גם תמ"ת וגם כל מה שקשור לחלופות תעסוקתיות.

אורית זוארץ: אני בהחלט אשמח לקבל את עזרתך.

ציפי נחשון-גליק: אתם יושבים פה שני יושבי ראש ועדות.

ציפי נחשון-גליק: התכנית הלאומית לטיפול בזנות לצעירות ולנשים הייתה על שולחן הוועדה למעמד האישה ב-2006.

ציפי נחשון-גליק: הוועדה הכריזה שמאחר ואין תקציבים..

ציפי נחשון-גליק: זה הובא לשולחנו של ראש הממשלה.

אילן גילאון: הלוואי שהיינו יכולים לדבר על איזו תפישה כוללת בעניין הזה.

אילן גילאון: אנחנו צריכים להבין את מגבלות האפשרויות וההגדרות שיש.

אילן גילאון: כשמדברים בסחר בנשים ברור לגמרי על מה אנחנו מדברים.

אילן גילאון: אנחנו כל פעם מטפלים בקטעים.

אילן גילאון: אני מטפל בקטע מאוד מאוד ספציפי בדיון הזה.

אילן גילאון: יש חיבור, כי הכל קשור.

אילן גילאון: אין דבר לא קשור.

אילן גילאון: הדבר הזה קשור לדבר הבא ולדבר הבא.

אילן גילאון: אנחנו מאירים זרקור על הנושא של גברים, במקרה שלנו על קטינים על פי הגדרתך.

אורית זוארץ: הסל הזה חייב לכלול את ההתייחסות גם אליהם.

אילן גילאון: אנחנו בהחלט רואים את עצמנו כחלק מתוך המערכת.

אילן גילאון: אנחנו לא פותחים בסטה נפרדת.

אורית זוארץ: יש את עו"ד, ד"ר מרב שמואלי, שמובילה את הסוגיה.

אורית זוארץ: עשו שם אבחנה בין מי שמוביל את סוגית הסחר בבני אדם למי שמוביל את הטיפול בזנות בכלל.

אורית זוארץ: השותפות הזאת היא קריטית כדי להבין מה הצרכים ומה העלויות התקציביות.

אורית זוארץ: אנחנו מתכוונים לקדם את זה כבר בתקציב הבא.

אילן גילאון: את מבינה שבדיאלקט שלנו יש כל פעם קצה של קצה.

אילן גילאון: זה הקצה של הקצה.

אילן גילאון: אני לא אתפלא אם לא נמצא עוד קצה לקצה הזה.

ציפי נחשון-גליק: הסיכונים שבני הנוער לוקחים היום הם מאוד מאוד קשים.

רלי רחל קצב: זה בהחלט נכון שלכל קצה יש עוד קצה.

רלי רחל קצב: לכל חצר אחורית שאתה ניגש אליה יש עוד חצר אחורית.

רלי רחל קצב: אנחנו רואים את זה.

רלי רחל קצב: יש 3 דברים מרכזיים שלי חשוב להגיד.

רלי רחל קצב: קצת למעלה מעשור – כבר מ-2001 – על"ם עובדת בתל-אביב עם זנות של קטינים וצעירים.

רלי רחל קצב: אני מקבלת את ההגדרה של ציפי שנכון ללכת עד גיל 25.

רלי רחל קצב: אנחנו פוגשים גם בנים.

רלי רחל קצב: אנחנו אפילו בקלות רבה יותר מאתרים את הבנים.

רלי רחל קצב: הם יותר נראים, קל לנו יותר לפגוש אותם.

רלי רחל קצב: למדנו כמה דברים.

אילן גילאון: למה?

רלי רחל קצב: כי הם יותר ברחוב.

רלי רחל קצב: הם בקלות רבה יותר לעומת הנערות מדברים על הנושא הזה.

רלי רחל קצב: הוא כאילו יותר בפרונט, יותר על השולחן.

רלי רחל קצב: מצאנו שלזהות, לראות, ליצור איתם את הקשר הראשוני פשוט יותר.

רלי רחל קצב: יש שני דברים מרכזיים שלמדנו.

רלי רחל קצב: אחד זה שהתהליכים מאוד מאוד ארוכי טווח.

