הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 88, 2012-06-27 10:00

ניצן הורוביץ: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

ניצן הורוביץ: זו ישיבה שכינסנו אותה בהתראה קצרה, ולמרות זאת גלעד נתן הכין כאן מסמך חשוב, שאנחנו גם נוציא אותו לציבור, לארגונים ולתקשורת.

ניצן הורוביץ: המסמך הזה סוקר את פעילות הממשלה ומעסיקים לעידוד תעסוקת ישראליים במקצועות שהם עתירי עובדים זרים.

ניצן הורוביץ: המטרה בעידוד התעסוקה של עובדים ישראליים היא להחליף את העובדים הזרים המועסקים בישראל בעובדים ישראליים – כמובן, בהדרגה ובצורה שקולה.

ניצן הורוביץ: יש שלושה אמצעים עיקריים: צמצום מכסות של עובדים זרים, אכיפת זכויות של עובדים זרים וייקור העסקתם ומתן הכשרה מקצועית ותמיכה לעובדים ישראליים באמצעות הטבות לעובדים ולמעסיקים הישראליים.

ניצן הורוביץ: אני מאוד תומך במתווה הזה.

ניצן הורוביץ: לגבי הבניין, בשנים האחרונות היו אמורות מכסות העובדים הזרים בבניין – אגב, גם בתעשייה, במסעדות – להתבטל, אבל ביטול המכסה בכל אחד מהענפים נדחה כמה וכמה פעמים, וגם נדחה המתווה הפוחת בחקלאות, אבל זה לא להיום.

ניצן הורוביץ: בענף הבניין – כמה נתונים מעניינים, שאני חושב שהם חשובים: בתחילת 2010, כלומר לפני שנה וחצי, עבדו בענף הבניין 144 אלף עובדים ישראליים; עובדים פלסטינים – 15 אלף – היתה מכסה, והיא נוצלה במלואה.

ניצן הורוביץ: עובדים זרים – מכסה – 8,000.

ניצן הורוביץ: באותה שנה, 2010, גדל במספר ניכר העובדים הישראליים, וקרוב ל-14 אלף ישראליים נוספו לעבודה בבניין.

ניצן הורוביץ: המכסה של הפלסטינים גדלה ב-2,500, ומספר העובדים הזרים ירד ב-1,000.

ניצן הורוביץ: ב-2011 נמשכה מגמת הכניסה של עובדים ישראליים לענף הבניין, אבל קצב הכניסה ירד - נכנסו 6,000 עובדים ישראליים – זה, אני מזכיר, בהשוואה לשנה שקודם - 14 אלף נכנסו, וב-2011 רק 6,000 נכנסו.

ניצן הורוביץ: במהלך השנה במקביל חלה עלייה במספר העובדים הפלסטינים בענף, נכנסו 2,000 חוקיים, 2,400 לא חוקיים.

ניצן הורוביץ: אלה הנתונים נכון לעכשיו.

ניצן הורוביץ: המשמעות היא שדחיית ההפחתה במכסה של העובדים הזרים – לדחייה הזאת יש השפעה על תעסוקת ישראליים.

ניצן הורוביץ: ראינו שבשנים שבהן לא היתה ירידה של ממש במכסה, נעצר הגידול במספר הישראליים.

ניצן הורוביץ: כאשר יש ירידה במכסה, במקביל אנחנו רואים גידול בעובדים הישראליים, וזה דבר שצריך לציין אותו.

ניצן הורוביץ: בענף הבניין יש כיום חוסר בעובדים במקצועות שלד, מפעילי ציוד מכני הנדסי, מנופים, עגורנים ומהנדסים והנדסאים.

ניצן הורוביץ: גם מסתמן מחסור במנהלי עבודה.

ניצן הורוביץ: לכן במקביל לצמצום של המכסה של הזרים, הממשלה העניקה כל מיני הטבות למעסיקים ולעובדים ישראליים בענף.

ניצן הורוביץ: למרות העלייה הניכרת במספר העובדים הישראליים בענף הבניין בכלל ובמקצועות הרטובים בפרט, לטענת התאחדות הקבלנים – ואת זה אני מצטט מהמסמך – אני מציע לכם לקרוא; אני לוקח נקודות, כי זה חשוב - הרבה זמן כבר אין מספיק עובדים ישראליים שמתאימים לעבודה במקצועות הרטובים, וכאמור, גם מסתמן מחסור גובר - מהנדסי בניין, הנדסאי בניין, מפעילי צמ"ה וכו'.

ניצן הורוביץ: לנושא של היום, בהסכם שנחתם בין הממשלה להתאחדות הקבלנים נקבע מסלול להכשרה פנים מפעלית בענף הבניין לעובדים במקצועות הרטובים.

ניצן הורוביץ: ההסכם תוקצב ב-36 מיליון שקל לכל אחת מהשנים 2011, 2012.

ניצן הורוביץ: עד כה לא יושם ההסכם.

ניצן הורוביץ: במקביל בשנים האחרונות הופעל מיזם משותף לממשלה, להתאחדות הקבלנים ולהסתדרות עובדי הבניין והעץ באמצעות קרן החופשה.

ניצן הורוביץ: זה המיזם שלנו היום, בונים ישראליים.

ניצן הורוביץ: במסגרת המיזם הוכשרו עובדים ישראליים לעבודה במקצועות שלד במסגרות של משרד התמ"ת.

ניצן הורוביץ: ביקרנו, ראינו, נמצא פה גם מנהל האגף.

ניצן הורוביץ: עד פברואר 2011 הוכשרו 311 עובדים ב-14 קורסים שנפתחו במסגרת המיזם המשותף בשנים 2011-2010.

ניצן הורוביץ: במרס 2012 הסתיים קורס נוסף, ומאז לא מתקיימים קורסים.

ניצן הורוביץ: הנייר של הממ"מ מצטט פה את שמעון דבוש, שאומר שאין כרגע מימון להפעלת קורסים, ולכן, למרות הביקוש הרב, הם לא נפתחים בשלב זה.

ניצן הורוביץ: זאת השורה התחתונה.

ניצן הורוביץ: התוצאה היא שעד כה, יוני 2012, לא מתקיימת הכשרה של עובדים נוספים למרות הביקוש לעובדים מצד המעסיקים וההתעניינות בעבודה מצד מחפשי עבודה, חיילים משוחררים, חרדים ואחרים.

ניצן הורוביץ: לכן כינסנו את הישיבה, כדי לבדוק מדוע לא נפתחים קורסים נוספים, ומה עם התקציב שאמור להגיע ממשרד האוצר בעיקר, למיזם החשוב הזה.

ניצן הורוביץ: שלום, ראש האגף, בבקשה.

שלום בן משה: בחלק הזה של ההתייחסות אתייחס בקצרה.

שלום בן משה: נכון שהקורס שלדאי שעשינו הוא הצלחה יוצאת מן הכלל מכל בחינה שהיא.

שלום בן משה: במסגרת הקורס שלדאי, שבנינו אותו יחד עם התאחדות הקבלנים, נתנו מעטפת תמיכה טובה מאוד, וגם נתנו תוכנית אופק, שאדם שמתחיל יכול גם להתקדם.

שלום בן משה: וראה זה פלא – כמעט כ-60 אחוז מאלה שהתחילו, ממשיכים לעבוד בחברות הקבלניות בהצלחה גדולה – 67 אחוז.

שלום בן משה: הראשונים ביניהם, של המחזור הראשון, אמורים להתחיל בנובמבר הקרוב את קורס מנהלי עבודה, שדיברנו עליו, שהיה אחד התמריצים הגדולים.

