הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 168, 2012-06-12 11:00

דוד אזולאי: רבותי, צהריים טובים לכולם, אני פותח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור ושני נושאים על סדר היום.

דוד אזולאי: האחד, הקמת מאגר מידע לכלי רכב פרטיים לעיון הציבור.

דוד אזולאי: השני, עלות העמדת רכב המורה למבחן נהיגה לטובת המבחן.

דוד אזולאי: אני אפתח ואומר שמי שהתחיל והוביל את הדיון הזה הוא חבר הכנסת אורי מקלב, כיושב-ראש הוועדה לפניי.

דוד אזולאי: הוא התחיל בנושא הזה והוא מוביל אותו ואני רק עוקב אחרי הדברים.

דוד אזולאי: עברתי אתמול בפעם הראשונה על החומר ולמדתי אותו בעקבות טלפונים רבים שהגיעו אליי והחלטתי ללמוד את הנושא.

דוד אזולאי: אכן, למדתי ואני חייב להגיד ואני מודה לך.

דוד אזולאי: אני חושב שהשקעת עבודה יוצאת מן הכלל.

דוד אזולאי: מדובר באחת האוכלוסיות הגדולות ביותר במדינת ישראל, אוכלוסיית הנהגים.

דוד אזולאי: מדובר על סדר גודל של 3.5 מיליון, קרוב ל-4 מיליון נהגים בלי עין הרע.

דוד אזולאי: שלא יהיו לנו תאונות דרכים ושהשם ישמור על כולם.

דוד אזולאי: כל אחד ואחד מאתנו מרגיש את זה בבית, בשכונה, בעיר וכן הלאה.

דוד אזולאי: אני חייב לציין שגם ארגון מורי הנהיגה נמצא כאן בהרכב כמעט מלא.

שי ברק: יש שני ארגונים של מורי נהיגה.

דוד אזולאי: אני לא יודע על מי אתה נמנה, אבל למען הגילוי הנאות אני אומר שיושב פה מורה הנהיגה שלי, שלימד אותי.

אורי מקלב: הוא גידל מנהיג, לא רק אחד שנוהג.

דוד אזולאי: שמו שמוליק ונמצא פה גם בוחן מעכו, שכני, מלכה.

דוד אזולאי: רבותי, זה נושא שהוועדה טיפלה בו, נושא מאד מאד חשוב.

דוד אזולאי: אני מתחיל בראש ובראשונה בנושא:

דוד אזולאי: הקמת מאגר מידע לכלי רכב פרטיים לעיון הציבור.

דוד אזולאי: בנושא הזה ירחיב חברי, הרב אורי מקלב.

דוד אזולאי: היו דיונים, היו הבנות והסכמות בין ארגון מורי הנהיגה לכל הגורמים האחרים ומשרד התחבורה.

דוד אזולאי: היתה אמורה להיות ועדה שמשום מה לא התקדמה ואני יכול להגיד שמאז 14 בדצמבר 2010, אז התכנסה ישיבת הוועדה האחרונה, אנחנו דורכים במקום כמעט שנתיים.

דוד אזולאי: לא נעשה דבר.

דוד אזולאי: כשהתבוננתי בחומר ראיתי שהרעיון הוא טוב כשמדובר על תקופה שהכל שקוף לעיני הציבור הרחב.

דוד אזולאי: מי שרוכש היום רכב יודע עד כמה הוא מסתכן וכמה קשה לרכוש רכב יד שנייה.

דוד אזולאי: הדרישה היא בסך הכל להקים מאגר מידע לטובת כל אלה הרוכשים רכב פרטי.

דוד אזולאי: זה כדי שאדם לא יזרוק את כספו לריק ואחר כך יתחיל להתנהל מול בתי משפט – כן אמרו לו/לא אמרו לו, כן עשו לו/לא עשו לא.

דוד אזולאי: אני לא מצליח להבין את ההתמהמהות של משרד התחבורה, למה לא מקדמים את הנושא הזה.

דוד אזולאי: אני אבקש מחברי, חבר הכנסת הרב אורי מקלב, להוסיף לנושא שאנחנו עוסקים בו.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, על רשות הדיבור ועל ההמשכיות בנושאים שהוועדה לפניות הציבור דנה בהם.

אורי מקלב: אתה לא נותן לדברים האלה להשתכח ולהיות מטואטאים מתחת לשולחן.

אורי מקלב: עצם הטיפול שלך בעניין הזה חשוב מאד וזה גם מסר בין הממשלה למשרדים הממשלתיים וגם בין אלה שאחראים לזה שיידעו שאנחנו ממשיכים בעניין.

אורי מקלב: בנושא של מאגר מידע לרכב פרטיים, כפי שאמרת ובצדק, מדובר בשוק מאד מאד גדול.

אורי מקלב: שוק המכוניות המשומשות הוא שוק גדול מאד במחזור הכספי וגם מבחינת האנשים שמשתמשים בו.

אורי מקלב: כנראה 700,000 מכוניות מעבירות ידיים בשנה.

אורי מקלב: גם אם זה היה חצי מזה זה עדיין שוק גדול מאד.

אורי מקלב: זה שוק חשוב מאד.

אורי מקלב: מדובר בכספים רבים, באנשים שמשקיעים את מטב כספם, את החסכונות שלהם כדי לקנות רכב, גם רכב משומש.

אורי מקלב: מדובר בעשרות-עשרות אלפי שקלים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על שוק שהוא מאד מאד פרוץ, שאין בו שום ביטחון צרכני.

אורי מקלב: אין עוד שוק שאין בו ביטחון צרכני כמו השוק הזה.

אורי מקלב: אתה לא יודע מה אתה קונה.

אורי מקלב: אם היום, ב-2012, התקדמנו בנושאים רבים: בשקיפות, במחירים, בגילוי הנאות, עדיין בנושא הרכב המשומש אתה לא יודע.

אורי מקלב: אדם שקונה יודע שהוא מהמר.

אורי מקלב: הוא יודע במודע שהוא מהמר.

אורי מקלב: גם מי שטורח ויש לו יכולות, גם אם הוא עורך דין – בפני הוועדה הופיעו גם עורכי דין.

אורי מקלב: פנה עורך דין שמתמצא, שהוא בעל מקצוע ויודע לברר ולגשת למשרדים.

אורי מקלב: הוא גם שיקף בפנינו איך הוא עמד בפני מבוי סתום, בפני חוסר מידע, מידע לא נכון, הסתרת מידע, אנשים שהתחזו למוכרים אחרים, לאנשים אחרים.

אורי מקלב: בנוסף לכך יש גם מידע שלא צריך להגיע דווקא לבעלים או למוכר.

אורי מקלב: יש מידע שנמצא במשרד התחבורה, מידע ששווה זהב לשוק הזה.

אורי מקלב: אם המידע הזה היה ידוע לקונים, כל השוק היה נראה אחרת.

אורי מקלב: נחלק את זה לשני חלקים: יש מידע שמשרד התחבורה הבטיח ואמר שהוא מוכן לפתוח לציבור, אבל החלק המעשי שבו לא התקדם.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים כמה שנים אחרי שדיברנו שהנה זה כבר יקרה, אנחנו נמצאים באמצע 2012 ואולי יש שלושה מקומות שבהם המידע הזה נמצא.

דוד אזולאי: וזה רק במשרדי הרישוי.

אורי מקלב: רק במשרדי הרישוי.

דוד אזולאי: ורק לבעלי הרכב.

אורי מקלב: אנחנו מדברים קודם כל על מה שיש הסכמה.

אורי מקלב: יש הסכמה לתת מידע מסוים לבעלים, לא הכל, ובאופן מעשי זה לא נגיש לרוב האנשים ונמצא רק בשלושה מקומות בארץ.

אורי מקלב: אני רוצה לשבח את הוועדה שבראשותך.

אורי מקלב: הנושא של רישום מס' הקילומטרים שנרשם בטסט ברכב משומש נמצא בתהליך חקיקה שהתחיל כאן בוועדה הזאת.

אורי מקלב: מי היום לא מודה שהמידע על הקילומטרים שנרשמים בטסט כמה הוא מידע חשוב מאד?

אורי מקלב: הדבר הזה היה פרוץ ואנשים היו מגלגלים את הספידומטר אחורה.

אורי מקלב: זה יכול להיות קיים גם היום, אבל זה יכול להיות קיים שנה והמרחב של אותם אנשים הרבה יותר מצומצם, חוץ מאדם שהוא קרימינל ושינה את זה לפני הטסט.

אורי מקלב: אני מניח שעוד יש כאלה ולא תפסנו את כל הגנבים, אבל אנחנו מדברים על אנשים שהתנהלו ככה והחזירו את הספידומטר אחורה.

אורי מקלב: הדבר הזה צומצם בחוק.

אורי מקלב: זה רק בא לחזק אותנו בכך שאנחנו יכולים לפתוח לציבור עוד הרבה הרבה מידע חשוב ביותר שיש על הרכב.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים לזרז את הפריסה של המידע שמסכים עליו משרד התחבורה.

אורי מקלב: מעבר לזה, אנחנו לא מסתפקים בזה.

אורי מקלב: זה אפילו לא חצי תאוותנו בידינו, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: משרד התחבורה, כפי שאמרת, מוסר את המידע רק לבעל הרכב ואנחנו רוצים לפתוח את המידע להרבה יותר אנשים.

אורי מקלב: הרי מי שהוא בעל הרכב אולי יודע ואנחנו רוצים לפתוח את המידע הזה לקונה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע לתהליך שבו מוכר רכב יידע, שהוא נותן קוד מסוים – אנחנו לא נכנסים לתהליך איך זה יקרה – ואם הוא רוצה למכור את הרכב, המוכר יברר.

אורי מקלב: בדיוק כפי שאדם שרוצה לקנות דירה הולך למשרדי הטאבו, הוא משלם 10 שקלים באינטרנט והוא מקבל מידע כמעט אישי.

דוד אזולאי: וגם זה לא נעול לגמרי.

אורי מקלב: לא נעול לגמרי, אבל בכל אופן הוא מקבל מידע אם הנכס ממושכן, איזו הלוואה נלקחה, מי הבעלים וכו'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא על מצב הרכב.

אורי מקלב: לא, הוא לא מקבל מידע על מצב הרכב.

אורי מקלב: יש כמה דברים שיקבלו ואני חושב שהם מאד חשובים.

אורי מקלב: אני לא מזלזל במידע – מספר הבעלים, מאיפה זה מגיע וכו'.

אורי מקלב: אולי חנן באמת ייתן סקירה לוועדה איזה מידע אפשר לקבל היום, אבל אנחנו מדברים על כך שתהיה לקונה גישה, לא רק דרך המוכר, ושנית, להרחיב את המידע הרבה הרבה יותר.

אורי מקלב: יש עוד מידע.

אורי מקלב: הוועדה דנה הרבה בנושא של אובדן להלכה, מה שנקרא טוטאל לוס.

אורי מקלב: מ-60% ומעלה נזק זה אובדן גמור ובין 40% נזק ל-60% נזק זה סוג של פגיעה ברכב.

אורי מקלב: יש אפשרות לחברות הביטוח לקנות את הרכבים, מה שהיה נהוג עד עכשיו, ובשלב מסוים היו מחזירות אותו לכביש.

אורי מקלב: זה מידע כל כך מהותי וכל כך קריטי לקונים.

אורי מקלב: מדובר ברכבים שעברו תאונה וחברת הביטוח קנתה אותו.

אורי מקלב: למעשה, הוא היה כמין טוטאל-לוס אבל הוא חוזר לכביש בדרך אחרת.

אורי מקלב: את המידע הזה הקונים לא מקבלים ולא יודעים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז זה כן מידע על מצב הרכב.

אורי מקלב: המצב המכני?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש לו פגיעה בשאסי, אם הוא עבר תאונות.

אורי מקלב: יש שני דברים: קודם כל תאונות ויש גם מצב מכני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם את זה אתה רוצה?

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אנחנו תכף נגיד עד היכן אנחנו רוצים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לשאוף למקסימום שקיפות בנושא הזה.

אורי מקלב: למה אדם לא יוכל לקבל את כל המידע שקיים במשרדים הממשלתיים?

אורי מקלב: אני אתן לך דוגמה שהיא אבסורד שזעק לשמיים.

אורי מקלב: לרכב היה נזק של אובדן להלכה וחברת הביטוח שילמה לבעל הרכב את שוויו.

אורי מקלב: היא תיקנה אותו, מכרה אותו על ידי סוחרים והרכב חזר לכביש.

אורי מקלב: הקונה לא ידע, אבל כשבא הקונה לבטח אותו, חברת הביטוח לא הסכימה לבטח אותו.

אורי מקלב: היא ידעה את האמת, את הנזק שנגרם לו והיא לא רצתה לבטח אותו.

אורי מקלב: תראה איזו הסתרת מידע מהקונה.

אורי מקלב: הקונה עצמו לא יודע את זה, חברת הביטוח שעושה את כל התהליך לא מוכנה לבטח את הרכב כי היא יודעת מה מצב הרכב.

אורי מקלב: יש עוד הרבה הרבה מידע ששווה קודם כל מבחינת ממונם של ישראל, שהוא חביב, וכן המידע הזה הוא גם מידע בטיחותי שחשוב מאד והוא גם מוסתר מעיני הציבור.

דוד אזולאי: קודם כל בטיחותי.

דוד אזולאי: ומי כמו חברות הביטוח יודעות את האמת בעניין הזה.

אורי מקלב: משרד התחבורה, מסיבות שהוא פרט בוועדה, אמר שיש בעיות חוקתיות.

אורי מקלב: דהיינו, שיש בעיה של צנעת הפרט וכו'.

אורי מקלב: אם אנחנו יודעים איזה משקל עומד מנגד, אפשר למצוא דרך להתגבר על בעיות של צנעת הפרט ולחשוף את המידע הזה.

אורי מקלב: יש אפשרות של קודים – אתה נותן את הקוד, אתה מקבל את הדברים.