רלי רחל קצב: יש אנשים שהם עדיין היום בקשר עם הפרויקט.

רלי רחל קצב: הם חבר'ה צעירים בגילאי 23,24,25.

רלי רחל קצב: פגשו אותם כשהם היו בני 17.

רלי רחל קצב: התהליכים הם מאוד ארוכי טווח.

רלי רחל קצב: החלק המרכזי שלוקח הרבה מאוד זמן זה התהליך האינטנסיבי של יצירת הקשר ובניית המוטיבציה לשינוי.

רלי רחל קצב: דבר שני שאנחנו מוצאים ורואים אותו יותר ויותר, וזה גם קשור למה שציפי אמרה, זה שהחבר'ה האלה צריכים מסגרות מובחנות.

רלי רחל קצב: זה נכון שאם יש היום מישהו שמחפש איזה פתרון ורוצה, אז נציע לו את אותו הוסטל שציפי מדברת עליו.

רלי רחל קצב: על הרוב זה לא יעבוד מכל מיני סיבות של הדינאמיקה האישית שלו, של החיים שלו, של המרחבים שבהם הוא גדל.

רלי רחל קצב: הוא לא ירצה או לא יצליח להשתלב במסגרות הקיימות.

רלי רחל קצב: בגלל שהחבר'ה האלה הם הקצה של הקצה, כמו שקראתם להם, ראוי שיהיו להם מסגרות מובחנות ומותאמות לצרכים המאוד מיוחדים שלהם.

ציפי נחשון-גליק: זה מה שמופיע בתכנית.

רלי רחל קצב: נכון.

רלי רחל קצב: עוד דבר אחרון לגבי המספרים.

רלי רחל קצב: כשהבנו שהזנות לא נמצאת כנראה רק בתל אביב ובחיפה, כפי שכולנו היום יכולים להבין – לא זו של הבנים ולא זו של הבנות – פשוט הכשרנו את כל עובדי על"ם באשר הם בכל הארץ, בעיקר בתכניות שהן לא ייעודיות לזנות, ללמוד לזהות את הדבר הזה.

רלי רחל קצב: ברגע שהעובדים למדו לזהות פתאום ראינו שיש הרבה יותר.

רלי רחל קצב: התכנית "ערים בלילה" שמטופלים בה חבר'ה היא תכנית ייעודית לזנות.

רלי רחל קצב: במשך שנה פוגשים כ-150 אנשים שיש איתם ממש קשר, ועוד כ-50 שאנחנו יודעים עליהם.

רלי רחל קצב: בכל התכניות האחרות של על"ם ברחבי הארץ - אם אני מתייחסת לטווח הגילאים של עד גיל 25 - פגשנו ב-2011 כ-600 בנים ובנות.

רלי רחל קצב: 20%,25% מתוכם הם גברים.

רלי רחל קצב: זה לסוגיה הזאת.

רלי רחל קצב: הדבר המרכזי שלכבודו אנחנו צריכים לשנס מותניים עכשיו, לפני שייקבע תקציב 2013..

אילן גילאון: 25% הם בקרב קטינים, לא בקרב בגירים.

רלי רחל קצב: גם וגם.

רלי רחל קצב: עד גיל 25.

רלי רחל קצב: אנחנו מדברים על נוער וצעירים.

רלי רחל קצב: גם בעולם כשעובדים עם אוכלוסיות הקצה מדברים על הטווח הזה של עד 25.

רלי רחל קצב: המאפיינים הם דומים.

רלי רחל קצב: זה שפעם מישהו קבע שבגיל 18 נלך לצבא ואז חיינו משתנים זה לא עובד בסיטואציות האלו.

רלי רחל קצב: אנחנו מדברים על קטינים ועל מה שקוראים בוגרים צעירים.

רלי רחל קצב: הטווח הוא עד גיל 25.

רלי רחל קצב: אני רוצה לחזור לסוגית התקציב.

רלי רחל קצב: זה קריטי שלתכנית הזאת שציפי דיברה עליה, התכנית של ה-27 מיליון האלה יהיה תקציב ייעודי ב-2013 שיהיה אפשר לצאת לדרך.

רלי רחל קצב: הקושי, התסכול הגדול עבור אותם עובדים במרפאה, בעל"ם ואצל כל עובדי השטח שפוגשים זה שכשאתה כבר פוגש מישהו ויוצר איתו קשר אין לך מה לעשות.