ניצן הורוביץ: זה אלה שעשו את הקורס ב-2010.

שלום בן משה: ראשון ושני.

שלום בן משה: התוכנית היא, מבחינה מקצועית, מתקדמת מאוד.

שלום בן משה: אתה היית נוכח, וראית את רצינות האנשים.

שלום בן משה: המציאות עכשיו היא שהקורס האחרון שייפתח מיתרת הכסף שנותרה לפרויקט הזה, ייפתח ב-4 ביולי, ולמעשה נותר תקציב לעוד קורס אחד.

שלום בן משה: לדברי איציק מויאל, שהוא חבר בקרן המשותפת, בסוף השנה הזאת, אם לא יחול שינוי, המינהלת תפורק.

יעקב כץ: מי מממן את זה היום בפועל?

יעקב כץ: כי אנחנו שומעים שהאוצר לא נותן.

שלום בן משה: יש כסף בקרן.

שלום בן משה: התקציב שלי, השתתפתי בו לצורך ההכשרה, וגם הוא מסתיים.

שלום בן משה: לכן, אם לא יקרה שום דבר, המינהלת תפורק.

יעקב כץ: כשאנחנו מדברים על תקציב שלך, זה תקציב של האוצר, כי זה משרד התמ"ת.

שלום בן משה: כן, אבל קיבלתי תקציב מיוחד לזה, שגם הוא הסתיים.

יעקב כץ: מה המרכיב שלו בסך כל ההוצאה?

שלום בן משה: עבור החלק של ההכשרה – כ-8,000 שקל לאדם, שזה המרכיב- - -

יעקב כץ: החלק העיקרי.

יצחק גורביץ: לא.

יצחק גורביץ: 60 ומשהו אלף זה הכול – 8,000 שקל- - -

שלום בן משה: פירוק המינהלת כבר התחיל, יגיד את זה עוד מעט מי שאחראי לעניין הזה.

שלום בן משה: לכן, בנסיבות שנוצרו, לא נוכל להמשיך את הפרויקט הזה.

שלום בן משה: בד בבד, יש מה שאמרת, ההסכם שנעשה בין ההסכם לבין התאחדות הקבלנים , שחשוב לדבר על זה.

ניצן הורוביץ: מה שאתה אומר אלה דברים חמורים, שלום.

ניצן הורוביץ: הרי בשנה הזאת המיזם היה אמור להתרחב - במקום הכשרה של עשרות, מאות בודדות, היו אמורים להיות מוכשרים מאות עובדים.

שלום בן משה: עד אלף.

ניצן הורוביץ: מכללות קיבלו מכרז של התמ"ת, אתם נתתם.

ניצן הורוביץ: עד עכשיו ההכשרות היו בירושלים, באר שבע, היו אמורות להצטרף הכשרות בנתניה, אשדוד, ובמקום שיתרחב, זה הולך להיגמר.

שלום בן משה: מבחינתנו, אנחנו עשינו מהלך בשנה האחרונה, והוצאנו מכרז פעמיים, כי לא היתה מספיק היענות, לצערנו הרב, לגורמים שצריכים לעשות את ההכשרה.

שלום בן משה: הוצאנו מכרז פעמיים, זכו גורמים נוספים.

שלום בן משה: מבחינתנו, אנחנו יכולים לעמוד בסדר גודל של כ-1,000 מוכשרים בשנה יחד עם המרכזים שלנו, שאני מקווה שייפתחו בזמן הקרוב בגלל בעיית שעות אפקטיביות, אבל הגופים האחרים שהשתתפו במכרז, מבחינתנו, הם יכולים לפתוח ולעמוד בדרישות - גם בדרום, גם במרכז הארץ בשניים-שלושה מקומות, גם בצפון.

שלום בן משה: בנסיבות שנוצרו, זה חלק ב' של העניין, שאני מבקש שיתייחסו אליו – זה העניין שיש הסכם אחר שנחתם עם האוצר, עם התאחדות הקבלנים, ונציג האוצר ודאי יגיד איפה עומד ההסכם הזה.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: כצל'ה, בבקשה.

יעקב כץ: תודה לך, היושב-ראש, וכל החבורה האהובה כל כך.

יעקב כץ: הרבה זמן לא התראינו, ואנחנו מאוד מתגעגעים אליכם.

יעקב כץ: תודה לך על כינוס הישיבה.

יעקב כץ: אני חושב שזה דבר חשוב מאוד.

יעקב כץ: אתה דבקת בעמדתי או אני בעמדתך, אבל שנינו התרענו שלמרות השטיקים והתרגילים של ממשלת ישראל, המחירים ימשיכו לעלות.

יעקב כץ: אמרנו את זה מספר פעמים.

יעקב כץ: אני באתי אז עם הצעות של בנייה תקציבית.

יעקב כץ: אני בניתי בנייה תקציבית כשהייתי העוזר של אריק שרון בשנים 90'-92', בנינו אז 120 אלף יחידות דיור על-ידי ממשלת ישראל, וזה עשה את המהפכה.

שלום בן משה: רק בדימונה – 90 אלף יחידות, בדימונה והדרום.

יעקב כץ: אנחנו חילקנו את המדינה לשתיים – אריק שרון לקח מהקו הירוק מערבה, ואני לקחתי מהקו הירוק מזרחה.

יעקב כץ: בנינו בכל מקום 60, ואם אתם עושים ערב לרפואתו של אריק, אפשר להודות לו גם על כך.

יעקב כץ: אחת הסיבות שמחירי הדירות עולים, בין היתר, העובדה שאין מספיק פועלים, כי מדינת ישראל – אמרתי לשר אטיאס, כשהוא מנה את מספר התחלות הבנייה, אמרתי לו שאנשים גרים לא בהתחלות בנייה אלא בסיומי בנייה.

יעקב כץ: כדי שבניין יוכל להתחיל ולהסתיים, צריך לספק לו את כל הכלים לאורך כל הדרך, כדי שהבניין יסתיים.

יעקב כץ: אחד המרכיבים לסיבה שבנינים לא נגמרים בזמן, ולוקחים היום בין ארבע לחמש שנים, ואני מעיד על זה באופן אישי, כי אני בקי בנושא הזה, אני מתעסק בנושא של בנייה – פעם היו נגמרים בתים בשנתיים-שלושה שנים, והיום אתה לא מסיים בתים, מרגע שאתה מקבל את הקרקע, גם עוד לפני כן, בחמש-שש שנים, ואחת הסיבות - שאין לנו פועלים.

יעקב כץ: אדוני איש משרד האוצר, היית בהרבה מהישיבות.

יעקב כץ: אתם צפיתם, ולי היו פגישות אישיות רבות עם השר ועם הנגיד, ואמרתי: אתם לא רואים נכון, ומחירי הדירות ימשיכו להאמיר, וזה אחד המרכיבים, לטעמי.

יעקב כץ: רציתי לשאול שאלה, ברשותך, את מי שבקי - כמה עובדים סיניים עדיין יש בארץ?

יצחק גורביץ: 3,000.

יעקב כץ: זה הולך ופוחת.

יצחק גורביץ: 31 באוגוסט, אם לא תהיה הארכה, הם יוצאו.

יעקב כץ: הנושא של עבודה עברית – קראנו לזה עבודה ישראלית, כי יש ביניהם גם פועלים ערביים, שעובדים ברחבי הארץ ולומדים בקורסים, אם זה בדואים או ערבים מהגליל - היא דבר נחוץ מאוד.

יעקב כץ: אני רואה את הבוגרים בכל מיני מקומות, אני רואה אותם ביהודה ושומרון, שיש מקומות שמתעקשים דווקא על עבודה עברית.