אורי מקלב: בעידן 2012 יש אפשרות להתגבר על כל הבעיות.

אורי מקלב: אני לא נציג של משרד התחבורה אבל דיברו על חשש מתביעות של אנשים במידה וניתן מידע לא נכון.

אורי מקלב: תמיד יש חשש, והשאלה היא במידתיות.

אורי מקלב: המשרדים הממשלתיים אומרים שהם רוצים לבטח את עצמם במקסימום ולא מוכנים לקחת סיכון אפילו על אחד ממיליון או אחד ממאה אלף.

אורי מקלב: בגלל שהם לא מוכנים לקחת סיכון, הם מוכנים להסתיר ולא לחשוף את המידע הזה שהמשמעות, היתרונות וההשלכות של מה שהציבור מקבל שווים לעין ארוך.

אורי מקלב: אנחנו שואלים איפה המידתיות בעניין הזה מול התועלת?

אורי מקלב: את זה אנחנו מנסים לקדם כבר שלוש שנים ואני מקווה שהגיעה העת.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אני חושב שהדברים שנאמרו כאן הם דברים חשובים.

דוד אזולאי: אחת הסיבות לכך שנמנעים מלהקים את המאגר הזה היא החשש מפני תביעה של אזרח כלפי משרד התחבורה אבל מישהו צריך לעשות חשבון אחר – כמה אנשים קיפחו את חייהם בגלל שרכשו רכב לקוי וכמה המדינה שילמה לאותה משפחה בביטוח ובכל מה שקשור בזה.

דוד אזולאי: זה מול זה – צריך לעשות את כל החשבונות.

דוד אזולאי: מדברים על עידן השקיפות והיום אין כמעט פינה במדינת ישראל שאתה לא מגיע לשקיפות.

דוד אזולאי: מדובר בסדר גודל של כל כך הרבה נהגים וכל כך הרבה רכבים שמתחלפים במשך שנה ולכן צריך להקים מאגרי מידע על מנת שהציבור יידע וייזהר.

דוד אזולאי: אני חושב שדווקא משרד התחבורה היה צריך הוא ליזום את המהלך הזה ולקדם אותו כמה שיותר מהר.

דוד אזולאי: אני אתן קודם כל לנציג משרד התחבורה.

דוד אזולאי: בבקשה, חנן.

חנן אהרון: מטבע הדברים הוועדה לפניות הציבור דנה בבעיות שיש לציבור מול הרשויות.

חנן אהרון: אני לא מכיר מצב הפוך שמישהו שלח פנייה לוועדה ואמר שהממשלה שיפרה ויש דברים שנעשו.

דוד אזולאי: זה מנהגו של העולם.

דוד אזולאי: סופר על יהודי שבא לרבי ואמר לו: אין לי ילדים, תן לי ברכה.

דוד אזולאי: הרב נתן לו ברכה: יהי רצון שיהיה לך בן זכר.

דוד אזולאי: ברוך השם, אחרי שנה נולד לו בן.

דוד אזולאי: חלפו עברו השנים והר המשיך כל הזמן להתפלל.

דוד אזולאי: הגיע הילד לגיל בר-מצווה, בא אותו יהודי לרב ואמר: באתי להזמין אותך לבר המצווה של הבן.

דוד אזולאי: שאל הרב: איזה בן?

דוד אזולאי: אמר לו: אתה בירכת אותי.

דוד אזולאי: אמר הרב: ואני ממשיך להתפלל שיהיה לך בן.

דוד אזולאי: זה דרכו של עולם.

דוד אזולאי: כשרע כולם באים, כשטוב אף אחד לא בא.

חנן אהרון: לא באתי לחדש אלא רק להדגיש בפתח דבריי שאגף הרישוי זכה השנה בפרס של נציבות שירות המדינה בין כל יחידות הממשלה, כמובן, כאגף שפעל לשיפור השירות ולצמצום הביורוקרטיה.

חנן אהרון: זה לא דבר של מה בכך להביא את אגף הרישוי מהמצב שהוא היה בו למצב שהוא נמצא בו היום.

חנן אהרון: עשינו כברת דרך.

אורי מקלב: הציניקנים אומרים שאם כך, המצב שלנו גרוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כך, התחרות לא קשה.

חנן אהרון: יכול להיות, אבל תלוי איך מסתכלים על הדברים.

אורי מקלב: אבל אנחנו משבחים.

חנן אהרון: אלה גם דברים שצריכים להיאמר ואנחנו ממשיכים לעשות.

חנן אהרון: זה לא שאנחנו נחים על זרי הדפנה.

חנן אהרון: כמובן, כל זה במשמרת של השר והמנכ"ל ומנהל האגף והעובדים, כמובן.

חנן אהרון: בעניין המאגר דיברנו בשעתו.

חנן אהרון: אמרנו שברבעון של 2010 נוכל כבר להיכנס ולראות.

חנן אהרון: היתה בעיה גם משפטית, גם מבחינת צנעת הפרט ובסופו של דבר, כשהתגברנו גם על זה, דובר על כך שבעל הרכב יכול להיכנס לתוך האתר, אבל עם כרטיס חכם, באמצעות ממשל זמין.

חנן אהרון: לא משהו שכל אחד יוכל להיכנס אליו כי זאת היתה הדרישה של אבטחת מידע.

חנן אהרון: זה היה קצת מסורבל ואני זוכר שגם בוועדה זה לא התקבל כל כך טוב ושאלו: האם רק בעל הרכב, רק עם כרטיס חכם דרך ממשל זמין יוכל להיכנס?

חנן אהרון: היום יש דגמים חדשים של טלפונים שנכנסים לשוק וכל רגע בא משהו חדש.

חנן אהרון: בזמן הזה טיפלנו במכרז של עמדות שירות.

חנן אהרון: בחרנו זכיינים ואנחנו בתהליך של התארגנות להצבעת העמדות האלה.

חנן אהרון: מדובר על עמדות שירות שנמצאות היום בארבעת המחוזות במשרדי רישוי במשרדים הגדולים.

חנן אהרון: יש שם מעין כספומט, ובמקום לעמוד בתור אתה מעביר את כרטיס האשראי ואתה יכול לקבל חידוש רשיון רכב, רשיון נהיגה, כפל רשיון רכב ונהיגה ובמקום לרוץ לדואר ולשלם אתה משלם ומקבל את זה משולם.

חנן אהרון: יש פה שיפור עצום מבחינת האזרח.

חנן אהרון: העמדה צריכה להיות קיימת ואנחנו בונים הרבה על העמדה הזאת.

חנן אהרון: התעכבנו עם הסיפור של מאגר המידע עם ממשל זמין וכרטיסים חכמים כי זה היה מסבך אותנו.

חנן אהרון: ברגע שיוצבו העמדות נוכל בעזרתן לתת מידע כמעט אין-סופי.

חנן אהרון: למשל ניתן מידע על בעלות קודמת על הרכב של הרכב, שאין היום – השכרה, לימוד נהיגה, רכב חברה כזה או אחר.

חנן אהרון: אלה דברים שהיום אתה לא יכול לקבל.

שלומית אבינוח: רק לבעל הרכב.

חנן אהרון: רק לבעל הרכב.

דוד אזולאי: ברגע שהוא בעל הרכב הכל משתנה.

שמואל מלכיס: אתה מתנה את הקנייה בכך שבעל הרכב יציג לך נתונים.

שמואל מלכיס: מה הבעיה?

שמואל מלכיס: זה לא מסובך.

חנן אהרון: פעם היית צריך להגיד לבעל הרכב לבוא למשרד הרישוי ולרוץ למכון הרישוי.

חנן אהרון: היום הם יגיעו לאותו קניון, יעמדו יחד ליד המכונה, בעל הרכב יעביר את כרטיס האשראי ויוציא את הנתונים.

חנן אהרון: אגב, זה עבר בוועדת הכספים ממש עכשיו.

חנן אהרון: במחיר של 10 שקלים הוא יקבל את כל הנתונים וזה זמין בכל קניון.

חנן אהרון: הוא יקבל תדפיס עדכני – עיקול, שעבוד, מה יש, מה מספר שלדה, מה מספר הרכב, בעלויות קודמות וכו'.

חנן אהרון: את זה הוא יקבל באותו רגע יחד עם בעל הרכב.

אורי מקלב: למה המידע הזה צריך להיות דווקא לקונה?

שמואל מלכיס: קונים יש הרבה.

שמואל מלכיס: אדם יכול להיות רק קונה פוטנציאלי של רכב, הוא רק מתעניין ברכב.

שמואל מלכיס: לא תהיה משמעות לזיהוי כי כל אחד יוכל לגשת למידע, שהוא מידע פרטי.

אורי מקלב: המידע הזה לא פרטי.

חנן אהרון: מנכ"ל משרד התחבורה קיים דיון לפני כחודש עם איגוד חברות הביטוח.

חנן אהרון: איגוד חברות הביטוח הקים מאגר משלו והמידע קיים.

חנן אהרון: המידע שהם ייתנו יהיו נתונים לגבי מספר הפוליסה, מספר התביעה, סוג נזק – אובדן מוחלט, נזק חלקי וכו'.

חנן אהרון: אזרח יידע שאם רכב עולה 100,000 שקלים ושילמו 70,000 שקלים תגמולי ביטוח,, הוא יבין שהיה נזק ברכב.

שלומית אבינוח: זה יחייב את כל חברות הביטוח?

חנן אהרון: יהיו נתונים גם לגבי מצב תביעה סגורה/לא סגורה.

חנן אהרון: חבר הכנסת מקלב אמר, ובצדק, שלביטוח יש את הפרטים הכי חשובים ואם נלמד מהם, האזרח יידע מה מצב הרכב.

דוד אזולאי: זה יהיה באותו מאגר שאדוני מדבר עליו?

חנן אהרון: אם יש פה נציג של חברות הביטוח, הוא יוכל לענות.

קריאה: התשובה היא לא.

חנן אהרון: אני אומר את מה שידוע לי.

חנן אהרון: הם סיימו עם האפיון הראשוני אצלם.

חנן אהרון: אנחנו מדברים על כך שהמערכות האלה יעבדו וההתאמה המחשובית תיעשה יחד אתם.

חנן אהרון: זה הסיכום שהיה אצל המנכ"ל לגבי התאמה מחשובית, גם אצלם אפיונים וגם אצלנו מול אגף מערכות מידע אצלנו, וכמובן ממשל זמין.

חנן אהרון: לא תמיד אנחנו יודעים לעמוד בלוחות הזמנים, אבל מדובר בסדר גודל של אפריל 2013.

דוד אזולאי: עד הבחירות זה יהיה בסדר.

חנן אהרון: הבחירות הן לא פקטור.

דוד אזולאי: אני שמח שזה מה שמשדר משרד התחבורה.

חנן אהרון: אנחנו הפקידים עובדים תמיד בלי קשר לבחירות.

חנן אהרון: עד אז יכול אזרח לבוא והמערכות יהיו מחוברות.

חנן אהרון: ברגע שהוא יבוא ויכניס את כרטיס האשראי, הוא יקבל את כל המידע שדיברנו עליו.

חנן אהרון: הוא יקבל את המידע מתוך חברת הביטוח, באותה עמדה, באותו מקום.

חנן אהרון: הכל תחת קורת גג אחת.

חנן אהרון: לדעתי יהיה לאזרח כמעט את כל המידע שהוא זקוק לו.

חנן אהרון: אחר כך הוא יצטרך לבדוק את הרכב במכון רישוי, אם הוא ירצה, אבל את המידע הבסיסי, החשוב, יהיה לו.

קריאה: שעבוד ועיקול גם יהיה?

חנן אהרון: זה קיים גם היום ברשיון הרכב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לאיזה תאריך המידע יהיה מעודכן?

חנן אהרון: לאותו יום.

חנן אהרון: האזרח בא עם הקונה והתדפיס יהיה נכון לאותו יום.

חנן אהרון: לסיכום דבריי אני יכול לומר שברגע שהלכנו לעמדות שירות הבנו שמאות אלפי אנשים שרוצים לקנות רכב יוכלו לעשות בהן שימוש.

חנן אהרון: הלכנו על הפלטפורמה הזאת ובעצם חסכנו לאזרחים המון זמן.

דוד אזולאי: המידע יהיה און-ליין מחברות הביטוח?

חנן אהרון: כן.

חנן אהרון: יהיה חיבור שלהם אלינו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה עסקאות נעשות בשנה?

חנן אהרון: בהעברות בעלות מדובר על כ-700,000 בשנה.

דוד אזולאי: זה ציבור לא קטן, רבותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמעט שליש מכלי הרכב.

חנן אהרון: לא, יש היום כמעט 2.8 מיליון.

דוד אזולאי: יש כ-4 מיליון נהגים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעצם לא צריך את הוועדה, אפשר ללכת.

חנן אהרון: לא, אני חושב שמטרת הוועדה היא לעקוב אחרינו וזה טוב.

דוד אזולאי: היום אנחנו שומעים בשורה, דבר שלא שמענו עד היום, שבכל זאת יש איזושהי התחברות, מסירת מידע לציבור הרחב ותוספת מידע, מה שהיה קיים עד היום דרך חברות הביטוח.

דוד אזולאי: בנוסף לכך, הרחבת עמדות המידע האלה במקומות נוספים, חוץ מהארבע הקיימות היום.

חנן אהרון: יהיו 51 עמדות כאלה.

חנן אהרון: בחודשים יוני-יולי-אוגוסט אנחנו עובדים על זה וההתארגנות של החברות – חתמנו אתן חוזה.

חנן אהרון: הם יקימו 51 עמדות כאלה בפריסה ארצית בכל רחבי הארץ.

חנן אהרון: העמדות יהיו פתוחות משמונה בבוקר עד עשר בלילה ויוצגו בקניונים.

דוד אזולאי: אדוני, אני חושב שזאת בשורה שיוצאת מכאן ואני בהחלט מברך על כך.

דוד אזולאי: אני חושב שהמידע לציבור הוא דבר מאד מאד חיוני בכל תחום, לאו דווקא בתחום הזה.