מרינה סולודקין: אני רק רוצה לומר לכם שבאתי ללמוד.

מרינה סולודקין: למדתי הרבה מכם.

מרינה סולודקין: אם אני בפייסבוק שלי שבוע אחרי שבוע מקבלת פניות מאנשים שונים שחושבים שאני צריכה להיות כתובת ולדעת לאן להפנות את האנשים, אז כנראה שיש עניין.

אסף רג'ואן: צריך לייצר את הכתובת הזאת.

אסף רג'ואן: יש לי המון הערכה לכל מי שיושב פה.

אסף רג'ואן: כולם התחילו הרבה לפני.

אסף רג'ואן: אני יחסית חדש.

אסף רג'ואן: זאת הזדמנות להגיד שציפי, שהיא הרבה פעמים הכתובת, כתבה תכנית נפלאה.

אסף רג'ואן: לא במקרה יושבים סביב השולחן הזה כל מי שעושה.

אסף רג'ואן: לא נמצא פה נציג של משרד האוצר.

אסף רג'ואן: אם יש משהו שחשוב לעשות בהמשך זה להביא לשולחן הזה מישהו מהאוצר כדי להבין איפה הדברים עומדים, כי הדיון שלנו הוא לא מול ציפי.

אסף רג'ואן: ציפי הייתה אצלנו בפרויקט ופגשה את החבר'ה.

אסף רג'ואן: היה מפגש מאוד מרגש.

אסף רג'ואן: ברור לכולנו שצריך עוד.

אסף רג'ואן: בשביל זה כנראה צריך להתחיל להביא את נציגי האוצר שיגידו למה כן, למה לא וכאלה.

אסף רג'ואן: הם צריכים לתת דין וחשבון.

ציפי נחשון-גליק: שיזרימו חלק מה-27 מיליון, לא הכל בבת אחת.

אילן גילאון: זה מה שאנחנו רוצים לבקש.

יעל גור: אני חושבת שחסרים פה נציגים מהקהילה הלהט"בית.

אילן גילאון: חסרים פה הרבה אנשים.

אילן גילאון: יש לי חשבון עם משרדים ממשלתיים שהוזמנו.

אילן גילאון: המשרד לביטחון פנים, משרד המשפטים, הביטוח הלאומי, השלטון המקומי.

אילן גילאון: זה מביע את מידת העניין.

חנה שדמי: עיקר העבודה של משרד החינוך היא לא באיתור ולא בטיפול.

חנה שדמי: היא כן במניעה – אני אגיד מה במניעה – ובהכשרה של אנשי המקצוע.

חנה שדמי: כל הייעוץ עובר הכשרה בנושא של איתור ילדים בסיכון ובנושא של הלהט"בים, שזה מאוד רלוונטי לתוך הדיון הזה.

חנה שדמי: כל הקבוצה של המדריכים שעוסקים סביב הנושא של פגיעות מיניות עובדים יחד עם רלי.

חנה שדמי: זה ברמה של הכשרת אנשי המקצוע.

חנה שדמי: בתכנית כישורי חיים שכתובה מיסודי עד חטיבת הביניים ונכתבת עכשיו לחטיבה עליונה יש התייחסות לנושא של הלהט"בים.

חנה שדמי: יש לגיטימציה מאוד גדולה שנותן אותה השר לשיחה בבתי הספר על הנושא הזה.

חנה שדמי: אני משערת שככל שהשיחה תהיה יותר דומיננטית יש סיכוי שפחות בני נוער יזלגו לכיוון של הזנות, כי הם פחות ירגישו דחויים בתוך התהליך הזה ולא יצטרכו לברוח.

חנה שדמי: מרביתם נושרים מתוך המערכת.

חנה שדמי: גם קידום נוער לא עוסק באיתור.

חנה שדמי: הוא מקבל ממשרד הרווחה את המסגרות.

חנה שדמי: הוא נותן השלמת השכלה.

חנה שדמי: הילדים שמופנים מקבלים מה שקידום נוער מקבל.

חנה שדמי: זה לא טיפול ישיר בנושא של זנות.