יעקב כץ: רואים הרבה חבר'ה שעובדים בפיגומים, וזה תענוג לעיניים.

יעקב כץ: כל הבוגרים שלכם הולכים לעבוד שם.

יעקב כץ: חבל שלא ממשיכים בזה.

יעקב כץ: יש לך הרבה משימות, אבל אחת המשימות החשובות זה לחדש את זה.

ניצן הורוביץ: אם מדברים, סבא שלי היה מזכיר קרן פנסיה של ההסתדרות לפועלי בניין.

ניצן הורוביץ: אז היו עובדים עם הכרה, שהיו עובדים עשרות שנים, ישראליים, מתחילים, יוצאים לפנסיה ועובדים, כמו שצריך.

ניצן הורוביץ: בבקשה.

שלמה יפרח: אני רק בבוקר ישבתי עם איציק מויאל בקשר לעמדת ההסתדרות, ולפי כל החישובים, כדי להגדיל את כמות הלומדים בענף הבניין, החישובים הם כאלה שצריך 100 מיליון לשנה כדי שהפרויקט הזה יצליח.

שלמה יפרח: הרי עמדת הוועדה היתה להקטין את העובדים הזרים במדינת ישראל, ולהגיע לעבודה עברית.

שלמה יפרח: אז אי-אפשר, מצד אחד, לקבל החלטה כזאת, מבלי לממן בצד השני.

שלמה יפרח: דבר נוסף: הקרן לעידוד היא לא רק ללימודים.

שלמה יפרח: הם כדי למנוע נשירה של עובדי הבניין יצרו משהו שלא היה בעבר לעובדי הבניין.

שלמה יפרח: יש ימי כיף, יש השתלמויות, יש מלגות לעובדים, יש דרך לעודד אותם להישאר – דבר שלא היה.

שלמה יפרח: יש קורסי בטיחות.

שלמה יפרח: הפנסיה שלהם, שלא היתה פעם, הקרן שפשטה רגל, היום יש להם קרן משלהם, כדי לעודד אותם להחזיר את הגאווה של עובדי הבניין.

שלמה יפרח: פעם היתה בושה, להיות עובד בניין.

שלמה יפרח: לכן הדבר הזה צריך להיות איזה עמדה ברורה של הוועדה, להמליץ בפני האוצר לתקצב את המיזם הזה כדי לממן את ההחלטות שלכם.

שלמה יפרח: בסופו של דבר, מצד אחד, הקבלנים לא יכולים לקבל עובדים זרים, ומצד שני, אנחנו רוצים שלא תהיה אבטלה בארץ ישראל.

שלמה יפרח: זה גם טובת המדינה.

שלמה יפרח: אם לא, ביטוח לאומי משלם אבטלה.

שלמה יפרח: כל הדברים האלה בסופו של דבר מאזנים אחד את השני.

שלמה יפרח: לכן אנחנו מבקשים את התערבותך ואת התערבות חברי הוועדה, כדי שהמימון יגיע, כדי לא לפרק את המיזם החשוב והציוני בארץ ישראל.

ניצן הורוביץ: מר גורביץ, בבקשה.

יצחק גורביץ: ברמה הפרטנית, לגבי נושא ההכשרות, מעבר לעובדה שיש תועלת של אותו מיזם שמתקיים כרגע, אלה שמאושרים הם קדר פוטנציאלי למנהלי עבודה, שיש שם פער עצום של מנהלי עבודה, וזה משליך גם על הדיון שיש בשבוע הבא, של התאונות, מעבר לעובדה שיש אותה תועלת של אותו מיזם, צריך להבין שגם נוצר מוקד ידע בקרב אותה הנהלה שמנהלת את המיזם.

יצחק גורביץ: המוקד הזה הוא ממש מוקד ידע ייחודי.

יצחק גורביץ: גם אותו צריך לשמור.

יצחק גורביץ: אחרת זה שנות השכלה שהולכות לאיבוד.

יצחק גורביץ: ואין שום מערכת במדינת ישראל שיכולה לשחזר.

יצחק גורביץ: רק זה שווה את ההפעלה והשימור.

יצחק גורביץ: בנוסף, יש להבין – ברגע שהקרן או אותו מיזם יוצאים למכרזים מול מוסדות הכשרה, זה מתפעל מנגנונים ומערכות.

יצחק גורביץ: ברגע שזה לא מתקיים, זה הולך לאיבוד.

יצחק גורביץ: זה באמת חבל, כי אין בענף הבנייה מוקד ידע בנושא.

יצחק גורביץ: האוצר, למשל, מממן בטכניון את המכון לחקר הבנייה, אבל אלה סוגיות הנדסאיות.

יצחק גורביץ: הפן החשוב של כוח האדם וכו' לא מתקיים.

יצחק גורביץ: אגב, אפשר היה להרחיב אותו גם במחקרים שקשורים לאופן התקדמות העובד בענף וכו'.

יצחק גורביץ: חבל שזה לא מתקיים.

יצחק גורביץ: לכן התצהיר הזה הוא נדרש בעיקר כדי להזרים עוד כוח אדם טרי לאלה שיכולים להיות מנהלי עבודה.

יצחק גורביץ: גם פה יש עדיין בעיות רגולטוריות, שאותם חניכים שמשתלמים לא יכולים כרגע להיכנס לקורס של מנהלי עבודה, כי הדרישות ישנות מאוד, כמו טפסן 5.

יצחק גורביץ: בסופו של דבר, אם אתה לא רואה בראייה מההתחלה עד הסוף, אתה יכול להצליח, עד שאותו פועל מוכשר, שעבר את הקורס, מגיע לקורס מנהלי עבודה, ולא יכול להיות, אז הוא יגיד: אם כך, לא היה שווה לי.

יצחק גורביץ: זה נושא חשוב.

יצחק גורביץ: לגבי ההסכם שהיה עם האוצר, אני מבקש להדגיש – הוא נבנה על שני נדבכים: אחד, ההתעקשות של האוצר, שזה יהיה במסגרת פנים מפעלית, במסגרת מנגנון קיים, שזה נקרא מסלול תעסוקה, שזה מסלול שבו המעסיק מגייס את העובד, ואז הוא מכשיר אותו או לא.

יצחק גורביץ: זה לא מתאים לענף הבנייה – אמרנו את זה עשרות פעמים.

יצחק גורביץ: בענף הבנייה אתה חייב הכשרה אוניברסלית, אתה חייב בטיחות בעבודה, לפני שאתה מכניס אותו לתוך האתר וכו'.

יצחק גורביץ: אתר הבנייה הוא לא קו ייצור, שאתה אומר לו: תלחץ על הכפתור הזה, אלא זה הרבה יותר מורכב מזה.

יצחק גורביץ: ברגע שזה לא מתקדם, והיו לנו המון דיונים עם צחי – זה תקוע, וזה חבל, זה פוגע.

יצחק גורביץ: אני חייב להתייחס למה שאמר חבר הכנסת כצל'ה.

יצחק גורביץ: עובדים בענף הבנייה הם חלק מהכשר הרבה יותר רחב, שזה כל מה שקורה במצוקת הדיור וכו'.

יצחק גורביץ: אם הבעיה היא לטפל במצוקת הדיור, אז לא אותם 300 ומשהו עובדים - לקחת חלק מזה.

יצחק גורביץ: למה זה חשוב – כשאנחנו מתייחסים ופונים לרגולטור, לממשלה, אנחנו פונים בראייה של מצוקת הדיור.