דוד אזולאי: בכלל, מידע הוא דבר חשוב.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני, נציג חברות הביטוח.

שמואל מלכיס: תודה לנציג משרד התחבורה, חנן אהרון.

שמואל מלכיס: מתברר שצדיקים מלאכתם נעשית על ידי אחרים וסוף סוף הציגו אותנו באור חיובי.

שמואל מלכיס: רציתי להעיר כמה הערות כי את העיקר כבר אמר חנן.

שמואל מלכיס: החובה של חברת הביטוח לתת את המידע לבעל הרכב או למי שיש לו ייפוי כוח מבעל הרכב קיימת גם היום בלי קשר למאגר המידע, משום שהחובה הזאת קבועה בחוק.

אורי מקלב: אחרי הקנייה.

שמואל מלכיס: בעל רכב רשאי לקבל את המידע הזה, או מי שהוא נותן לו ייפוי כוח בהתאם לחוק.

שמואל מלכיס: מייד אחרי שנחקק החוק, וכיוון שגם היה לי חלק בחקיקת החוק ובניסוחו, הבטחנו באותה הזדמנות שאנחנו אכן נקים את מאגר המידע.

שמואל מלכיס: באמת התחלנו לפעול והעיכוב העיקרי היה האישור של הממונה על ההגבלים העסקיים משום שיש פה פעילות בין חברות ביטוח, שהיא אסורה בדרך כלל למעט באותם מקרים שיש היתר.

שמואל מלכיס: נשאלה שאלה האם יכפו על חברות ביטוח להצטרף למאגר הזה.

שמואל מלכיס: כמובן שאם חברת ביטוח לא תצטרף למאגר, המידע יהיה גלוי ואדם יוכל לפנות.

שמואל מלכיס: הבעיה היום היא רק בעיה של נגישות ואת המידע חברות הביטוח חייבות לספק, אלא שכאשר אדם קונה רכב ומבקש מבעל הרכב את המידע, בעל הרכב, במידה והוא יודע או מוכן לגלות, אומר: הייתי מבוטח בחברה מסוימת.

שמואל מלכיס: יכול להיות שהרכב היה מבוטח קודם לכן בחברות אחרות ולכן בעצם האדם צריך לדוג במים עכורים, לפנות לכל חברות הביטוח ולחפש האם הרכב היה מבוטח שם.

שמואל מלכיס: לכן מאגר המידע יפתור את הבעיה כי יהיה בו ריכוז של כל חברות הביטוח.

שמואל מלכיס: הממונה על ההגבלים העסקיים גם מכריח אותנו לפתוח את זה לחברות שלא חברות באיגוד, ויש שלוש כאלה.

שמואל מלכיס: אגב, כל שלוש החברות האלה הביעו את רצונן להשתתף במאגר ולהצטרף.

שמואל מלכיס: המשא ומתן שלנו עם משרד התחבורה הוא באמת לגבי הנגישות לציבור משום שגם הממונה על ההגבלים העסקיים הגביל אותנו לגבייה של 10 שקלים בלבד ולכן האלטרנטיבות מאד מאד מצומצמות.

שמואל מלכיס: פעולה כזאת בדרך כלל עולה הרבה יותר כסף, אבל על הפלטפורמה של משרד התחבורה, עם כל הבעיות המשפטיות שכרוכות בכך אכן תיפתרנה – אגב, אני מעדכן שאחרי הפגישה עם מנכ"ל משרד התחבורה היתה פגישה נוספת עם מנכ"ל משרד הרישוי ואנשי ממשל זמין ואנשי אגף המידע של המשרד.

שמואל מלכיס: אנחנו נמצאים בשלב של האפיון וכמעט כל חברות הביטוח חתמו שהן מסכימות להצטרף לפרויקט הזה.

שמואל מלכיס: אני מעריך שבלוח הזמנים, שלא נקבע רק על ידינו אלא על ידי משרד התחבורה, נגיע לתחום הזה.

שמואל מלכיס: הערה מאד מאד חשובה שאנשים כל הזמן שוכחים היא שביטוח רכב מקיף כולל היום בערך 40% מכלי הרכב במדינה.

שמואל מלכיס: כלומר, גם המידע שיקבלו מחברות הביטוח עדיין מותיר כ-60% מכלי הרכב שלא מבוטחים בביטוח מקיף.

שמואל מלכיס: יהיה מידע על חלק מהנושא של צד ג', אבל עדיין חלק גדול מכלי הרכב לא ייכללו במאגר הזה וצריך לקחת את זה בחשבון.

דוד אזולאי: ברגע שאדם רוכש רכב עומד לרשותו המידע הזה בשונה מהעבר.

דוד אזולאי: אם אדם בכל זאת בוחר לרכוש את אותו רכב שלא נמצא במאגר, שייקח על עצמו את הסיכון.

שמואל מלכיס: הרבה מאד כלי רכב באים מחברות השכרה וליסינג, שמבטחים את עצמם.

חנן אהרון: יינתן מידע על השיפוי שהתקבל מצד ג'.

דוד אזולאי: מה שאומר נציג חברת הביטוח, וזאת הערה נכונה, הוא שחברות הליסינג מבטחות בעצמן את הרכבים שלהן והרכבים שלהן בכלל לא מופיעים במאגר.

שמואל מלכיס: הן גם מתקנות חלק גדול מביטוחי צד ג'.

דוד אזולאי: ולכן, דווקא בעניין הזה הפנייה היא לא לחברת הביטוח אלא למשרד התחבורה שימצא את הדרך איך לחייב את חברות הליסינג להתכנס לתוך המאגר הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין יש בעיה כי חברות הליסינג מבטחות בעצמן.

דוד אזולאי: זה מה שאמרתי.

שמואל מלכיס: במציאות של היום, גם אם ייתנו מידע יהיה הבדל גדול מאד במידע גם משום שעלות התיקון שלהן הרבה הרבה יותר קטנה מעלות התיקון של חברות הביטוח.

אורי מקלב: יש מידע מהמוסכים ויכול להיות שזה ייתן קצת אינדיקציה.

אורי מקלב: ..

דוד אזולאי: אבל זה עדיין לא פותר את בעיית חברות הליסינג, שהן עצמאיות.

שמואל מלכיס: לא רק ליסינג, גם השכרה.

דוד אזולאי: יש להן חברות ביטוח, יש להן מוסכים לתיקון וכו'.

דוד אזולאי: גם התיקונים נעשים במוסכים שלהן.

דוד אזולאי: רבותי, אני לא מתיימר לפתור כרגע את כל הבעיות.

דוד אזולאי: אני חושב שאנחנו בהחלט יכולים לצאת מכאן עם סיפוק ועם הודעה חשובה שכמעט כל חברות הביטוח....

שמואל מלכיס: אנחנו בהליך של שכנוע וההצטרפות לעת עתה מעודדת, אבל עדיין לא הגענו להסכמה של כל חברות הביטוח.

שמואל מלכיס: הסכמה פירושה שחברת הביטוח מעבירה מכתב הסכמה חתום שמחייב אותה.

דוד אזולאי: אני חושב שחברות הביטוח יעשו את החישוב הכלכלי ויראו שזה משתלם להן.

דוד אזולאי: אתה יודע יותר טוב ממני שברגע שיש את המידע הזה, האזרחים לא נופלים בפח ואז הם לא מגיעים אליך, לחברת הביטוח.

שמואל מלכיס: אני חושב כמוך, אבל איגוד חברות הביטוח לא יכול להתערב בשיקולים מסחריים של חברות הביטוח החברות באיגוד, ולבטח בשיקולים של אלה שאינן חברות באיגוד.

שמואל מלכיס: הממונה על ההגבלים העסקיים אסר עלינו לאנוס את חברות הביטוח להצטרף לנושא הזה והשאיר את זה לבחירה החופשית שלהן כחלק מהתחרות.

דוד אזולאי: אני רוצה להפנות בקשה לנציג משרד התחבורה – הנושא של חברות הליסינג, מן הראוי שהוא ייבדק.

דוד אזולאי: אני לא רוצה להתערב עכשיו בהליך הזה, אבל אני מעדיף שאתם קודם כל תזמנו אליכם את נציגי הליסינג, תבהירו להם את המציאות החדשה הקיימת היום ותאמרו להם שמן הראוי שגם הם יצטרפו להסדר הזה בצורה כזו או אחרת.

דוד אזולאי: אם לא, נמצא את הדרך כוועדה לטפל בנושא הזה כי אני חושב שזה שוק לא קטן ואני לא מקל בו ראש.

דוד אזולאי: שוק הליסינג תופס היום נתח של 60% וודאי שאי אפשר להתעלם מפלח שוק כזה.

שמואל מלכיס: 60% מהרכב החדש, לא מכלל כלי הרכב.

דוד אזולאי: רבותי, אין ויכוח על כך שזה פלח רציני משוק המכוניות במדינת ישראל שאי אפשר להתעלם ממנו.

דוד אזולאי: נקודה.

דוד אזולאי: בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קיבלתי פניות מעמותות שמטפלות במניעת תאונות דרכים ובהחלט יש בעיה מאד קשה עם ליסינג, גם של בטיחות וגם של טיפול במוסכים שלהן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפילו ברכבים שלנו בכנסת יש בעיה והתברר שבמשך חודשיים נסעתי עם צמיגים שונים ברכב מאחור ומקדימה מאחר ואני לא מבינה בזה, עד שבעלי ראה במקרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שזה קצת סכנת חיים ואולי מישהו עשה את זה בכוונה, אני לא יודעת.

דוד אזולאי: את בחברה טובה, גם לי עשו את זה וזה נודע לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקרה של שנינו זה אותו דבר, אותם אנשים כנראה טיפלו בנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול, ברגע שאדם קונה רכב, ואני מבינה שאנחנו מקבלים מידע עדכני באותו זמן, אם נעשה עיקול על הרכב, האם העיקול הזה עובר באופן אוטומטי למעקלים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלא יהיה מצב שאני קניתי היום את הרכב ומחר הוא כבר שייך למישהו אחר.

חנן אהרון: בעלות עוברת און-ליין.

חנן אהרון: אם בשעה 12:00 נעשתה העברת בעלות, ב-12:01 יש כבר את השם החדש של בעל הרכב.

חנן אהרון: אנחנו לא ממליצים להסתמך רק על מה שרשום אצלנו בנוגע לשעבוד ועיקול אלא גם להיעזר ברשם המשכונות.

חנן אהרון: ניתן לבדוק שם אם הרכב הזה משועבד או מעוקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתם לא און-ליין אתם?

שלומית עמינוח: אולי כדאי להפנות אנשים?

חנן אהרון: אנחנו כותבים את זה.

חנן אהרון: את המידע הזה אנחנו נותנים לציבור.

חנן אהרון: אנחנו אומרים שהמידע הזה הוא מידע חלקי ואם תרצה לדעת יותר, תוכל לפנות לרשם המשכונות, כדי שיבין שיש לו לאן ללכת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באיזו שפה זה כתוב?

חנן אהרון: בעברית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש גם באנגלית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בערבית?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברוסית?

חנן אהרון: רשיונות הרכב הם בעברית.

דוד אזולאי: למה רשם המשכונות לא יכול להצטרף למאגר הזה?

חנן אהרון: שם יש שעבודים ועיקולים לא רק על רכב אלא על דברים נוספים.

אורי מקלב: שרשם המשכונות יעביר במסגרת ממשל זמין גם את המידע הזה.

דוד אזולאי: חנן, אני מציע שאתם תפנו וגם אנחנו נפנה לרשם המשכונות ונשאל למה אי אפשר שרשם המשכונות יצטרף למאגר הזה.

שמואל מלכיס: זה פתוח לציבור.

דוד אזולאי: אני מדבר על מה שקשור לרכבים.

דוד אזולאי: נציג משרד התחבורה, חנן, היתה פה הערה של חברת הכנסת שמאלוב לגבי שפות נוספות, חוץ מעברית.

חנן אהרון: על רשיון הרכב?

דוד אזולאי: לא.

דוד אזולאי: כשהוא מקבל מידע ואומרים לו לפנות לרשם המשכונות, זה יהיה בעוד שפות.

חנן אהרון: בעמדה עצמה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אתה חייב.

דוד אזולאי: בשלב ראשון זה יהיה בעברית, אבל במשך הזמן חייבים להכניס שפות נוספות.

דוד אזולאי: זאת מדינה של קיבוץ גלויות וצריך לקחת את זה בחשבון.

דוד אזולאי: נציג איגוד המוסכים, בבקשה.

רונן לוי: אנחנו פה כבר חמש שנים, לא שלוש שנים.

שלומית אבינוח: לא, מ-2009.

רונן לוי: אנחנו התחלנו את החקיקה של חוק גילוי נאות ב-2007 ולא הצלחנו להעביר, גם בהתנגדות חברות הביטוח שעכשיו אומרים שהן צדיקות, את הנושא של זמינות מידע לרוכשים פוטנציאליים.

רונן לוי: עם כל המלחמות שעשינו אז בכנסת הגענו רק להסכמה שמי שיוכל לקבל את המידע הוא רק מי שרכש את הרכב.

רונן לוי: העניין של תחנות מידע הוא עניין ארכאי.

רונן לוי: אנחנו בעידן של אינטרנט והבאתי לכאן דוגמאות למה שקורה בארצות הברית.

רונן לוי: זה קיים בעולם המערבי ואנחנו מדברים פה כאילו אנחנו נמצאים באיזו מדינת עולם שלישי.

רונן לוי: גם באירופה וגם בארצות הברית יש זמינות באינטרנט לקבלת מידע בעלות של 39 דולר אם אתה שואל שאילתא אחת.

רונן לוי: הבאתי דוגמה לסוג המידע שקיים שם – מי הבעלים, אם היו בעיות בכריות האוויר, אם היו בעיות טוטאל לוס, אובדן להלכה – זה עניין נוראי, תופעה מטורפת.

רונן לוי: הצלחנו להניע את המהלך שברישיון הרכב יירשם אובדן להלכה.