יעל גור: חשוב לזכור מי הצרכנים של זנות בנים, גם אם הם קטינים וגם אם הם בגירים.

יעל גור: מדובר על גברים.

יעל גור: זה לא נשים צורכות זנות גברים, זה גברים צורכים זנות גברים.

יעל גור: חשוב לא לשכוח להזמין לדיונים האלה את הקהילה הלהט"בית, את ראשי הקהילה הלהט"בית.

וילמה מאור: הם לא הגיעו.

יעל גור: אני לא באה בטענות, אני רק רוצה לשים את זה על השולחן.

אילן גילאון: בעיני יותר חמור שמשרד המשפטים לא פה מאשר הקהילה הלהט"בית.

יעל גור: אני אגיד לך למה זה חשוב.

יעל גור: הקהילה הלהט"בית באיזה שהוא מקום נותנת לגיטימציה להמשך ההתקיימות של הזנות.

אילן גילאון: אנחנו לא מכירים פה בוועדה הזאת אף אחד .

אילן גילאון: אנחנו לא רואים אף אחד ממטר.

אילן גילאון: אנחנו לא רואים קהילה כזאת או אחרת.

אילן גילאון: אנחנו מתייחסים דוך לתוך הבעיה.

יעל גור: דוך לתוך הבעיה זה כשיש גבר קליינט וגבר צעיר מנוצל.

יעל גור: הוא הקורבן בתוך הסיטואציה.

אילן גילאון: את אומרת שאנחנו לא רוצים להתעסק עם הקהילה הלהט"בית, שהפוליטיקאים לא רוצים.

יעל גור: אנחנו רוצים להעלות את המודעות בתוכה לזה שזנות, גם אם היא זנות של גבר, היא חלק מרצף.

יעל גור: .

אילן גילאון: זנות היא זנות, קטינים הם קטינים ויחסי מין עם קטינים זאת עבירה על החוק.

אילן גילאון: המשטרה צריכה להפעיל את אכיפתה בתחום הזה.

אילן גילאון: זה מה שלא קורה.

אילן גילאון: זאת הבעיה המרכזית.

ליאת קליין: בהמשך לדברים של משרד החינוך חשוב לי שבתוך הדיון הזה תהיה התייחסות למניעה ולאכיפה, לא רק לנושא הטיפול.

ליאת קליין: בסדנאות שאנחנו מעבירים בבתי ספר ובתיכונים התכנים האלה עולים וצפים אצל בני נוער.

ליאת קליין: גם במרכזי הסיוע, בפניות שאנחנו מקבלים יש קשר בין אלימות מינית לזנות.

ליאת קליין: מדובר על זה די הרבה.

ליאת קליין: המודעות לתופעה הזאת ולהיקף שלה הוא משהו שעוד לא יודעים.

ליאת קליין: אני חושבת שלא מדברים על זה מספיק במערכות החינוך וברשויות האכיפה – המשטרה, הפרקליטות.

ליאת קליין: אני חושבת שיש צורך בהכשרות, בהעברת ידע ממוקד בנושא הזה.

ליאת קליין: יש תופעה כזאת.

ליאת קליין: במקרים שכן מגיעים למשטרה ולפרקליטות הטיפול לא מתאים.

אילן גילאון: אני מאוד מזדהה עם דברייך.

אילן גילאון: אני חושב שגם כל יושבי השולחן הזה.

גלעד נתן: חשוב לציין שזאת אוכלוסיית קצה שהטיפול בה והוצאתה מהמצב הקצה שלה הוא עוד אפשרי, כי כשהשנים חולפות ואין טיפול מתאים אנחנו נתקלים באוכלוסייה שהיא האוכלוסייה של אלה שהפכו להיות הזרוקים ברחוב עם התחלואה הכפולה.

גלעד נתן: הם כבר לא עוברים מבית לבית, הם ממש ברחוב.

גלעד נתן: הם כבר לא משתמשים בסמים הקלים יותר, הם כבר נמצאים בהרואין.

גלעד נתן: זאת האוכלוסייה שצריכה טיפול ייעודי שאין.

גלעד נתן: זה דבר שעולה בדיונים בסמים, בדיונים בעבודה ורווחה, בדיונים בסחר ועכשיו בדיון הזה.