יצחק גורביץ: אם פה הוזכרו התחלות בנייה – כולם צריכים לדעת נתונים של הלמ"ס: יש ירידה עצומה בהתחלות הבנייה, ויש גם ירידה בגמר הבנייה אפילו בתחילת שנה – הנתונים שמפרסם הלמ"ס.

יצחק גורביץ: אם הראייה היא של ענף הבנייה, הקורס הזה טוב, ההכשרה היא טובה, אבל זה לא פותר את הבעיה.

ניצן הורוביץ: זה לא פותר הרבה בעיות.

ניצן הורוביץ: אנחנו עכשיו בנושא ספציפי, ובזה אנחנו מדברים.

ניצן הורוביץ: שמעון, מוטי, אתם רוצים להתייחס לפני שנשמע את האוצר?

ניצן הורוביץ: בבקשה.

שמעון דבוש: שלום לכולם, אני מנהל המיזם.

שמעון דבוש: אני במיזם כבר שנה וחצי, ואני גם בתוך התהליך הזה, שהוא שלוש שנים וחצי, מרגיש שיש פה מעגלים שהם הרבה יותר רחבים מאשר הסיפור של עובד למקצוע מסוים וכדומה, שזה חשוב, ואתייחס לזה תכף.

שמעון דבוש: נוצרה פה מין מערכת אמון, נבנה אמון בין הקבלנים לבין העובדים הישראליים, והיה פה חוסר אמון משווע, מכל הכיוונים, שאין עובד ישראלי שיכול לעבוד עבודה פיזית או להתחרות בעובד זר.

שמעון דבוש: הישראליים לא רצו להתקרב לתחום, כי הקבלנים רמאים וכו'.

שמעון דבוש: במהלך השנים הללו יש פה מערכת, נוצר אמון כזה, שהקבלנים רוצים ישראליים.

שמעון דבוש: ניקח חברות כמו תדהר, שהיום בונה בניין רק עם צוות שלנו, חברים מהמיזם - זה ליד יבנה.

שמעון דבוש: מדהים.

שמעון דבוש: יש חברות אחרות גדולות שלוקחות.

שלום בן משה: חברה מדהימה.

יעקב כץ: אני מכיר עוד חברות כאלה.

שמעון דבוש: הקבלנים רוצים, הבינו שהעסק הזה עובד, והחבר'ה רציניים.

שמעון דבוש: כמובן, יש נשר טבעי בכל מיזם, אבל הלבה הולכת ומתפתחת ועובדת ורוצה.

שמעון דבוש: למשל, הקורס הזה שאני אמור לפתוח עם 24 חניכים, אחרי שניפינו את המיפוי הראשוני, לראיין – ראיינתי 80.

יעקב כץ: בוגרי צבא?

שמעון דבוש: רובם.

שמעון דבוש: אני צריך לדחות בצער רב אנשים.

שמעון דבוש: הוספנו מבחנים, כמו קורס טיס, וזה מקומם.

שמעון דבוש: המשבר, אם יקרה, זה לא משבר של הפסיקו את המיזם, אלא זה יהיה משבר אמון, שיהיה יותר גרוע מההתחלה - הממשלה וההתאחדות וההסתדרות וכל העולם, זה פשוט משבר.

שמעון דבוש: גם ענף הבניין ייפגע, כי המיצוב שלו, שהוא התקדם מאוד, הוא עלה בעקבות המיזם הזה, בעקבות זה שעובדים אומרים: אני מקבל 15-14 אלף שקל נטו, ויש לי עובדים כאלה, שאני רואה את תלוש השכר שלהם – לא פיקציה.

שמעון דבוש: עובדים קשה, ומגיעים לסכומים האלה.

שמעון דבוש: כמובן, זה העשירון העליון, אבל עובדה – אנשים שעובדים ומקבלים.

שמעון דבוש: כשזה יקרוס, לא ירצו להתקרב לכל התחומים האלה.

יעקב כץ: אסור שזה יקרה.

שמעון דבוש: אנחנו הולכים לדון עם משרד הביטחון, בעקבות השיתוף של מוטי, על נושא של עיר הבה"דים.

שמעון דבוש: הם רוצים דיון, לדבר אתי על עובדים ישראליים - בשבוע הבא יש לי דיון אתם, אבל זה על הנייר, כי בסוף אין אפילו שקל אחד לעניין.

יעקב כץ: פואד, שהיה מפקד בסיירת, כשהוא היה השר, היתה לי דלת פתוחה אליו.

יעקב כץ: זה השפיע על כל המשרד.

יעקב כץ: אני חושב שגם אם השאר שמחון רוצה למצוא דרך – השר שמחון היה צריך לבוא אלינו לוועדה, ולומר: אני לא נותן שהמיזם הזה ייסגר.

יעקב כץ: תמיד אצל השר הנושא באחריות.

יעקב כץ: אני לא מדבר על שר האוצר, שהוא לא מתעסק בשום דבר, ובכל הדברים הוא נכשל, אבל השר הנוגע בדבר – לפחות שהוא ייגע בדבר.

מוטי שגיא: כל הנושא הזה מקבל משנה תוקף בעקבות העתקת בסיסי צה"ל לנגב.

מוטי שגיא: אנחנו יושבים בכל מיני פורומים, מדברים על טיפול בחיילים בדואים.

מוטי שגיא: צריך לקשור את הדברים יחד.

מוטי שגיא: לכן עלינו להרחיב את הפרויקט.

מוטי שגיא: הדגש צריך להיות מושם יותר עכשיו לכיוון באר שבע והנגב, ומצד שני, להיכנס לעבודת מטה, להכשיר כמה שיותר ישראליים בעבודות תשתית, עבודות בניין, להעתקת בסיסי צה"ל.

שלום בן משה: יש כבר חברה ראשונה שזכתה במכרז, מנרב, להקמת עיר הבה"דים.

שלום בן משה: כבר עכשיו ברור לגמרי שהם רוצים עובדים זרים וגם ישראליים- - -

ניצן הורוביץ: ברור.

ניצן הורוביץ: צחי, אני חושב שיש פה תמימות דעים, שהמיזם הזה חייב להימשך, שמדובר בהצלחה, שיש לו משמעות יותר רחבה אפילו מכמה מאות עובדים שכבר סיימו אותו.

ניצן הורוביץ: יש פה מסר.

ניצן הורוביץ: ובמיוחד נוכח מה שקורה במדינה וכל סיפור הזרים וכו', אי-אפשר בנקודת הזמן הזו ובכלל, להפסיק את העניין.

ניצן הורוביץ: מה קורה עם סיפור הזה?

צחי דוד: כאשר מכסת העובדים הזרים עמדה לרדת מ-8,000 ל-5,000 במהלך השנה שעברה, התחילו דיונים בין הממשלה להתאחדות הקבלנים על מכסת העובדים הזרים – כמו שאתם יודעים, מקובע על 8,000 ותמשיך לרדת רק בעוד כמה שנים, הטענה המרכזית של הממשלה היתה: צריך להכניס עובדים ישראליים, ויש לכם מיזם, אז שיכניסו עובדים ישראליים לענף.

צחי דוד: אני שמח שהגישה לגביו השתנתה, אבל זה לא מה ששמענו מכל הצדדים הנוגעים בדבר לגבי הצלחת המיזם.

ניצן הורוביץ: למה אתה מתכוון?

ניצן הורוביץ: לא שמעתי דברים אחרים.

צחי דוד: אני לא אומר דברים רעים.

צחי דוד: בסופו של דבר, זה מנהלי עבודה.

צחי דוד: הם לא באמת מחליפי עובדים זרים, זה לא באמת לעבודות רטובות.