רונן לוי: אפשר לקבל את המידע הזה בעולם באינטרנט ומדובר בקונה הפוטנציאלי.

רונן לוי: אני לא מכיר אנשים שיתחילו לטייל בתחנות מידע עם כל רוכש פוטנציאלי.

רותי כהן: אם הוא רוצה לקנות קנייה בטוחה, שיתאמץ.

דוד אזולאי: כשאתה הולך לרכוש דירה, אתה לא קונה אותה דרך האינטרנט.

דוד אזולאי: אתה הולך, רואה את הדירה ובודק.

שמואל מלכיס: יש חוקים במדינת ישראל שמגינים על מידע מסוים ודורשים זיהוי חזק.

דוד אזולאי: רבותי, אני מבקש לאפשר לו לסיים את דבריו.

רונן לוי: אין פה בעיה חוקית.

רונן לוי: להערכתנו, ברגע שזמינות המידע של משרד הרישוי תלך גם לחברות מסחריות, הן יוכלו להנגיש אותו לציבור ואז זה כבר ייעשה מרצון ולא יהיה צורך בחוק.

רונן לוי: אותו בעל רכב שירצה למכור את הרכב יוציא את המידע הזה לאינטרנט ולא תהיה עם זה שום בעיה.

רונן לוי: הבעיה היום היא שמשרד התחבורה לא רוצה לתת את המידע הזה.

שמואל מלכיס: איך הוא יזדהה שהוא בעל הרכב?

שמואל מלכיס: איך הוא יכול להזדהות הזדהות חזקה?

רונן לוי: אפשר להזדהות הזדהות חזקה באינטרנט, אפשר לעשות את זה גם דרך הסלולרי.

רונן לוי: היום אנשים נכנסים לאינטרנט ויש מערכות שהם גם משלמים דרכן.

רונן לוי: אפשר לפתור את הבעיה הזאת וזה נעשה בכל העולם.

דוד אזולאי: יהיו כ-50 עמדות ואני חושב שזאת פריסה יפה בארץ.

רונן לוי: זה יותר טוב מאתמול, זה בסדר, אבל אפשר להביא את זה למקום נורמלי.

דוד אזולאי: עם כל הכבוד, אנחנו מכירים אוכלוסיות רבות במדינת ישראל שעדיין לא הגיעו לעידן האינטרנט.

דוד אזולאי: כרגע נעשה צעד ראשון ועליו צריך לברך.

דוד אזולאי: זה שאדוני מבקש להרחיב את זה גם לאינטרנט, הרעיון כשלעצמו הוא טוב.

רונן לוי: לא ביקשתי להרחיב את זה לאינטרנט.

חנן אהרון: הוא אמר שמה שעשה משרד התחבורה הוא ארכאי.

חנן אהרון: אדוני היושב-ראש אמר בפתח דבריו שזאת בשורה והוא לא איש בשורות היום.

חנן אהרון: הוא אומר שזה ארכאי וישן ובעצם אנחנו הולכים אחורה.

חנן אהרון: האם אני כאזרח יכול להיכנס היום לאתר האינטרנט ולקבל מידע על הרכב שבמוסך?

חנן אהרון: זה יכול להיעשות בלעדי.

חנן אהרון: יש אפשרות כזאת.

חנן אהרון: חמש שנים הוא יכול היה לעשות את זה, איפה הוא היה עד היום?

רונן לוי לוי: הסדרנו בחקיקה גם את העניין שמוסכים חייבים לתת את המידע, כמו שאיגוד חברות הביטוח חייבות לתת את המידע.

רונן לוי לוי: דרך אגב, אנחנו כן מברכים על העניין של איגוד חברות הביטוח.

אורי מקלב: למה זה לא באינטרנט?

אורי מקלב: נאה דורש, נאה מקיים.

רונן לוי: פנינו עד עכשיו לכ-20 גורמים מסחריים שיחברו 5,000 מוסכים למאגר המידע.

רונן לוי: בגלל הקשיים של הזדהות חזקה העלות ההתחלתית היא כ-10 מיליון שקל.

רונן לוי: כל החברות המסחריות שפנינו אליהן לא מוכנות להיכנס לזה בלי שמשרד התחבורה ינגיש להן את המידע, כלומר שהן יוכלו לתת מידע שלם.

רונן לוי: זאת השקעה גדולה.

רונן לוי: להנגיש מידע של 5,000 מוסכים זה אפשרי.

רונן לוי: אפשר לחבר את כל המוסכים למאגר ממוחשב אחד ורוב המוסכים עובדים היום בארבע-חמש מערכות ניהול של מוסך.

רונן לוי: אפשר לחבר את חמש החברות האלה, שבהן המוסכים מנהלים את המוסך שלהם, ולתת את המידע הזה על פי בקשה.

רונן לוי: העניין הטכנולוגי פתיר, אבל העלויות מאד מאד גדולות.

רונן לוי: כרגע יש לנו יזמים מארצות הברית שגם רוצים להיכנס והבעיה היא עלויות.

רונן לוי: אף חברה שאליה פנינו לא היתה מוכנה להתחיל להקים את המאגר הזה של המוסכים בלי שמשרד התחבורה ישתף אתה פעולה, בלי שמשרד התחבורה ינגיש אותה.

רונן לוי: יושב פה יזם שניסה לקדם את זה וכרגע הוא גם חסום, אבל יש לנו יזמים אחרים שמוכנים לעשות את זה.

רונן לוי: איגוד המוסכים לא יכול לעמוד בעלויות כאלה כי זאת השקעה מרובה.

רונן לוי: היינו שמחים מאד לשיתוף פעולה עם משרד התחבורה ואז איגוד המוסכים ישתף פעולה עם אותו יזם כדי לגרום לכך שמוסכים יתחברו.

רונן לוי: צריך לעשות נפשות ולחבר את המוסכים לאותו מאגר.

אורי מקלב: ולחבר אותם לעמדות השירות.

אורי מקלב: זה יחסוך הרבה בדיקות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אמר שזה עולה 39 דולר.

דוד אזולאי: רבותי, בואו ניתן לתינוק לצאת לאוויר העולם ואחר כך תמיד אפשר לשפר ולשכלל.

דוד אזולאי: אני חושב שתפסת מרובה לא תפסת.

דוד אזולאי: גם אם הרעיון הזה הוא טוב, תנו לדבר הזה לצאת לאוויר העולם.

רונן לוי: אין בעיה, אנחנו לא נגד זה, אבל אנחנו צריכים לסמן את המטרה קדימה.

רונן לוי: אנחנו לא נגד זה שמתקדמים, אני חושב שאפשר להתקדם הרבה יותר.

דוד אזולאי: שר התחבורה שומע אתכם ומן הראוי שייקח את זה לתשומת לבו.

חנן אהרון: דרך אגב, בעמדות השירות יוכלו אנשים לדעת כמה נקודות יש להם.

חנן אהרון: אפשר להכניס לשם בלי סוף מידע, אם רוצים.

רונן לוי: זה מצוין, זה לא קשור.

דוד אזולאי: אני מציע לאיגוד המוסכים לשבת עם משרד התחבורה.

דוד אזולאי: יכול להיות שצריך לעשות פיילוט במקום אחד או שניים ולראות איך זה עובד.

דוד אזולאי: אני מאמין שמשרד התחבורה פתוח לרעיונות האלה כי זה יוכל לשפר את השירות לאזרח.

רונן לוי: יש התקדמות רבה בינינו למשרד התחבורה ועכשיו אנחנו גם ממחשבים את כל בדיקות התקינות.

רונן לוי: אנחנו מנסים להקל על הציבור בצורה מחשובית או בעזרים שממשל זמין יכול לתת בכל מה שקשור למוסכים.

רונן לוי: ההתקדמות גדולה, אבל אנחנו אומרים שאפשר בשיתוף פעולה עם המשרד, אם הוא היה משחרר עוד כמה דברים, אפשר היה לפרוץ את הדרך.

שלומית אבינוח: בעל רכב יכול לקבל מידע?

שלומית אבינוח: הוא צריך ללכת פיזית למוסך?

רונן לוי: המוסך חייב לתת לו את המידע היום.

רונן לוי: הוא יכול לבוא למוסך או לתת ייפוי כוח עם צילום של תעודת זהות, הזדהות חזקה.

דוד אזולאי: בואו נשים את הדברים על השולחן.

דוד אזולאי: גם מוסך מורשה לא תמיד נותן לך את כל הפרטים.

רונן לוי: הוא חייב לתת לפי החוק.

שלומית אבינוח: יש שילוט עם חשיפה לציבור, שאומר שזכותו של האזרח לקבל?

רונן לוי: אין שילוט, אבל עשינו פרסום נכבד לחוק הזה ורוב הציבור יודע שאפשר לקבל.

רונן לוי: כפי שאמרתי, בעל הרכב יכול לקבל את זה.

רונן לוי: אני אתן נתונים בנושא אובדן להלכה.

רונן לוי: כ-28,000 מכוניות בשנה מוכרזות כטוטאל-לוס ואנחנו מעריכים שכ-30,000 מכוניות יחד עם חברות הליסינג, כ-20,000 מוכרזות כאובדן להלכה.

רונן לוי: יש יותר רכבים משוקמים שחוזרים לכבישים, כ-10,000 כלי רכב מחברות הליסינג, להבדיל מחברות הביטוח שמהן אנחנו יכולים לקבל נתונים.

רונן לוי: ההערכה היא שיש כ-30,000 מכוניות משוקמות שעולות חזרה ונסחרות בכבישים.

רונן לוי: מי שמניע את התהליכים האלה הם חברות הביטוח שמוכרות את הרכבים לסוחרים או חברות הליסינג שמוכרות את הרכב לסוחרים.

רונן לוי: אחר כך זה עובר מיד ליד עד שזה משוקם ומגיע חזרה לציבור.

רונן לוי: ברוב המקרים זה מגיע בחזרה לציבור כרכב נקי, יד ראשונה מרופא והשיקום הזה מועלם.

רונן לוי: ניסינו לפתור את הבעיה דרך הרישום ברישיון, זה לא עלה יפה ומשרד התחבורה חזר בו אחרי חודשיים.

רונן לוי: אנחנו חושבים שצריך למצוא פתרון לעניין של אובדן להלכה והציבור יוכל לקבל מידע על רכב מסוג כזה.

רונן לוי: אחד הפתרונות שהצענו היה שכאשר בא רוכש רכב פוטנציאלי לקבל מידע, שיוכל לקבל מידע גם על בעלויות סוחר, לא רק על בעלויות הרכב.

רונן לוי: הווה אומר שאם הרכב הזה נסחר על ידי חברת ביטוח, חברת ליסינג או סוחר רכב, הדבר יהיה שקוף גם לאותו אדם שרצה לקנות את הרכב ולזה שקנה את הרכב.

רונן לוי: הוא יוכל ללכת לתחנת המידע ולראות את בעלויות הסוחר על אותו רכב שהוא רוצה לקנות או שהוא קנה.

רונן לוי: אם האוטו הזה נסחר על ידי חברת ביטוח או על ידי סוחר, לפחות על המינימום הזה הוא יוכל לקבל איזושהי נורה אדומה.

רונן לוי: הדבר הזה קיים במשרד התחבורה ולדעתי הוא צריך להיות גלוי לציבור אם האוטו הזה עבר ונסחר בין סוחרים.

שלומית אבינוח: המידע הזה לא נמסר היום?

רונן לוי: לא.

שמואל מלכיס: צריך להבין שהמונח אובדן להלכה הוא לא מונח מוגדר.

שמואל מלכיס: בסך הכל המונח הזה הוא מונח חוזי, שיוצא מתוך פוליסות חברות הביטוח, שבהן המבטח מטיב עם מבוטח על ידי כך שהוא מוכן להתנהג אתו בשיעור נזק שלא נקבע בחוק כאילו זה היה אובדן גמור.

שמואל מלכיס: כלומר, יש פה הבטה פוטנציאלית למבוטח, שכל חברת ביטוח בדרך כלל קבעה וקובעת לגביו שיעור שונה.

שמואל מלכיס: זה לא מושג חד-חד ערכי.

רונן לוי: יש לנו כאן דוגמאות להטבות, איזו הטבה נהדרת זו.

שמואל מלכיס: אני לא רוצה את הדוגמאות שלך, אני מכיר את רובן.

שמואל מלכיס: המונח "אובדן להלכה" הוא בעצם שיקול דעת של חברת ביטוח אם לקבוע שהרכב הוא אובדן להלכה או לא, ושנית, הוא שייך אך ורק לרכבים שמבוטחים בביטוח מקיף על ידי חברות הביטוח, כך שזה בערך 40% מכלי הרכב.

שמואל מלכיס: אם היה מצוין ברישיון הרכב שחברת ביטוח קבעה לגביו אובדן להלכה, אולי היה נותן אינפורמציה מסוימת לקונה הרכב, אבל היתה פה הטעיה הרבה יותר גדולה כי ב-60% מכלי הרכב לא היה מצוין שום דבר וזה לא אומר שהרכב לא נגרם לו נזק שאולי אפילו באחוזים היה גבוה יותר מהנזק שחברת הביטוח קובעת אובדן להלכה.

דוד אזולאי: מה הסיבה שמשרד התחבורה הפסיק לפרסם אחרי חודשיים?

שמואל מלכיס: השיקולים הם שיקולים שלו, אני יכול לומר לך מה היו הטיעונים שלנו.

שמואל מלכיס: ראשית, יש פה הטעיה של הציבור משום שרק אחוז קטן יחסית מכלי הרכב מבוטחים ו-60% מכלי הרכב היה יכול להיגרם להם נזק באחוזים יותר גבוהים מאשר אלה שחברת הביטוח קבעה להם אובדן להלכה ושום דבר לא יצוין.

שמואל מלכיס: כלומר, העובדה שאדם רואה שלא צוין ברישיון הרכב שהרכב לא נגרם לו נזק כאובדן להלכה, לא אומר שום דבר.