גלעד נתן: הטיפול באוכלוסייה הזאת נדרש, כי אחר כך אי אפשר.

גלעד נתן: לא סתם תחמו את זה עד גיל 25.

גלעד נתן: בגיל 30 - אני לא אגיד על כל מקרה - והלאה זה כבר נהיה אוכלוסייה שלא תוכל לטפל בה, תוכל רק לתחזק אותה.

רלי רחל קצב: הם לא יגיעו לגיל 30.

ציפי נחשון-גליק: מאחר והוזכרה פה אוכלוסיית ההומוסקסואלים, לסביות והטרנסים, אז בתכנית שהוגשה לשר יש בקשה להקים תכניות ייעודיות עבורם.

אסף רג'ואן: יש הכל בתכנית הזאת, רק צריך להוציא אותה לפועל.

רלי רחל קצב: צריך לדאוג לכסף.

אילן גילאון: אנחנו לא ראינו את התכנית הזאת.

אילן גילאון: היינו מאוד שמחים לקבל את התכנית.

אילן גילאון: אנחנו מברכים עליה מראש.

אילן גילאון: כל מי שאנחנו מחשיבים אותו מברך על התכנית.

אילן גילאון: אנחנו רואים את עצמנו בתור הדיוטות שמברכים על התכנית הזאת.

אילן גילאון: הוועדה רושמת לעצמה בסיפוק את הטיפול שראוי להרחבה של משרד הבריאות ומשרד החינוך.

אילן גילאון: היא קובעת באופן מידי להתחיל בתכנית שנקראת תכנית ייעודית בטיפול נוער קצה באופן הדרגתי, בכדי למצוא מענה מידי והולם לקטינים וצעירים עד גיל 25 הנמצאים במעגל הניצול המיני במקומות מסודרים ומאורגנים.

אילן גילאון: כמו כן רושמת הוועדה לפניה את הודעתו של השר לנסות ולהחיל באופן הדרגתי את התכנית הנ"ל.

אילן גילאון: הוועדה תמשיך לעקוב אחרי החלטותיה עוד לפני תום הפגרה.

אילן גילאון: לזכותו של השר ייאמר שמיד עם כניסתו לתפקיד הוא ביקש את הדבר הזה.

אילן גילאון: אני מבין את המהמורות הקשות שהוא צריך לעבור.

אילן גילאון: אנחנו נמצאים בדיוק במקום הזה.

אילן גילאון: המגמה העיקרית היא להפעיל באופן חלקי, הדרגתי את התכנית.

אילן גילאון: אם לא מתחילים ב-27 מיליון שקל, לפחות להתחיל במקום אחד או שניים.

אסף רג'ואן: אולי מכיוון שבימים אלה נקבע התקציב בתוך האוצר כדאי לקיים דיון, להזמין את משה בר סימנטוב שאחראי על התקציב החברתי באגף התקציבים.

אסף רג'ואן: .

אילן גילאון: בוא נאפשר את התענוג הזה לשר כחלון .

אילן גילאון: אם זה לא ילך לו ניקח את זה על עצמנו.

אסף רג'ואן: בטוח זה יעזור לו.

וילמה מאור: האם אנחנו מדברים על תקציב שכבר נמצא במשרד הרווחה ואנחנו מצפים שהשר יממש אותו?

אילן גילאון: אין.

קריאה: אין את התקציב במשרד הרווחה.

קריאה: מדובר בתקציב חדש.

אילן גילאון: אנחנו מבקשים להפעיל את מידת היצירתיות אצל מקבלי ההחלטות לגבי כמה.

אילן גילאון: לי יש כמה רעיונות, הלוואי שהיו מקבלים אותם.

אילן גילאון: אפשר היה באופן מידי לפתור.

אילן גילאון: עכשיו להגיד מאיפה לוקחים ולאיפה נותנים.

אילן גילאון: אני בהחלט לא רואה את עצמי כיועץ השר בעניין הזה.

אילן גילאון: אני מודה לכולכם.

אילן גילאון: אמנם הדיון היה קצר, אבל הוא קלע כחוט השערה לבעיה.

אילן גילאון: אנחנו מתכוונים לעקוב אחרי העניין.

אילן גילאון: תודה רבה לכולם.