צחי דוד: זה מעט חבר'ה, איכותיים יחסית, הרבה מאוד יוצאי צבא, שמתקדמים מאוד מהר למנהלי עבודה, אבל ההיקפים בצורת המנגנון הזאת, שכוללת מעורבות של שלושה-ארבעה גורמים מרכזיים, מגבילה מאוד את המספרים שאפשר להכשיר, וזה לא חליף עובדים זרים.

צחי דוד: זה קורס מנהלי עבודה.

צחי דוד: יש בעיית מנהלי עבודה?

צחי דוד: אמרו פה, אני לא מתווכח עם זה בכלל.

צחי דוד: המשפט הראשון של איציק היה: אנחנו מתייחסים לזה כאל קורס מנהלי עבודה, והמשפט הזה חוזר בהרבה מקומות.

צחי דוד: זאת הגישה, וזה חוזר כמעט בכל דיון, שבסופו של דבר הקורס הזה הוא מספרים מועטים, וזה לא חליף עובדים זרים.

צחי דוד: החלטת הממשלה – זה כבר לא הסכם בין האוצר לקבלנים – מדברת על מספרים הרבה יותר גדולים; אלה שנתיים של תקצוב ועוד אופציה לשלוש שנים נוספות – חמש שנים, 1,000 איש כל שנה.

צחי דוד: 5,000 איש - זה מה שאמור לאפשר את ירידת מספר העובדים הזרים, ולהכניס עובדים ישראליים לענף הזה, מכל מגוון האוכלוסיות שיכולות להיות רלוונטיות לזה.

צחי דוד: הסיבה שזה לא מתקדם כרגע היא שזה תקוע משהו כמו ארבעה חודשים בלשכה המשפטית של משרד התמ"ת.

צחי דוד: הבנו שזה לקראת סיום.

צחי דוד: קיבלנו עוד לפני שנקבע הדיון הזה, מספר שאלות להתייחסות שלנו.

צחי דוד: הכדור כרגע במגרש שלנו, להשיב על כמה שאלות שקשורות לצו ההרחבה שאמור להיחתם בענף.

צחי דוד: אני מניח שנתקצב את זה ביולי-אוגוסט, במהלך החודשים האלה.

צחי דוד: מבחינתנו, אפשר לצאת לדרך בפרסומים של מרכז ההשקעות, זה כבר מופיע כמסלול עתידי, בפרסומים של המרכז, בפרסומים של המשרדים הקיימים – גם, מסלול תעסוקה לעובדי הבניין – מפרסמים את זה, הם יודעים על זה.

צחי דוד: כולי תקווה שזה ייצא בזמן הקרוב.

צחי דוד: ביחס להמשך פרויקט בונים ישראליים, ההשתתפות של האוצר – אני אומר פה משהו שהוא לא במגרש שלי – אני רפרנט שיכון, וזה תמ"ת, אבל אני נציג האוצר, אז אענה גם בשמם- - -

גלעד נתן: אמרו במפורש, אחרי שביקשנו, שאתה יכול לענות.

יעקב כץ: אולי באותה הזדמנות גם תגיד לנו, למה מחירי הדירות ממשיכים לעלות.

צחי דוד: ההשתתפות במיזם בונים ישראליים - היה הסכם מלפני מספר שנים.

צחי דוד: יש טענה שיש התחייבות ל-10 מיליון שקלים נוספים.

צחי דוד: הטענה נבדקה, נמצאה לא נכונה – לא היתה התחייבות ל-10 מיליון שקלים נוספים.

צחי דוד: זה השתתפות האוצר בפרויקט.

צחי דוד: כרגע, היות שיש פרויקט חליפי, אין כרגע כוונה לקיים שני מסלולים מקבילים.

צחי דוד: נושא מנהלי העבודה – אני אומר את זה במאמר מוסגר – צריך להיבדק כמו עוד נושאים שקשורים לענף הבניין.

צחי דוד: אני לא רוצה לדבר על מחירי הדירות.

צחי דוד: לגבי החסמים לבניית דירות, יש שלושה: נושאי המקרקעין – ממשלת ישראל עושה מה שהיא יכולה בנושא של תכנון ושיווק על-ידי המינהל, יש מחסור באזורי הביקוש, בפריפריה לא תמיד יש ביקוש למה שאפשר להוציא.

צחי דוד: יש נושא של מימון, שמטופל כרגע מאוד באינטנסיביות על-ידי האוצר.

צחי דוד: יש קושי לקבלנים ויזמים, לקבל מימון לבנייה – זה חסם מאוד רציני, ויש קושי עם עובדים – אין ויכוח על זה, ולכן אנחנו יושבים פה.

צחי דוד: אנחנו מכירים בעובדה שזה קושי, ומתכוונים לתקצב את הנושא – אנחנו עומדים מאחורי החלטת הממשלה.

יעקב כץ: בקשר לעיר הבה"דים, סוף-סוף הולכים לבנות אותה.

יעקב כץ: הקבלנים יצטרכו פועלים, אז נביא עוד פעם 30-20 אלף סינים?

צחי דוד: עיר הבה"דים היא פרויקט גדול וחשוב שיצרוך הרבה מאוד כוח אדם.

צחי דוד: אנחנו נמצאים בעלייה בהתחלות הבנייה, מ-32 אלף ב-2009, ל-44 אלף – עכשיו טיפה ירד ל-43 - זה לא פחות משמעותי, גידול של 10,000 יחידות דיור בהתחלות בנייה.

צחי דוד: כל יחידת דיור גוררת גם שטחים נוספים, מוסדות ציבור, מרכזים מסחריים.

צחי דוד: זה לא פחות משמעותי מעיר הבה"דים.

גלעד נתן: אני רוצה לומר שני דברים.

גלעד נתן: דבר ראשון, לבנות מסלול – הבעיה היא לא הלשכה המשפטית; אם הקבלנים לא ירצו את המסלול הזה, יהיה לך מסלול, יהיה לך כסף, ובדיוק כמו שהכסף של 2011 לא הולך לשום מקום- - -

גלעד נתן: הקבלנים חתומים על הסכם, זה יפה מאוד.

גלעד נתן: ב-2007 כל שנה יש כמה עשרות-מיליונים שמחכים להכשרה מקצועית לעובדים בחקלאות.

גלעד נתן: החקלאים לא - - - בהסכם הזה.

גלעד נתן: אפשר להמשיך לשחק את המשחק, של להגיד: הקצינו כל שנה 45 מיליון.

גלעד נתן: זה משחק, כי אם הקבלנים לא יגידו שהם לא רוצים הכשרה במקום העבודה, מסלול פנים מפעלי אלא מסלול אחר, והקבלנים לא יקלטו עובדים, זה יפה מאוד ששמתם כסף, וזאת כותרת יפה, ואפשר לומר ל-OECD, ובזה זה נגמר.

צחי דוד: אז נחזיר גם את הכשרת עובדי טבע למשרד התמ"ת?

צחי דוד: אתה חושב שזה יהיה מועיל?

גלעד נתן: אני מציע לשים לב לדבר פשוט: ענף הבניין – יש בו כמה מצוקות.

גלעד נתן: נכון, אנשים הולכים היום להיות מנהלי עבודה.

גלעד נתן: היות שנוצרה בעיה של מנהלי עבודה, ביום שהבעיה הזאת תיפתר, אחרי כמה קורסים, כבר לא יהיה צורך במנהלי עבודה, ואנשים לא יתקדמו שם כל כך מהר.

גלעד נתן: יש לך עוד חוסרים.

גלעד נתן: מה תעשה אתם?

שלום בן משה: לא כולם.

גלעד נתן: אגב, זה גם טבעי.