שמואל מלכיס: זה אומר שיכול להיות שהוא שייך לאותם 60% מכלי הרכב שלא היו מבוטחים.

שמואל מלכיס: שנית, ההליך המשפטי שנקבע שם, ששמאי אמור לדווח למשרד הרישוי, על פניו הוא דיווח שלא ניתן לקיימו על פי החוק מפני שדיווח של שמאי רכב יכול להיות רק לרשות שלו, שהיא רשות השמאים ולא רשות הרישוי.

שמואל מלכיס: היתה פה בעיה משפטית ברורה.

שמואל מלכיס: דבר נוסף, למעשה נוצר מצב שבו מענישים אך ורק אנשים שמבטחים את רכבם ובאפן כזה שרק הם היו ניזוקים מכך שהיו קובעים לרכב הזה אובדן להלכה.

שמואל מלכיס: הדבר הכי חשוב אולי הוא שההתנהגות בשוק היתה מביאה לכך שכמעט אף רכב לא היה נרשם כאובדן להלכה, משום שאין שום סיבה בעולם שחברת הביטוח תטיב עם המבוטח ותתנהג לגביו כאילו הרכב היה אובדן גמור, דהיינו, היא תקנה ממנו את הרכב ותשלם לו תגמול ביטוח לפי ערכו של הרכב.

שמואל מלכיס: היא בסך הכל תגיד לו: נגרם לך נזק, קח לך את סכום הכסף שקבע השמאי לגביו את הנזק, לך תתקן את הרכב איפה שאתה רוצה.

שמואל מלכיס: אז, למעשה, לא היה נקבע באף רכב אובדן להלכה כי הרי אובדן להלכה הוא פונקציה של החלטה.

דוד אזולאי: אבל הוא מקבל את הנתון של ההחזר שהוא קיבל ואז מתברר שרכב שעולה 100,000 שקל, הוא מקבל עליו החזר של 70,000-60,000.

דוד אזולאי: המשמעות היא שהנזק הוא גדול.

שמואל מלכיס: אבל עדיין אדם באופן עצמאי לא יתנדב לציין את זה.

שמואל מלכיס: הערכת הנזק נקבעת היום על פי הערכת שמאי.

שמואל מלכיס: לפי הוראות משרד התחבורה, השמאי צריך להעריך את הנזק לפי המחיר המלא של חלקי החילוף, מחיר ברוטו שאותו קובע יבואן החלפים.

שמואל מלכיס: חברות ביטוח היו מוכנות להתנהג עם הרכב כאילו הוא אובדן גמור, מה שאנחנו קוראים אובדן להלכה גם ב-40,000-30,000.

שמואל מלכיס: דהיינו, לקנות את הרכב מהמבוטח ולא לשלם לו בגין הנזק שלו.

שמואל מלכיס: אז הרכב היה מוכרז כאובדן להלכה.

שמואל מלכיס: מה יקרה אם חברות הביטוח יחליטו שהן לא קונות את הרכב אלא משלמות לו כפי הנזק?

שמואל מלכיס: אדם יכול לקחת את הכסף הזה ולתקן את הרכב בערך בין 15%-10% מכפי שקבע השמאי משום שבאף מקום במדינת ישראל, חוץ מחברות הביטוח שנאלצות להתנהג כך, אף אחד לא משלם עבור חלקי חילוף את המחיר שהשמאי קבע בשומה שלו.

שמואל מלכיס: הפערים בין חלקי החילוף שקבע השמאי על פי הוראות משרד התחבורה לבין המחיר של החלפים בפועל בשוק, כל כך גדולים שאין שום בעיה לתקן את הרכב.

שמואל מלכיס: במקרה כזה לא יופיע בשום מקום אובדן להלכה ולכן, באופן מעשי, ההנחיה שקבע משרד התחבורה, הנחיית נוהל 22, היא בעצם חסרת ערך.

שמואל מלכיס: היא גם לא היתה חוקית, גם היתה מפלה רק את בעלי הרכב המבוטחים ובעצם גם לא ניתנת ליישום כי אף אחד לא היה מיישם אותה בפועל.

רונן לוי: התנגדתם לזה ציבורית מטוב לב.

שמואל מלכיס: מה זה משנה ממה הגענו?

שמואל מלכיס: יש לנו אינטרסים כלכליים.

שמואל מלכיס: אתה מציג את עצמך תמיד כמי שבא להגן על הציבור ולא כאדם שיש לו אינטרס כלכלי.

רונן לוי: זה מוסתר.

רונן לוי: מה שמוסתר מוסתר.

דוד אזולאי: אני מבקש ממשה שטאובר לדבר.

משה שטאובר: עם חקיקת החוק שבו האזרח אמור להיות גם מוגן מבחינה צרכנית וגם מוגן מבחינה בטיחותית לרכב, לצורך זה הוא היה צריך מידע מקיף גם מהמוסכים וגם מחברות הביטוח וגם ממשרד הרישוי.

משה שטאובר: כבר לפני שנתיים באנו למשרד התחבורה והצגנו בפניו את היוזמה ואת הרעיון כמו שהציג רונן את הטופס, אבל זאת רק דוגמה אחת ויש כאלה עשרות בכמה מדינות.

משה שטאובר: הוא מקבל מידע מלא כולל בצורה שמוגשת כך שהוא מבין מה ההשפעה על בטיחות הרכב, מה ההשפעה על ערך הרכב וכו'.

משה שטאובר: התחילו בעיות מחשוביות, בעיות משפטיות וכו'.

משה שטאובר: אני רוצה לומר לוועדה שקיבלנו ממשרד התחבורה, מעוזי יצחקי שהיום הוא המנכ"ל, אחרי בדיקות משפטיות, ביטחוניות וכו', מכתב שאומר שהם מברכים על היוזמה והוא ממשיך את שרשרת הפעולות שמבצעים לגילוי מידע והמיזם מאושר לביצוע.

משה שטאובר: לכן אנחנו מוכנים לאסוף את המידע מכל המוסכים, מחברות הביטוח וממשרד הרישוי ולהגיש אותו בצורה הרבה יותר נגישה מעמדות השירות, גם אינטרנטית.

משה שטאובר: אין שם שום בעיות של אבטחת מידע.

משה שטאובר: היום כל הבנקים מחוברים דרך האינטרנט, אתה מבצע פעולות וגם בסכומים אדירים.

משה שטאובר: זה יעמוד בכל התנאים הבטיחותיים, גם של אבטחת מידע, שמשרד התחבורה או מישהו אחר יציג בפנינו.

משה שטאובר: המידע הזה יכול היה להיות נגיש לציבור כבר לפני שנה לו היו משתפים אתנו פעולה, כי מרגע שקיבלנו את האישור, כולל האישור המשפטי מבחינת שמירה על אבטחת מידע ומידע פרטי – חוק הגנת הפרטיות וכו' – לו היו משתפים אתנו פעולה בחיבור של החוטים, כבר היינו מברכים על המיזם הזה ומראים את התוצאות.

משה שטאובר: לצערנו, משום מה, מאז שקיבלנו את האישור, כל הדלתות נטרקו בפנינו.

משה שטאובר: אנחנו מנסים לקבוע פגישות לתיאום, אנחנו מבקשים לתרגם לרמה הטכנית את המיזם אבל כל הדלתות במשרד התחבורה נטרקו.

משה שטאובר: אנחנו במגעים עם הרבה מאד מחברות הביטוח וקיבלנו הסכמה לקבל מהן, בכפוף לעניין המשפטי, את כל המידע.

דוד אזולאי: לכן פניתי לנציג משרד התחבורה וביקשתי ממנו ואנחנו נעביר את זה גם כהחלטה בוועדה, שתהיה פנייה שלכם לאיגוד המוסכים על מנת לראות איך מרחיבים את מעגלי המידע האלה, גם של איגוד המוסכים.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

אינגריד הר אבן: שתי נקודות משפטיות שאני רוצה להבהיר.

אינגריד הר אבן: ראשית, למה חשוב לציבור לדעת שרכב היה אובדן להלכה?

אינגריד הר אבן: אובדן להלכה הוא מונח שמורכב משני פרמטרים.

אינגריד הר אבן: ראשית, שיעור הנזק, שהוא לרוב בין 60%-50%, שזה נזק מאד גבוה ושנית, זה התהליך שעובר הרכב הזה.

אינגריד הר אבן: לאחר שחברת הביטוח רוכשת את הרכב מהמבוטח היא מוכרת אותו לסוחר לצורך שיקום.

אינגריד הר אבן: הבעיה היא שהסוחר לא משקם את הרכב לפי חוות דעת השמאי ולפי עלות התיקון האמיתית אלא בזיל הזול בשטחים, במוסך לא חוקי, חלפים גנובים וכו'.

אינגריד הר אבן: התוצאה היא שהרכב נמכר כאילו הוא רכב בסדר, האדם לא יודע שהוא עבר תאונה קשה ופעמים רבות יש היבטים בטיחותיים קשים וחמורים מאד ברכבים הללו.

אינגריד הר אבן: תביעות רבות רבות נידונות בבתי המשפט סביב העניין של אובדן להלכה.

אינגריד הר אבן: אדם קונה רכב שעבר את כל תהליך ההעברות מחברת הביטוח ואילך והוא לא יודע על כך.

אינגריד הר אבן: משרד התחבורה עשה דבר נכון כשהוא הוסיף את הרישום אובדן להלכה ברישיון הרכב ואתם פתחתם את הדיון בציון העובדה שהקילומטרז' שמופיע היום ברישיון הוא מידע מועיל לציבור.

אינגריד הר אבן: הציבור רוצה לדעת אם הרכב עבר תאונה קשה וזה דבר טוב שמשרד התחבורה עשה.

אינגריד הר אבן: אני לא נכנסת לרזולוציות החוקתיות המדויקות על ניסוח החוזר כך או אחרת, אבל הציבור חייב לדעת אם הרכב עובר תאונה קשה.

אינגריד הר אבן: נקודה.

אינגריד הר אבן: שנית, חוק גילוי נאות בנוסחו היום יש בו לקונה שאנחנו מבקשים להביא לידיעת חברי הוועדה ואני יוצאת בקריאה למשרד התחבורה לתקן אותה.

אינגריד הר אבן: בחוק גילוי נאות שעבר בשנת 2008 יש היבט פלילי.

אינגריד הר אבן: סוחר רכב שמוכר רכב ללא טופס גילוי נאות עובר עבירה פלילית.

אינגריד הר אבן: דא עקא, משטרת ישראל לא מוכנה לקבל תלונות נגד סוחרים, היא אומרת שאין לה כוח אדם והיא לא מסוגלת לטפל בדברים הללו.

אינגריד הר אבן: מאידך, גם אזרח לא יכול להגיש קובלנה – קובלנה היא הליך פלילי שמגיש אזרח – מאחר ובתוספת לחוק סדר הדין הפלילי, שמונה את החוקים שמכוחם אדם יכול להגיש קובלנה, החוק הזה איננו מופיע.

אינגריד הר אבן: אני משוכנעת שזה חוסר תשומת לב או השמטה לא מכוונת, אבל אנחנו פונים למשרד התחבורה בבקשה לתקן את זה על מנת שלחוק הזה יהיו יותר שיניים.

דוד אזולאי: גברתי אומרת בעצם שאם אזרח הרגיש מרומה ברכישת רכב הוא לא יכול להגיש תלונה במשטרה בעניין הזה?

אינגריד הר אבן: יכול.

אינגריד הר אבן: ייתנו לו טופס שהוא הגיש תלונה, אבל אף אחד לא יטפל בזה.

אינגריד הר אבן: יענו לו מייד שאין להם כוח אדם והם לא מתעסקים עם זה.

אינגריד הר אבן: זה מה שהמציאות מלמדת.

אינגריד הר אבן: אמרתי שאם האזרח רוצה להגיש קובלנה, אי אפשר כי בתוספת לחוק סדר הדין הפלילי החוק הזה הושמט.

אינגריד הר אבן: אנחנו מבקשים שמשרד התחבורה, שאמון על החוק הזה, יעשה את התיקון החקיקתי הקטן הזה ויאפשר לציבור להגיש קובלנה.

אינגריד הר אבן: הרבה מאד אנשים רוצים וזה נמנע מהם בגלל הלקונה החקיקתית הקטנה הזאת.

דוד אזולאי: מה ההבדל בין הגשת קובלנה לבין הגשת תלונה?

אינגריד הר אבן: קובלנה היא הליך פלילי שמנוהל על ידי אזרח במקום על ידי רשויות המדינה.

דוד אזולאי: בבית המשפט.

אינגריד הר אבן: כמובן, בבית המשפט.

דוד אזולאי: גם הזכות הזאת נמנעת ממנו היום?

אינגריד הר אבן: כן.

דוד אזולאי: אדוני, נציג המשטרה, רוצה להתייחס לנושא?

רפ"ק רוני לוינגר: אני נציג של אגף התנועה.

רפ"ק רוני לוינגר: אנחנו אוכפים את תקנות התעבורה ואת חוקי התנועה.

רפ"ק רוני לוינגר: מה שהזכירה הגברת הוא לא תקנת תעבורה ולא עניין בטיחותי.

רפ"ק רוני לוינגר: זה עניין אזרחי שיש לו היבט פלילי.

רפ"ק רוני לוינגר: זה עניין של איזשהו פער חוזי-אזרחי בין קונה הרכב לבין סוחר הרכב.

רפ"ק רוני לוינגר: אין בזה עניין למשטרה.

רפ"ק רוני לוינגר: סוחר שלא נתן את המסמך הזה, אפשר לומר שהוא עבר את החוק, אבל אין לזה שום קשר לחוקי התנועה או לדיני תעבורה.

רפ"ק רוני לוינגר: זה צריך להיפתר ברמה האזרחית.

רפ"ק רוני לוינגר: אני לא מוסמך לדבר במשטרה לגבי כוח אדם.

רפ"ק רוני לוינגר: מבחינת תנועה ותעבורה, אין לזה שום קשר.