גלעד נתן: אני היום יכול לעבור מעבודה שתיתן לי – עשיתי הכשרה מסוימת – יותר כסף ויותר התקדמות – אני אלך אליה.

גלעד נתן: אתה תכשיר אנשים גם אם תכשיר אותם ב-OGT, ויהיה לך מחסור במנהלי עבודה – הם ילכו לשם.

גלעד נתן: גם אם תכשיר אנשים ב-OGT, ואדם יידע שבתור עגורן הוא ירוויח יותר, ואין עגורנים, הוא ילך לשם.

גלעד נתן: אם היה קורס מפעילי צמ"ה, אנשים היו הולכים לשם, אבל בסוף אנחנו נכשיר המון פועלי שלד, ולא יהיו מפעילי צמ"ה.

גלעד נתן: המחסור בבניין – אני מסכים, נכנסו המון ישראליים, ויכולים להמשיך להיכנס ישראליים.

גלעד נתן: יש מקומות שיש בהם מחסור אקוטי, שבלי הכשרה מקצועית ולימודים זה לא ישתנה.

גלעד נתן: לא הולכים להיות יותר מהנדסים בגלל שלא תביאו מהנדסים זרים או בגלל שמהנדסים ייצאו לפנסיה שנתיים יותר מאוחר, עד שלא יפתחו עוד כיתות למהנדסים, ולא הולכים להיות יותר הנדסאים בלי יותר השקעה במכללות של הנדסאים, ולא הולכים להיות מפעילי צמ"ה בלי קורסים של מפעילי צמ"ה.

גלעד נתן: בסופו של דבר, וזה לא נכון רק לישראל אלא זה נכון לכל העולם המערבי – אלה דברים שה-OECD העיר לישראל על הכשרה מקצועית נמוכה כאן.

גלעד נתן: בלי הכשרה מקצועית של מבוגרים, שזה המון השקעה ממשלתית במה שצריך, הולכים להיווצר מחסורים.

גלעד נתן: אנחנו מדברים על ענף הבניין - זה לא רק שלד; שלד זאת רק ההתחלה.

גלעד נתן: מה שמפחיד אותי זה ההיכרות שלי בשבע השנים שבהן אני פה עם עידוד ישראליים לא רק בבניין אלא גם בענפים אחרים – מתחילים פרויקט, ועד שהוא מתחיל לעבוד, עוברים למשהו אחר, שאף אחד לא רוצה, ובינתיים הפרויקט הקודם מת, ובסוף אין לנו לא הפרויקט החדש ולא הפרויקט הזה.

גלעד נתן: מה שיש לנו זה כסף שחוזר בסוף שנת התקציב כמו ה-36 מיליון של 2011, שאני מבין שלא השתמשו בהם, נכון?

גלעד נתן: אז אם זאת המטרה- - -

צחי דוד: זו לא המטרה.

צחי דוד: הטענה היתה שקצב ההכשרה בתוכנית עובדים ישראליים הוא לא מספיק.

צחי דוד: יש מעורבות של יותר מדי משרדי ממשלה.

צחי דוד: העסק לא זז, העסק תקוע.

ניצן הורוביץ: זה לא נכון.

צחי דוד: אמרו ש-300 איש בכמה שנים זה לא מספיק – זאת היתה הטענה.

צחי דוד: לכן כולם מתייחסים לזה כאל קורס מנהלי עבודה.

צחי דוד: הוא מכשיר אנשים - אני לא בא בטענה לאף אחד.

צחי דוד: זה לא טענה.

צחי דוד: אופי המסלול, האוכלוסייה שאליו הוא מיועד, מייצרת משהו אחד, כשאנחנו מדברים על משהו אחר – על אלפי עובדי שלד, ופה מדברים על מנהלי עבודה.

צחי דוד: דבר שני, יש שאלה, מהי המעורבות המתאימה של הממשלה.

צחי דוד: ההסכם אומר: הממשלה מעורבת במימון באופן כבד.

צחי דוד: חברת בנייה גדולה שרצתה באחרונה, גילתה שיש לה מחסור במפעילי עגורן, והחליטה שהיא צריכה מפעילי עגורן – פתחה קורס תוך חודש למפעילי עגורנים, והכשירה לעצמה מפעילי עגורנים, כלומר השאלה, אם נכונה מעורבות הממשלה בארגון קורסים במקום שבו המגזר הפרטי יודע לארגן את הפעילויות שלו, והכשרת פועלי בניין, בסופו של דבר – מדובר בהכשרה יחסית קצרה, לא דורשת חודשים על גבי חודשים בכיתה.

יעקב כץ: נכונה מעורבות הממשלה, כי הממשלה היא חיונית, שצריכה לשאוף לכף שבוגרי צבא, להכשיר אותם ולראות בערך של הבנייה ערך לאומי, לא פחות מללכת לאוניברסיטה, מלבנות את הארץ.

צחי דוד: זה לא רק בוגרי צבא; זה מגוון אוכלוסיות.

ניצן הורוביץ: שלום, תתייחס לשתי הנקודות – קודם כל, לנקודה, איפה עומד הסיכום עם הלשכה המשפטית שלכם, ומתי הם צריכים להחזיר את התשובות.

ניצן הורוביץ: לגבי הדבר השני, לגבי הטענות שזה לא פרויקט מספיק מבחינת ההיקף, שהם לא רוצים להמשיך אותו – כל הדבר הזה.

יעקב כץ: ואני רוצה לבקש בקשה, כי אתה אלוף בצה"ל, ואתה איש גיבור חיל, אני רוצה לומר לך שאתה צריך קודם כל כמפקד וכאיש, לומר: אני מודיע פה לכולם שהקורס יימשך, על גופתי.

יעקב כץ: לא יסתיימו הקורסים.

יעקב כץ: את זה אומר אדם אחראי לחיילים שלו - אני כאיש הבכיר פה, מבחינת התפקיד, אני לא אתן לקורסים להסתיים, על גופתי.

יעקב כץ: כך אני הייתי אומר.

שלום בן משה: שתי הערות: הטענה היחידה המוצדקת של התאחדות הקבלנים, שהמספר של המכשירים בשנה אינו מספיק, כי לא היו מספיק גופי הכשרה.

שלום בן משה: לכן עשינו מה שעשינו.

שלום בן משה: היום אנחנו יכולים להכשיר יותר.

שלום בן משה: הטענה שכביכול נאמרה, בלתי סביר שנאמרה, שהעובדה שיש מספר משרדי ממשלה ששותפים בזה- - -

ניצן הורוביץ: נאמרה.

ניצן הורוביץ: הוא אמר.

שלום בן משה: אני לא חושב שסביר שנאמרה, כי דווקא בגלל העובדה שמשרד הביטחון שותף, התאחדות הקבלנים וההסתדרות- - -

יעקב כץ: הוא אומר שאין מנהל.

יעקב כץ: זה נופל בין הכיסאות.

ניצן הורוביץ: יש מנהל.

יעקב כץ: מי אחראי?

שלום בן משה: דווקא משום שיש שיתוף פעולה, והוקמה מינהלת לעניין הזה, זה יצא לדרך לפני 15 שנה, הוא נכשל, כי לא שיתפו את הקבלנים – זה דבר אחד.

יעקב כץ: אבל אם מחר זה ייסגר, אם המינהלת תיסגר, למי נבוא בטענה?

שלום בן משה: היא לא תיסגר.

יעקב כץ: מי נושא באחריות?

יעקב כץ: תגיד: אני נושא באחריות.

שלום בן משה: מה שאני מציע – ההתאחדות, בהסכם שהיא חתמה, אמרה אחרי בחינה: אי-אפשר לקיים את זה.

שלום בן משה: בדקנו עם הקבלנים, שום קבלן לא מוכן לשלוח עובד שלו, OGT, אין חיה כזאת.

שלום בן משה: אני לא מכניס אף עובד לאתר בנייה, שהוא לא עשה קורס לפחות שלושה חודשים, ולכן אי-אפשר לעשות את זה – זה אחת.

שלום בן משה: שתיים, מסלול תעסוקה, במקור שלו, אומר שהקבלן מתחייב להעסיק את העובד 30 חודשים.

שלום בן משה: אמרו הקבלנים: אני לא מסוגל לעמוד בזה.

צחי דוד: 21 חודשים.

שלום בן משה: 21 גם כן לא מסוגלים.

שלום בן משה: אמרו את זה גם בישיבה אצלי.

מיכאל בן-ארי: אלה שמייבאים מחו"ל יכולים להעסיק שנים ופה לא יכולים להעסיק?

שלום בן משה: לכן שני היסודות האלה של ההסכם לא קיימים.

שלום בן משה: לכן אני מציע שהכסף הזה, שהאוצר ממילא מתכוון להקצות אותו, שיקצה אותו להמשך הפרויקט של בוני הארץ, לעובדים ישראליים, והוא ימשיך, כי אסור לו להיסגר, ולא אתן לו להיסגר.

יעקב כץ: רק לידיעה – יש 147 אלף עובדים ישראליים, והיום זה פחת - רק 3,000 עובדים סינים.

ניצן הורוביץ: השורה התחתונה היא, צחי, בדיון הזה, שבדיוק השנה, במקום להגיע למספרים רציניים, האוצר מוריד את השאלטר, והתוצאה היא – אני לא מבין; אשאל את שר האוצר – מה, לא מבין שזה ייגמר בעוד 10,000 עובדים זרים בשנה הבאה?

ניצן הורוביץ: ומה יגידו, איך מביאים זרים, ומה עבודה זרה וכל הדברים האלה?

ניצן הורוביץ: צחי, זה נראה לי חלם.

ניצן הורוביץ: זה לא רציני.

יעקב כץ: לא אכפת לו, שר האוצר.

יעקב כץ: לא מעניין אותו.

ניצן הורוביץ: זה לא רציני.

ניצן הורוביץ: אני רואה בזה גם, צחי, ערך.

ניצן הורוביץ: לא ייתכן שיהיו ענפים שבהם לא נכשיר עובדים מקומיים, לא ייכנסו עובדים ישראליים.

ניצן הורוביץ: אתה אומר – מנהלי עבודה.

ניצן הורוביץ: אני לא רואה גם כזה חיסרון בכך שיהיו חלק שיתחילו במסלול, ויתקדמו במהירות להיות מנהל עבודה.

צחי דוד: זה מצוין, זו רק לא הבעיה שאנחנו מדברים עליו.

ניצן הורוביץ: שיתחילו במסלול הזה שראיתי אותו, ויתקדמו באופן מואץ למנהל עבודה.

מוטי שגיא: במקום חמש שנים, 3.5 שנים.

מוטי שגיא: זה חלק מהתוכנית.

שלום בן משה: חלק מהמוטיבציה שלהם זה שיודעים שיש אופק קידום, אבל לא כולם הולכים לזה.

ניצן הורוביץ: גם מבחינה ציבורית, העמדה שלכם לא יכולה לעמוד.

יעקב כץ: הם לא אקטיביסטים, הם פסיבים.

ניצן הורוביץ: זה לא נשמע לי סביר.

ניצן הורוביץ: לא סביר שהמסלול הראשון, הפנים מפעלי - בסדר, חוץ מפעלי – כבר שנתיים לא קורה, ההסכם לא מיושם, והדבר השני, היותר מצומצם, אבל הוא לא יותר מצומצם, כי הראשון הרי לא קורה, אז זה כל מה שיש לנו, הכמה מאות והקורסים, שבמקום להרחיב אותם, אנחנו סוגרים אותם.

ניצן הורוביץ: זה לא נראה לי סביר.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר להסביר עמדה כזאת, אי-אפשר לצאת לציבור עם עמדה כזאת.

ניצן הורוביץ: אנחנו פה לא נעזוב את העניין הזה.

ניצן הורוביץ: נפנה לשרים, נצא עם זה לתקשורת, נעשה דיונים מצדי כל שבוע בכנסת בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה לא סביר.

יעקב כץ: תזמין את מבקר המדינה.

ניצן הורוביץ: ואני אפילו לא בטוח, אם השרים הנוגעים בדבר מודעים לעניין.

ניצן הורוביץ: אני לא בטוח, אם נביא את הדברים לשרים, אם הם יקבלו את השורה התחתונה הזאת שאנחנו רואים כאן.

ניצן הורוביץ: אני בספק גדול.

ניצן הורוביץ: בבקשה.

יצחק גורביץ: התחלות הבנייה בזמנו עלו הרבה מאוד, עכשיו צנחו הרבה מאוד, כי הוזילו מכרזים.

יצחק גורביץ: 28-25 אחוז מהמכרזים בסוף שנת 2011 הוחזרו.

יעקב כץ: אף בנק לא מממן.

יצחק גורביץ: קבלנים לא מסוגלים – לא רק בגלל מימון אלא גם בגלל כוח אדם.

יצחק גורביץ: צריך להבין את זה.

יעקב כץ: 25 אחוז מהמכרזים - השר אטיאס מדבר על התחלות בנייה, וקבלנים לא לוקחים את המכרזים.

יצחק גורביץ: אביא לכם נתונים.

ניצן הורוביץ: בן-ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אני שומע ומוטרד מהדברים שאני שומע פה.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שהנושא הזה היה צריך להיות, במציאות הקיימת, שאנחנו מדברים על עלייה במחירי הדיור, ובמציאות שאנחנו מדברים על כך שיש חוסר בדיור, ומדינת ישראל לא שמה את הנושא הזה בראש מעיינה, וזה באיזו ועדה אזוטרית – סליחה שאני פוגע בוועדתך – זאת לא ועדה אזוטרית, אלא מבחינת ההתייחסות, מתייחסים לזה כאל משהו מאוד שולי, בזמן שזה הנושא שצריך להעסיק אותנו.

מיכאל בן-ארי: מתעסקים פה בהמון דברים פופוליסטיים.

מיכאל בן-ארי: זה דבר שהוא בנשמת חייה של המדינה, בנשמת חייו של הציבור – העניין של הדיור, העניין של התפתחות המדינה.

מיכאל בן-ארי: הדבר הזה, לא נותנים עליו את הדעת.

מיכאל בן-ארי: הייתי רוצה לקוות, שבמקום כזה יישב פה שר האוצר, יישב פה שר השיכון, וייתנו את הדעת על השאלות המרכזיות האלה שעומדות בפנינו.

מיכאל בן-ארי: לא הייתי בתחילת הדיון.

מיכאל בן-ארי: אני גר בשומרון.

מיכאל בן-ארי: זה לא עניין פוליטי בכלל, מה שאני הולך לומר עכשיו.

מיכאל בן-ארי: יש היום – אני רואה את זה במו עיניי – יש טרנד של עבודה עברית, של חבר'ה שלנו שגומרים צבא, שחוזרים, ומשרברבים ועד ברזלנים, ממש בכל התחומים, חברים שלי בשכונה, שהיו שיפוצניקים, הפכו להיות קבלנים עצומים.

מיכאל בן-ארי: יושב פה הבן שלי, וחבר שלו, אבא שלו הוא קבלן, ובונה בניינים עצומים, והתחיל בשום דבר.