אורי מקלב: עשרות אלפי מכוניות שנקבע להן אובדן להלכה והן מסתובבות על הכביש בלי שהן עברו טיפול ראוי ותיקון ראוי.

אורי מקלב: זה כן צריך להדאיג את המשטרה.

רפ"ק רוני לוינגר: המשטרה בודקת אותן בכביש.

דוד אזולאי: כנציג משטרת התנועה אני שואל אותך מה קורה עם אותו אזרח שרכש רכב שהוא אובדן להלכה, הוא לא ידע על זה ואז התברר שיש בו ליקוי בטיחותי.

דוד אזולאי: מה אתם כמשטרה עושים במקרה כזה?

רוני לוינגר: אם אחד קנה דירה והדירה משועבדת?

רוני לוינגר: מדובר בעניין חוזי-אזרחי בין קונה הרכב לבין המוכר.

אינגריד הר אבן: יש חובה חוקית לתת טופס גילוי נאות.

אינגריד הר אבן: זאת עבירה פלילית.

דוד אזולאי: אם לשוטר התנועה שתפס אותו מתברר שיש לו בעיה בטיחותית.

רוני לוינגר: הוא יוריד את הרכב מהכביש.

רוני לוינגר: שיילך למי שמכר לו את הרכב.

דוד אזולאי: אתה לא מסתפק בזה שהורדת אותו מהכביש, אתה גם נותן לו דוח כי הוא נוסע ברכב לא בטיחותי, אבל הוא לא אשם, הוא לא ידע מכך.

רפ"ק רוני לוינגר: אני אסביר.

רפ"ק רוני לוינגר: זה עניין של אחריות מוחלטת ואני לא רוצה להיכנס למונחים משפטיים.

רפ"ק רוני לוינגר: אם אדם יצא ממוסך והמוסכניק הבטיח לו שהוא תיקן לו את האוטו ועוצר אותו בוחן, רואה שהרכב לא תקין, הוא נותן לו דוח.

רפ"ק רוני לוינגר: פסק דין גדסי – אדם שיצא ממוסך ופגעה אבן באיזה טרקטור.

רפ"ק רוני לוינגר: יש אחריות מוחלטת לנהג שהרכב שלו כל הזמן יהיה תקין.

רפ"ק רוני לוינגר: נכון מה שאומרת חברתי, שיש חובה בחוק לסוחר הרכב להציג לו איזשהו מסמך, אבל זה ברמה של תום-לב ויחסי החוזים ביניהם.

אינגריד הר אבן: אתה פשוט לא מכיר את החוק.

אינגריד הר אבן: סליחה.

אינגריד הר אבן: החוק מטיל חובה פלילית לתת את הטופס.

רפ"ק רוני לוינגר: נכון שאני לא מכיר את החוק ואני גם לא אמור להכיר את החוק.

רפ"ק רוני לוינגר: אני מכיר טוב את חוקי התעבורה ואת תקנות התעבורה.

רפ"ק רוני לוינגר: אין קשר בין הנושא הזה לדיני התנועה ולדיני התעבורה.

רונן לוי: מי שמתעסק בנושא אובדן להלכה זה יחידת אתגר במשטרה.

רפ"ק רוני לוינגר: אני מקבל גם את הלקונה, אבל זה לא רלוונטי אליי.

אינגריד הר אבן: זה ייבדק משפטית עם משרד התחבורה.

דוד אזולאי: חנן, אתם לא יכולים לנסות לשנות את המצב הזה באמצעות תקנה?

חנן אהרון: אני אבדוק את זה עם הלשכה המשפטית.

חנן אהרון: הבנתי את הצורך.

דוד אזולאי: אני חושב שהערת הערה נכונה ואני בהחלט חושב שצריך לטפל בה ואי אפשר לעבור עליה לסדר היום.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך לפנות למשרד התחבורה בצורה מסודרת עם העתק אלינו, ללשכה המשפטית שלהם.

דוד אזולאי: אני מציע שגם חנן יקבל העתק מהמכתב ואנחנו נטפל בנושא הזה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אני מודה לך.

שי ברק: אני רוצה לחדד את נושא הליסינג וחברות השכרה.

שי ברק: אני אישית עברתי את החוויה הזאת ואני חושב שכן צריך לחשוב טוב טוב גם ברמה המשפטית איך פותרים את הבעיה.

שי ברק: רציתי לקנות רכב לפני שנה, ראיתי מודעה נוצצת בעיתון, נסעתי למגרש מכוניות ביפו וחשדתי שמשהו לא כשורה.

שי ברק: ניגשתי, המשרד נראה טוב, אנשים נחמדים, התבוננתי היטב באוטו ומצאתי שהאוטו קיבל פגיעה מאחור.

שי ברק: כששאלתי את בעל המגרש הוא אמר שיש פגיעה קלה מאחור.

שי ברק: הרכב היה משכירות מחברת שלמה SIXT החברה הזאת מוכרת מכוניות בעצמה ולכן לא הבנתי מה המכונית שלהם עושה בכזה מגרש וזה כבר העלה אצלי איזשהו חשד.

שי ברק: ראיתי את הפגיעה, המשכתי לבדוק ולקחתי את הרכב לידיד שהוא מבין.

שי ברק: הוא אמר שזאת לא פגיעה פשוטה אלא פגיעה בשאסי, מה שאמור להוריד המון המון מערך האוטו.

שי ברק: רציתי להיות בטוח במה שנאמר והרמתי טלפון בעצמי לחברת שלמה SIXT.

שי ברק: הפקידה הנחמדה אמרה לי שהיא מנועה מלתת לי פרטים.

שי ברק: הבנתי כבר שמשהו לא כשורה, החזרתי את הרכב ובזבזתי יום עבודה וכמה מאות שקלים על מה שצריך.

שי ברק: המשכתי לדרכי.

שי ברק: כשאני שומע כאן שאי אפשר לחייב את חברות הליסינג או את חברות ההשכרה לתת דוח – אגב, אני לא יודע איך הטופס הזה היה עוזר, כי כשבאתי לבעל המגרש ואמרתי לו שיש לי הרגשה שהאוטו קיבל מכה רצינית, הוא אמר שלא ידוע לו על זה.

אינגריד הר אבן: אם הוא מוכר בלי טופס, קודם כל זאת עבירה.

אינגריד הר אבן: בגלל זה הוא ידאג לקבל טופס ממי שמכר לו.

אינגריד הר אבן: אגב, מי שהיה צריך לתת לך את הטופס הוא חברת שלמה SIXT כי הם בעל הרכב.

אינגריד הר אבן: אני נטשתי את כל הסיפור הזה אבל חבל לי.

אורי מקלב: מה יעשה אזרח פשוט ותמים שלא יודע ואין לו קשרים לקבל פרטים?

שי ברק: אני מניח שעכשיו מסתובב מישהו שרכש את האוטו במטב כספו ולא יודע שהוא בעצם רכש חתול בשק.

שי ברק: אני מציע שבאותו מאגר מידע וגם לעניין המוסכים, אם הם לא רוצים לתת דיווח, לכתוב שהרכב היה שייך לחברת ליסינג או השכרה.

שי ברק: אם אתם לא יכולים לאכוף את זה משפטית ולאלץ אותו לתת את המידע, תרשמו שהוא לא רצה לתת מידע.

שי ברק: אני חושב שזה ידליק נורה אדומה אצל מרבית הרוכשים.

דוד אזולאי: רבותי, אני חושב שמיצינו את הנושא הזה.

דוד אזולאי: לפני שאני עובר לנושא הבא אני רוצה לסכם את הנושא והוא הקמת מאגר מידע של כלי הרכב.

דוד אזולאי: ראשית, הוועדה מברכת על הקדמה במשרד התחבורה בכל הקשור לאינפורמציה על הרכב הנרכש ובהרחבת מספר העמדות בכל רחבי הארץ בתקופה של תוך כחצי שנה.

דוד אזולאי: אנחנו נמשיך ונעקוב אחרי הנושא הזה.

דוד אזולאי: הוועדה פונה ומבקשת לפנות למוסכים המורשים לשים שילוט הולם במוסכים על מנת שמי שמבקש מידע יוכל לקבל אותו.

דוד אזולאי: אמנם נציג איגוד המוסכים אמר שאפשר לקבל את המידע הזה, אבל מי שמכיר יודע שזה לא פשוט.

דוד אזולאי: לכן אנחנו מבקשים שתהיה הודעה שכל מי שרוצה לקבל את המידע, תמורת כך וכך שקלים – מותר לכם לגבות על כך כסף.

דוד אזולאי: אני חושב שגם אתם צריכים להיות בעלי עניין וגם האזרח.

רונן לוי: אני לא מכיר תלונות על כך שלא קיבלו מידע.

שמואל מלכיס: הם לא יכולים לתת מידע למי שהם רוצים, רק לבעל הרכב.

דוד אזולאי: בוודאי.

דוד אזולאי: אני מדבר על בעלי הרכב ואתה צודק.

דוד אזולאי: אם לא אמרתי את זה, התכוונתי לבעלי הרכב.

דוד אזולאי: אנחנו לא נהיה אפיפיורים יותר מהאפיפיור.

דוד אזולאי: כאשר משרד התחבורה מאפשר רק לבעלי הרכב, ודאי שאנחנו מבקשים את אותו הדבר.

רונן לוי: אנחנו נותנים את המידע.

רונן לוי: אני לא מכיר תלונה של מישהו שהתקשה לקבל מידע.

דוד אזולאי: בעניין הזה אין ויכוח בינינו.

דוד אזולאי: אם אתה אומר שזה קיים בסך הכל באתי לחזק דבר קיים.

דוד אזולאי: אני פונה למשרד התחבורה ואני מבקש לבדוק אפשרות להוספת שפות נוספות במאגרי המידע, באותן עמדות שהולכים להוסיף.

דוד אזולאי: אני מניח שבשלב ראשון לא יהיו כל השפות, אבל בהמשך ודאי צריך להוסיף את כל השפות הנדרשות.

דוד אזולאי: אני מציע למשרד התחבורה לפנות לחברות הליסינג כדי שגם הן יצטרפו למאגר.

דוד אזולאי: אני נותן לך טיפ – חלק גדול מאותן חברות ליסינג עובד עם משרדי הממשלה, עובדים עם משרדים מוכרים וידועים.

דוד אזולאי: יכול להיות שצריך להגיד להן שאם הן לא משתפות פעולה ולא מעבירות את המידע, אותם מוסדות ממלכתיים במדינת ישראל יחשבו פעמיים אם לרכוש רכב מהן.

דוד אזולאי: אובדן להלכה – לצערי הרב, אם אני מתרשם נכון מהדיון שהיה פה, הנושא הזה פרוץ.

דוד אזולאי: גם אדוני, נציג חברות הביטוח, אומר את זה.

דוד אזולאי: יש מצבים שבהם אנשים יכולים לרכוש בתום-לב רכב כזה, להשקיע ממטב כספם ובסופו של דבר התוצאה תהיה עוגמת נפש גדולה, כמעט ללא אפשרות לחזור חזרה למצב הקודם.

שנואל מלכיס: הגברת שדיברה יצרה מצג לא נכון.

דוד אזולאי: אני לא מסכים אתך.

שמואל מלכיס: תרשה לי לומר את הדברים.

שמואל מלכיס: אני אומר לך מה המצב המשפטי היום.

שמואל מלכיס: רכב שחברת ביטוח החליטה לגביו שהוא אובדן להלכה, היום החוק מחייב אותה, אם היא "קונה" את הרכב מבעל הרכב, היא חייבת להחזיק ברישיון הרכב ולא להעביר אותו לקונה הרכב אלא אם כן הוא מודיע לה שהוא תיקן את הרכב במוסך מורשה, שהוא העביר את הרכב על פי תקנה 309, כלומר שמנהל מוסך, שמוסמך לכך, נתן לו תעודה שהרכב כשר לעלות על הכביש.

דוד אזולאי: אתה מדבר על תרי"ג מצוות.

רונן לוי: אני מציע שתעשה דיון מעקב ותזמין את יחידת אתגר שתציג את הנתונים האמיתיים.

שמואל מלכיס: לאתגר יש מעט מאד תלונות על חברות הביטוח.

דוד אזולאי: אני באמצע הסיכום והפסקת אותי.

דוד אזולאי: משכבודך אני לא עוצר אותך.

שמואל מלכיס: אם השתמשו ברכב בחלפים משומשים, אלה חלפים שנרשמו כדין.

שמואל מלכיס: בסיטואציה החדשה, אם היו מכריזים על רכב כאובדן להלכה ורושמים ברישיון, מרבית כלי הרכב האלה לא היו מתוקנים על ידי חברות הביטוח על פי הליך שנקבע בחוק אלא כל מבוטח היה לוקח את הרכב הזה ומתקן אותו בעצמו.

שמואל מלכיס: לא מחזיק את רישיון הרכב, לא מתקן אותו בחלפים משומשים שנקבעו כחוק ולא מעביר אותו על פי תקנה 309.

שמואל מלכיס: לכן, המצב היום הרבה יותר טוב ממה שרצו לעשות במשרד התחבורה.

דוד אזולאי: אני אומר לך שלא השתכנעתי, בפירוש לא.

שמואל מלכיס: אני מצטער מאד.

שמואל מלכיס: בחודשיים האלה שהנוהל היה בתוקף, כמעט לא היו רכבים באובדן להלכה.

דוד אזולאי: אני מודה לך מאד על ההערה אבל אני אומר לך שהנושא הזה חייב לבוא על תיקונו.

דוד אזולאי: אני אבקש מהיועצת המשפטית הנכבדה של איגוד המוסכים – במסגרת הסיכום אני מכניס את הנושא הזה – לפנות למשרד התחבורה עם העתק אלינו.

דוד אזולאי: אנחנו נעקוב אחרי הנושא הזה ועם כל הכבוד לחברות הביטוח, לאיגוד המוסכים ולמשרד התחבורה תפקידנו בראש ובראשונה לדאוג לאזרח הקטן ולבטיחות שלו.

דוד אזולאי: קודם כל, לפני הכל.