מיכאל בן-ארי: לו היו מפתחים את הדבר הזה ברמה לא האידיאולוגית, שתפגע בניצן הורוביץ ובהשקפותיו או תתאים דווקא לי ולכצל'ה, אלא לתת לציבור שלנו - יש פה טרנדים שקריים, שכולם צריכים להיות פה מינהל עסקים, עורכי דין – בשבוע שעבר הושבעו למעלה מ-2,000 עורכי דין, ואין לאף אחד מהם עבודה, בזמן שבמקומות שיש עבודה, הכישרון הזה יכול לבוא לידי ביטוי.

מיכאל בן-ארי: אבל מדינת ישראל טועה.

מיכאל בן-ארי: יש, לצערנו הרב, בקברניטים שמטעים את הציבור.

מיכאל בן-ארי: הי טק, הי טק, ובדברים האמיתיים – זה לא עניין של דברים אמיתיים אלא חלוקה נכונה.

מיכאל בן-ארי: אני מגדל, ברוך השם, כמה ילדים.

מיכאל בן-ארי: זה יכול היות מדען והשני יכול להיות נגר מצוין, וזה לא מוריד לא מכבודו של זה ולא מכבודו של זה.

יעקב כץ: חנוך לנער על-פי דרכו.

מיכאל בן-ארי: אבל המדינה הורידה את כל העניין של החינוך המקצועי, הפכה את זה למשהו ירוד.

מיכאל בן-ארי: אני עבדתי במשרד החינוך בזמן שמשרד החינוך לקח לו ליעד לחסל את החינוך המקצועי כאידיאל.

מיכאל בן-ארי: זה אסון, מעבר לתוצאות האלה.

מיכאל בן-ארי: ילדים שהיו באים עם ארגז כלים בבוקר, ילדים שהיו אבודים, ארגז הכלים הזה החזיר אותם לכבוד העצמי שלהם, לבוא לידי ביטוי.

מיכאל בן-ארי: הם באו הביתה עם התוצרים שלהם, הם ישבו במעבדות במשך שעות, וקיבלו הרבה מעבר לדברים האלה.

מיכאל בן-ארי: היום אין את כל זה.

מיכאל בן-ארי: הדברים כרוכים זה בזה.

מיכאל בן-ארי: שיהיה ברור – זה לא מסתכם פה.

מיכאל בן-ארי: פה זה קצת פירמידה של הבעיה – שאנחנו צריכים להביא עבודה זרה, עם כל הבעיות הכרוכות בעניין הזה של העבודה הזרה, שאנחנו מתמודדים אתה.

שלום בן משה: עובדים זרים.

מיכאל בן-ארי: אין לי שום בעיה עם ה"עובדים זרים".

מיכאל בן-ארי: זה לא היה מכוון, הביטוי הזה; אין פה איזו טרמינולוגיה מכוונת.

מיכאל בן-ארי: מכל מקום, אני אומר שהכול כרוך זה בזה.

מיכאל בן-ארי: הדברים ראויים גם שיירשמו וגם שנמנף אותם, כי הם בנפשנו.

מיכאל בן-ארי: ניצן, בדברים האלה יכולה להיות בינינו הבנה מוחלטת.

מיכאל בן-ארי: ישבתי לפני כמה זמן בדיון, וישב שם ג'מאל זחאלקה, שאין ספק שהוא שם ואני שם – אנחנו נפגשים בקצוות.

מיכאל בן-ארי: הוא אמר: פעם ראשונה שאני מסכים עם בן-ארי, כשדיברתי על החינוך המקצועי, כי יש כאלה שמבינים את זה, יש כאלה שמשלים את הציבור, שכולם יהיו עורכי דין, שכולם יהיו במינהל עסקים, שכולם ילמדו במאפיה הזאת שקוראים לה אוניברסיטאות – תסלחו לי שאני קורא לזה כך, ואני לא חוזר לטרמינולוגיה הזאת; זאת מאפיה.

מיכאל בן-ארי: לא למדת באוניברסיטה - לא תקבל עבודה.

מיכאל בן-ארי: לא תשלם את המס הזה – תואר ראשון, תואר שני – לא תקבל עבודה.

מיכאל בן-ארי: זה הפך להיות סוג של פרוטקציה במדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: יכולים להיות דברים אחרים שאנשים יכולים להתפרנס מהם, ואנחנו צריכים למנף את זה.

מיכאל בן-ארי: זה דבר שהוא, לצערנו הרב, יוצא לשוליים.

ניצן הורוביץ: מיכאל, תודה רבה על הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: אני מסכים עם כמעט הכול.

ניצן הורוביץ: חברים, אסכם, ברשותכם.

ניצן הורוביץ: קודם כל, תודה שבאתם בהתראה קצרה.

ניצן הורוביץ: הוועדה דורשת מכל הגורמים השותפים, לדווח לה תוך שבועיים, אמצע יולי, כיצד הם מתכוונים להניע מחדש את מערך הגיוס וההכשרה של העובדים בענף.

ניצן הורוביץ: הוועדה קוראת לממשלה ולמעסיקים לגלות גמישות, ולהגיע בהקדם להסדר בדבר האופן בו תתבצע ההכשרה והמימון.

ניצן הורוביץ: חברים, לא ייתכן שבתקופה שבה יש יותר מתמיד צורך בהכשרה ושילוב של עובדים מקצועיים במקצועות השלד בענף הבניין, ייעשה כל כך מעט להכשרה ושילוב של עובדים.

ניצן הורוביץ: הוועדה מכירה בכך שגם ללא הכשרה נוספת, עובדים ישראליים משתלבים בשנים האחרונות בענף הבניין, אבל הוועדה מכירה גם את המחסור שהולך וגובר בעובדים מקצועיים שהוכשרו בהכשרת מבוגרים, עובדי שלד, מפעילי צמ"ה, הנדסאים - כל אלה נדרשים ונזקקים להכשרה.

ניצן הורוביץ: ההימנעות מהרחבת ההכשרה, צחי ידידי, תוביל לכך ששוק העבודה המקומי לא יוכל לתת מענה לצרכים של ענף הבניין.

ניצן הורוביץ: הועדה מתנגדת להרחבת מכסת העובדים הזרים, וקוראת לממשלה לפעול לצורך גיוסם והכשרתם של עובדים ישראליים לעבודה בענף.

ניצן הורוביץ: ההזדמנות לשילוב של אלפי עובדים בבנייה למגורים ובהקמת עיר הבה"דים בנגב ולאחר מכן בתחזוקת עיר הבה"דים, היא הזדמנות נדירה, שאסור לנו לפספס אותה.

ניצן הורוביץ: את הסיכום הזה נעביר לשרי האוצר, התמ"ת והשיכון.

יעקב כץ: הייתי מציע לציין את מה שאמר שלום בן-משה, שהוא לוקח אחריות.

ניצן הורוביץ: מיכאל, אשמח לסיוע של חברי הוועדה, גם אגייס חברי כנסת נוספים.

יעקב כץ: אולי איזה סיור נוסף באתרי בנייה, לראות את הפועלים?

ניצן הורוביץ: בהחלט, אולי באתר הזה ליד יבנה, שנראה את החבר'ה האלה, החיילים המשוחררים שעובדים, ונראה איך הם מרוצים בעבודתם.

ניצן הורוביץ: שמעון, נשמח לעשות את הסיור הזה בשבועות הקרובים.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא נרפה מהעניין.

מיכאל בן-ארי: הייתי מציע דבר נוסף: להביא לפה, ניצן, אם אפשר, כאלה שעבדו, חיילים משוחררים, ולשמוע את התובנות שלהם.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.