דוד אזולאי: לכן אני אשמח מאד שהיועצת המשפטית של משרד התחבורה תכתוב לנו התייחסות לדברים שלך ותגיד שבאמת שגית בעניין הזה.

דוד אזולאי: אני בהחלט אקבל את זה.

שמואל מלכיס: מאגר המידע פותר את הבעיה הזאת.

דוד אזולאי: הוא לא פותר את הבעיה, אדוני, הוא לא פותר.

שמואל מלכיס: הוא אומר לך מה הם תגמולי הביטוח ששולמו בגין הרכב.

דוד אזולאי: אני מצטער, עד כאן.

דוד אזולאי: תן לי לסכם את הדיון.

דוד אזולאי: אני ממשיך בדברי הסיכום ואני פונה לאיגוד המוסכים ולמשרד התחבורה.

דוד אזולאי: אני מבקש למצוא את הדרך שגם איגוד המוסכים ייכנס למאגר הזה.

דוד אזולאי: אני מניח שתקיימו פגישות ונשמח להתעדכן ולא נצטרך לקיים דיון נוסף בעניין הזה.

דוד אזולאי: אנחנו פונים ומבקשים גם מכם לפנות לרשם המשכונות שגם הוא ייכנס למאגר הזה או שיעביר את המידע.

דוד אזולאי: אני חושב שהנושא הזה חשוב והוא לא בעייתי.

דוד אזולאי: שים לב, יש דברים שאני מאד נזהר בהם כדי לא לסבך את העסק.

דוד אזולאי: מאגר רשם המשכונות הוא מאגר נגיש ואפשר בהחלט לצרף אותו למאגר שלכם.

דוד אזולאי: האמינו לי שזאת ברכה ואני חושב שבהחלט הוועדה יכולה לברך את משרד התחבורה ולהגיד שהתחלנו עידן חדש.

דוד אזולאי: אנחנו מברכים על הקדמה הזאת ובכך אנחנו תורמים לציבור ששלח אותנו לכאן כדי לתת לו את השירות הטוב ביותר.

דוד אזולאי: אני מקווה שמשרד התחבורה הוא הזרוע של הנושא הזה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אני עובר לנושא השני.

שלומית אבינוח: מי ששייך לנושא הראשון מתבקש לצאת.

שלומית אבינוח: א.

שלומית אבינוח: עלות העמדת רכב המורה למבחני נהיגה

דוד אזולאי: רבותי, אני עובר לנושא השני: עלות העמדת רכב המורה למבחני נהיגה.

דוד אזולאי: זהו נושא שכל מי שיש לו רשיון נהיגה חווה את החוויה הזאת, שכאשר אתה צריך לעבור טסט אתה נדרש לשלם הוצאה יותר גבוהה.

דוד אזולאי: הנושא הזה עלה כבר פה בוועדה בדיונים קודמים על ידי קודמי בתפקיד הזה, חבר הכנסת אורי מקלב, שמכיר את הנושא הזה היטב.

דוד אזולאי: אני רוצה להמשיך את הדיון הזה ולפנות אליכם.

שמואל מלכיס: נאמר לי שכל חברות הביטוח שחברות באיגוד יצטרפו למאגר.

דוד אזולאי: אני מבקש לפתוח את הפרוטוקול בנושא הקודם ולקבל את הודעתו של נציג חברות הביטוח שאומר שכל חברות הביטוח שחברות באיגוד מצטרפות למאגר.

דוד אזולאי: תודה רבה.

שמואל מלכיס: המנכ"ל שלי התקשר במיוחד כדי לעדכן את הוועדה.

דוד אזולאי: תמיד שתהיה מאלה שנושאים בשורות טובות.

דוד אזולאי: ב-2011 חברות הביטוח הפסידו בביטוח רכב ורכוש.

דוד אזולאי: תבוא אליי בשבת ואני אעשה לכם מגבית בבית הכנסת.

שמואל מלכיס: המחירים שלנו הם בין הנמוכים בעולם.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רבותי, תגידו מה שאתם רוצים, אבל אם לא היו חברות ביטוח גם אנחנו היינו בצרות.

אבי קרמר: בחברות הביטוח כשאתה משלם זאת חברה אחת וכשאתה בא לקבל את הכסף זאת חברה אחרת.

אבי קרמר: שתי נציגויות.

דוד אזולאי: אני מסכים.

אורי מקלב: אני מטפל בפנייה מאד מעניינת.

אורי מקלב: אדם מבוגר שיש לו רכב ושלוש פעמים ניסו לפרוץ לו לרכב.

אורי מקלב: פרצו לו לרכב ולא הצליחו לגנוב אותו מכיוון שהוא שמר עליו והיו לו את כל אמצעי הבטיחות המתאימים, אבל גנבו לו את המחשב.

אורי מקלב: בסקודה כנראה המחשב מאד יקר.

אורי מקלב: הוא עשה את כל מה שמוטל עליו וכשהיום הוא מבקש לבטח את הרכב שלו, לא מוכנים.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: מכיוון שהוא כבר ניצל את הביטוח.

אורי מקלב: זאת גניבה שהוא מנע והוא לא מצליח בשום אופן למצוא חברת ביטוח שתבטח אותו.

אורי מקלב: הם עושים רק מה שכדאי.

דוד אזולאי: רבותי, אנחנו נתקדם לנושא הבא שהוא עלות העמדת רכב המורה למבחני הנהיגה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת מקלב, כיוזם הנושא הזה בעבר אני אאפשר לך להתייחס לנושא.

דוד אזולאי: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, לצורך הפרוטוקול, למרות שרוב היושבים לידי יודעים במה מדובר, אני אציג את הנושא.

אורי מקלב: זה נושא שדנו פה כמה פעמים בעבר בוועדה לפניות הציבור ואני מודה לך שאתה ממשיך את הטיפול.

אורי מקלב: זה עוד מקרה קלאסי שרק קביעות והמשכיות יביאו את התוצאות.

אורי מקלב: עוד לפני המחאה החברתית היו לנו פניות רבות מלומדי נהיגה בישראל שאמרו שהם נאלצים לשלם מחיר מאד גבוה על הטסט.

אורי מקלב: בלי שאנחנו מומחים גדולים ויודעים לשקלל מה עלות העמדת רכב המורה לנהיגה לטסט, כולנו יודעים ששני מבחנים שאורכים מקסימום ארבעים דקות.

אורי מקלב: ...

קריאה: 55 דקות.

דוד אזולאי: רבותי, אני אאפשר לכם, אבל אתם מפריעים כרגע לחבר הכנסת להביע את עמדתו.

אורי מקלב: אנחנו נפגשים עם מורי הנהיגה ומאד מאד מעריכים את העבודה החשובה של מורי הנהיגה בישראל.

אורי מקלב: אנחנו מעריכים כל מי שנמצא בהוראה, את כל ציבור המורים, קל וחומר את מורי הנהיגה שאנחנו יודעים שמעבר להרגלי נהיגה צריך גם ערכים.

אורי מקלב: אלה דברים שקשורים לחיי אדם וקל וחומר שהם צריכים להיות אנשים ערכיים מאד ואחראים מאד.

אורי מקלב: מורה לנהיגה צריך לשמש דוגמה אישית לכל התלמידים ואנחנו יודעים שאנחנו עומדים מול אנשים ערכיים.

אורי מקלב: זה לא השולחן היחיד שאנחנו נפגשים אתם כאן בכנסת אלא בעוד מקומות ואנחנו דווקא עוזרים למורי הנהיגה בנושאים אחרים מול משרד התחבורה או מול השב"נים.

אורי מקלב: אנחנו דנים אתם כך שאנחנו לא לעומתיים מולם.

אורי מקלב: עם זאת, בתוך עמנו אנחנו יושבים ותפקידנו הראשון במעלה הוא לייצג את הציבור ואת העם בישראל.

אורי מקלב: ציבור לומדי הנהיגה, שהוא ציבור מאד מאד גדול, לא תמיד הוא ציבור שיש לו יכולת.

אורי מקלב: בציבור זה נמצאים כל הסקטורים במדינת ישראל, החל מאנשים שהפרוטה מצויה בכיסם וכלה באנשים שמקוששים פרוטה לפרוטה ועובדים במלצרות או בעבודות כפיים כדי להצליח ללמוד נהיגה.

רות כהן: ושההורים משלמים.

אורי מקלב: ומה ההורים עושים?

אורי מקלב: הם גם כן עובדים קשה כדי לשלם 5,000 שקל ללימוד נהיגה.

אורי מקלב: מבחן נהיגה עולה 400 שקל וזה מחיר יקר לפי כל קנה מידה.

שי ברק: מי קבע שזה יקר?

שי ברק: זאת מהות הדיון.

אורי מקלב: אצלי 400 שקל זה הרבה כסף.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך לא לנהל ויכוח.

דוד אזולאי: תקבל רשות דיבור ותוכל להגיב.

אורי מקלב: 400 שקל זה לא סכום מועט וצריך לקחת בחשבון שעל כל מבחן נהיגה יש תוספת של עוד 136 שקלים לאגרת המבחן, כך שזה כמעט 550 שקל עלות המבחן.

אורי מקלב: יקר או לא יקר?

אורי מקלב: אובייקטיבית, 400 שקל זה הרבה כסף, מול 120 שקלים שעולה שיעור נהיגה.

אבי קרמר: שזה מעט מאד.

דוד אזולאי: רבותי, יש לי בקשה אליכם.

דוד אזולאי: אני יודע שהנושא טעון ואני יודע שיש פה נציגים משני ארגונים של מורי הנהיגה.

דוד אזולאי: אני מכיר את הנושא ואנא מכם, תעזרו לי לקדם את הנושא.

דוד אזולאי: כל מי שיבקש רשות דיבור – יקבל.

אורי מקלב: בסופו של דבר, עלות הטסט, בהנחה שאדם עובר טסט בממוצע אחרי שלושה טסטים לפי המסמך שקיבלנו, היא מרכיב מאד מאד נכבד בלימוד הנהיגה.

אורי מקלב: נציין שוב שמדובר בכ-20 דקות שבהן הרכב עומד לרשות הנבחן ועל זה הוא משלם כ-550 שקלים.

אורי מקלב: חשבנו שזה מחיר מאד גבוה ולא היה חולק על זה.

אורי מקלב: היתה מחלוקת על מחירו של שיעור הנהיגה ונאמר שהוא נמוך.

אורי מקלב: אני פונה למשרד התחבורה ואנחנו יודעים שעד שנת 2001 מחיר המבחנים היה בפיקוח.

אורי מקלב: המחיר היה הרבה יותר נמוך, 25% מהמחיר שהוא היום.

אורי מקלב: כלומר, מרגע שהסרנו את הפיקוח המחיר קפץ ב-400%.

אורי מקלב: במסגרת המחאה החברתית אנחנו עדים לכך שדברים שהיו בפיקוח והוסר מהם הפיקוח, התייקרו.

אורי מקלב: על זה קמה המחאה החברתית והדרישה להחזיר את הפיקוח, אבל אף אחד מהם לא עלה בצורה דרמטית ודרסטית כזאת.

אורי מקלב: מה מפריע לי בזה שהמחיר גבוה?

אורי מקלב: לפני שאנחנו נכנסים לשאלה האם זה מאוזן או לא, הלקוח הוא לקוח שבוי.

אורי מקלב: יש כאן משהו מובנה ובתת ההכרה כולם מכוונים או לא מונעים את זה שלמורה יהיו כמה שיותר טסטים, כי זה החלק שהוא מרוויח בו.

אורי מקלב: זאת גם ההרגשה של התלמידים.

אורי מקלב: וגם אם זה לא נכון, הציבור מרגיש שמורי הנהיגה מרוויחים הרבה מהטסטים ולכן אין להם גמירות דעת שהם מעבירים את התלמיד כשהוא כבר מוכן לכך ואין שביעות רצון מכך שהתלמידים לא עוברים טסטים בגלל שכל טסט שהתלמיד נאלץ לעבור, הרווח של מורה הנהיגה יותר גבוה.

אורי מקלב: מעבר לזה, באו ואמרו לי שהשיעורים הם בתחרות ולכן המורים מלמדים במחיר שהוא כמעט הפסד.

אורי מקלב: מה שכן, הם מאזנים את זה על ידי הטסטים, שם באמת יש רווח.

אורי מקלב: אמרתי נקודה ערכית למה אני לא חושב שזה נכון.

אורי מקלב: אם אנחנו צריכים לחשוב איך צריך להתנהל משהו כלכלי וצרכני, לא יכול להיות שאין משהו שהוא מידתי.

אורי מקלב: צריכה להיות דרך המלך.

אורי מקלב: אם אומרים שזה מאזן את שיעורי הנהיגה, זאת לא דרך נכונה, זאת לא דרך המלך.

אורי מקלב: הדרך הזאת היא דרך לא טובה והיא יכולה לגרום לעוולות.

אורי מקלב: אם היא לא גורמת לעוולות, היא יכולה לתת הרגשה של עוולות.

אורי מקלב: לכן אנחנו כן מעוניינים לעשות איזונים בדברים כדי שהמחיר יהיה הגון ומשקף כל מסלול.

אורי מקלב: זאת צריכה להיות השאיפה ולא רק לראות את התמונה הכוללת.

אורי מקלב: שאלתי את עצמי שאלת תם למה אין תחרות גם בטסטים.

אורי מקלב: אם זה נכון שעלות שיעורי הנהיגה נמוכה בגלל שיש תחרות, שיבוא מורה ויכריז שהוא נותן טסט ב-350 שקל.

קריאה: יש, יש.

אורי מקלב: אלה מעטים.

דוד אזולאי: בעניין הזה דווקא התלמידים לא ירצו כי הם מתרגלים למורה, לרכב וכו'.

אורי מקלב: אבל מראש הם יילכו למורה שמחיר הטסט שלו יותר נמוך.

אורי מקלב: מעבר לזה, חלק מהתלמידים אמרו שהציבור לא יודע שיכולה להיות בזה תחרות כי הוא חושב שהמחיר הזה הוא חלק מהאגרה שהוא משלם.

אורי מקלב: זה משהו קבוע.

אורי מקלב: מכיוון שפעם זה היה בפיקוח, נשאר הדימוי הזה, לאנשים נדמה שזה עדיין בפיקוח ואם כך, אין מה לעשות.

אורי מקלב: אין תחרות, השוק לא מתעורר מלמטה וטוב לכולם שזה כך.

אורי מקלב: אני חייב לומר שזה לא רק בטסטים הרגילים.

אורי מקלב: במבחני השליטה יש שלושה נבחנים במשך 40 דקות.

אורי מקלב: מדובר על המרת רישיון.

קריאה: כבר אין דבר כזה.

אורי מקלב: יש, יש.

אורי מקלב: טסטים למוניות ולמשאיות עולים 1,500 שקלים.

אבי גולן: מה פתאום?

אבי גולן: זה לא נכון.

אורי מקלב: יחד עם שיעור הנהיגה.

אורי מקלב: תפקידנו לעזור לאזרח במדינת ישראל.

אורי מקלב: מחיר הטסטים שמשלמים במדינת ישראל, גם לפי המ.מ.מ., הוא 150 מיליון שקלים.

אורי מקלב: זה לא סכום של מה בכך.

אורי מקלב: דהיינו, אם המחיר היה מבוקר ותחת פיקוח, זה היה רק 40-35 מיליון שקלים.

אורי מקלב: אלה הפערים.

אורי מקלב: הצענו להחזיר את המחיר של הטסט לפיקוח.

אורי מקלב: היה כבר תהליך, היתה הבטחה שיעשו את זה ובאנו לקראת המורים בחצי הסכמה שהמודל יהיה פעמיים מחיר האגרה, כלומר אפילו הרבה יותר.

אבי גולן: ממש לא, ממש לא.

אבי גולן: לא הגענו לאף אחד להסכמה.

אורי מקלב: לא היה הסכם.

אורי מקלב: זה מה שהצענו.

יעקב פוני: יש לכם נתונים של המחלקה הכלכלית של הכנסת?

שלומית אבינוח: כן.

שלומית אבינוח: אנחנו נחלק את זה אחרי הישיבה כי החוקר לא נמצא פה.

שלומית אבינוח: מי שירצה לקבל – יקבל.

אורי מקלב: בשנת 2010 נערכו 390,000 מבחנים מעשיים כפול 400 שקל לטסט.

אורי מקלב: העלינו את זה בהצעות לסדר, העלינו את זה בדיונים מול משרד התחבורה והתשובה היתה שהולכת להתבצע רפורמה בכל הנושא של לימוד הנהיגה, המל"נים, ויחד עם זה ייכנסו הדברים האלה.

אורי מקלב: מכיוון שהמל"נים לא אושרו אלא רק חלק קטן מתוך העניין הזה, הנושא של הפיקוח על מחיר הטסטים ירד מסדר היום.

אורי מקלב: לאחר תקופה ארוכה שבה אנחנו דנים בעניין הזה, כשנה וחצי, המשא ומתן בין מורי הנהיגה למשרד התחבורה לא הגיע לידי גמר ולכן אנחנו נמצאים כאן.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני, אני מודה לך.

דוד אזולאי: אני מבקש לתת את רשות הדיבור לנציג משרד התחבורה.

חנן אהרון: אכן, הצו של פיקוח על העמדת רכב למבחן היה עד שנת 2000 ולא האריכו אותו.

דוד אזולאי: למעשה היום זה ללא פיקוח.

חנן אהרון: ללא פיקוח.

חנן אהרון: האם היתה איזושהי מחשבה להחזיר את הפיקוח?

חנן אהרון: בשנים האחרונות היינו מספר פעמים בוועדה, אמרנו שמשרד התחבורה יבחן את המחירים הריאליים, כמה זה באמת צריך להיות, מה שנקרא המחיר הסביר והנכון.

חנן אהרון: בשנים האלה עסקנו גם בנושא המל"ן.

חנן אהרון: אם נכניס את זה עכשיו לפיקוח ונעשה את זה כמו מחיר האגרה, 130 שקלים, זה לא ייגמר כך.

חנן אהרון: צריך להסתכל על כל תהליך לימוד הנהיגה כמכלול כי אם לא ונוריד את זה בצו, המורים ייתנו עוד שלושה שיעורים.

דוד אזולאי: אין לי בעיה להסתכל על הכל כמכלול ואני מבין אותך, אבל משרד התחבורה דיבר על איזושהי רפורמה שאתם הולכים לעשות מצד אחד, ומצד שני הורדתם את הפיקוח על זה ובזה גמרתם.

אורי מקלב: זה לא קשור.

אורי מקלב: הם הבטיחו שברפורמה יתקנו את זה.

חנן אהרון: במסגרת הרפורמה היו מספר דיונים, גם בראשות השר, ודובר על כך שאם אנחנו נכנסים לעניין של המל"ן יש גם את הנושא העיוני וגם את השיעורים עצמם וגם את הטסט.

חנן אהרון: כלומר, במסגרת הזאת אמרנו שנעשה את התיקון הנדרש.

חנן אהרון: נושא הנל"ן הגיע לוועדת הכלכלה ולא נמשך בשלב זה.

אורי מקלב: הם נעזרו בנו.

חנן אהרון: אני יודע.

חנן אהרון: אני מניח שהם ירחיבו אחר כך.

חנן אהרון: מבחינת משרד התחבורה זה בסדר להוריד את המחיר כי ציבורית זה נראה טוב, אבל אנחנו רשות שמכירה את הנושא של לימוד הנהיגה ובשמונה-עשר השנים האחרונות מחיר השיעור נשאר כמעט אותו דבר.

חנן אהרון: צריך לזכור שמחיר עלות הרכב שהמורה קונה עלה.

חנן אהרון: מורה לנהיגה לא יכול להשתמש ברכב שהוא בן עשר שנים או יותר וצריך רכב חדש יחסית.

חנן אהרון: בהעמדת רכב למבחן עצמו המורה מפסיד 20% וצריך לקחת בחשבון את כל העלויות.

חנן אהרון: להעמדת רכב למבחן יש גם עלות ביטוחית כי יכולה להיות תאונה כזאת או אחרת.

חנן אהרון: כל זה נכנס בפנים.

שלומית אבינוח: אתה כמשרד התחבורה חושב שהמחיר צודק?

חנן אהרון: אני אומר שהשר הנחה לעשות בדיקה מקיפה, בחינה של כל התהליך מהתיאוריה ועד הוצאת הרשיון, מה העלויות, מה סדרי הגודל, איך זה צריך להיות, מה סביר ומה לא סביר.

שלומית אבינוח: עשיתם את זה כבר במסגרת המל"ן.

חנן אהרון: ברפורמה ידענו.

חנן אהרון: עכשיו כבר אין רפורמה של מל"ן וצריך לחשוב מה עושים בלי המל"ן.

שלומית אבינוח: אי אפשר להשתמש בנתונים?

חנן אהרון: יש נתונים, אבל במסגרת המל"ן היו נתונים אחרים.

חנן אהרון: היו שיעורים עיוניים שהם היו צריכים לתת וזה סיפור אחר.

חנן אהרון: נשארנו עכשיו בלי מל"ן ועם הוראת הנהיגה כפי שהיא מתבצעת היום.

חנן אהרון: לכן השר הנחה, וזה מה שאני אומר לוועדה, לעשות בחינה מקיפה של כל התהליך יחד עם נציגי המורים ולהגיע לאיזושהי הבנה כמה צריך, איך צריך, מה נכון ומה לא נכון.

דוד אזולאי: באותה בחינה ייבדקו גם מחירי שיעורי הנהיגה, הטסטים וכו'?

חנן אהרון: כן.

חנן אהרון: יש גם ועדה שהקים מנהל אגף הרישוי ונמצאים בה גם נציגי ארגוני המורים כדי לבחון גם את מספר השיעורים, דבר שלא נבחן במשך הרבה שנים.

דוד אזולאי: הוועדה משתפת פעולה עם מורי הנהיגה?

שי ברק: איך משתפת?

שי ברק: הרבה אנשים לא יודעים על זה?

חנן אהרון: מנהל האגף מוכן שבוועדה יהיו גם נציגי המורים.

אלי יעקובי: הוועדה קמה?

חנן אהרון: הוועדה בתהליך הקמה.

חנן אהרון: אנחנו נביא את כל הנתונים בפני השר והוא יקבל תמונה של כל תהליך לימוד הנהיגה ואז אפשר יהיה גם לקבל החלטות.

חנן אהרון: כמובן, נשמח לעשות את זה בשיתוף פעולה.

דוד אזולאי: מתי תוקם הוועדה?

חנן אהרון: אני מדבר על שני דברים: ועדה חיצונית שמנהל אגף הרישוי הונחה להקים, לעשות בדיקה של המקצועיות, כלומר מספר השיעורים, מטרות הלימוד וכו'.

חנן אהרון: עניין מקצועי של לימוד הנהיגה.

חנן אהרון: זה לא מתייחס לעלויות ולדברים כלכליים.

חנן אהרון: הוועדה הזאת תוקם על ידי מנהל אגף הרישוי והיא בתהליך.

חנן אהרון: יהיו שם גם נציגי המורים.

שלומית אבינוח: שתי ועדות שונות?

חנן אהרון: שתי ועדות שונות, אבל בסופו של דבר העניין המקצועי מתחבר עם העניין הכלכלי.

חנן אהרון: כלומר, אם יוחלט, לדוגמה, שצריך 35 שיעורים, כמובן שיש לזה משמעות כלכלית.

חנן אהרון: אנחנו נעשה מאמץ לסיים את זה עד סוף השנה.

שלומית אבינוח: זה הרבה זמן.

שלומית אבינוח: אנחנו דנים בזה כבר שלוש שנים.

חנן אהרון: אנחנו לקראת החופשות והחגים ונעשה מאמץ גדול לסיים את זה.

חנן אהרון: במשך מספר שנים עסקנו בכל עניין המל"נים והשקענו את כל המאמצים, אבל עכשיו צריך להתחיל הכל מחדש.

דוד אזולאי: חנן, אתה אומר לוועדה שאתם הולכים להקים שתי ועדות, ועדה מקצועית וועדה כלכלית, כאשר בסופו של יום שתי הוועדות האלה אמורות לחבור ולהגיש מסקנות לשר.

דוד אזולאי: שאלתי היא האם המורים לנהיגה ישותפו בוועדות האלה, בהתשב בעובדה שיש שני ארגונים.

דוד אזולאי: אתם יכולים להגיד שיש ארגון אחד אתו אתם עובדים וזאת זכותכם, אני לא נכנס לזה.

דוד אזולאי: אתה יכול להגיד שאתם עובדים עם שני הארגונים כי זה חשוב לכם.

חנן אהרון: במשרד התחבורה, כפי שכבודו יודע, יש לשכה משפטית שתדע לתת את התשובות.

חנן אהרון: אם צריך לזמן ואם מדובר על נציגים קבועים, נקבל הנחיות את מי צריך לזמן ואיך לזמן.

חנן אהרון: אני אומר שהמורים יהיו חלק חשוב בוועדה המקוצעית כי הם אנשי המקצוע שנמצאים בשטח.

חנן אהרון: הבחינה הכלכלית תיעשה על ידינו, כמובן.

איתמר לוין: אני רק מבקש שהמורים ישותפו בוועדה הכלכלית.

דוד אזולאי: רבותי, הייתם בדיון הקודם.

דוד אזולאי: תמתינו בסבלנות.

דוד אזולאי: הוועדה הזאת מקיימת דיונים רבים בנושא הזה כבר הרבה זמן.

דוד אזולאי: אני חושב שאנחנו צריכים לקבוע תאריך יעד ואני מבין שלא הכל תלוי בך.

חנן אהרון: זה לא אני, אני מדבר בשם המשרד.

חנן אהרון: יש 52 מטרות לימוד נהיגה וצריך לבחון אותן – מה צריך, מה לא צריך, מה לשפר וכו' אם רוצים לעשות את זה באופן רציני.

חנן אהרון: אנחנו נעשה מאמץ שזה יסתיים לפני תום השנה.

דוד אזולאי: אנחנו לא מדברים על סוף השנה אלא על אחרי החגים, שזה כמעט חודשיים לפני סוף השנה.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך להתחיל במהלך הזה ואנחנו נקיים מעקב.

דוד אזולאי: אם תאמר שאתם כבר נמצאים בתהליך ואתם מבקשים עוד חודשיים-שלושה עד סוף השנה, האמן לי שנבוא לקראתך.

דוד אזולאי: אני לא רוצה לתת עכשיו חצי שנה ואני מכיר את התסריט שיקרה.

דוד אזולאי: לא שאני מאשים אותך חלילה.

דוד אזולאי: אנחנו נגיע לסוף השנה, נהיה כולנו עסוקים בתקציב ואף אחד לא יתעסק בזה.

דוד אזולאי: התוצאה תהיה שתבואו לבקש עוד חודשיים-שלושה ולזה אני לא רוצה להגיע.

דוד אזולאי: אני כבר אומר שקחו את הזמן עד ה-1 בנובמבר ואם אתה רואה שאתם לא מתקדמים מסיבות אוביקטיביות, באמת קיימתם דיונים, אכן יש רצון להתקדם ובכל זאת לא מתקדמים, מותר לך לפנות לוועדה ולבקש הארכה של עוד חודשיים.

דוד אזולאי: אנחנו נבוא לקראתכם אבל בתנאי שאני אראה שיש התקדמות.

חנן אהרון: במקרה הזה אתה יכול להיות שקט שבעל הבית דוחק והפועלים לא עצלים.

דוד אזולאי: אני שמח לשמוע.

דוד אזולאי: דפנה, בבקשה.

דפנה עין דור: נראה לי שאין מה להוסיף.

דפנה עין דור: אנחנו נבחן את ההיבט הכלכלי והכל נגזר ממה שיהיה בהמלצות של הוועדה המקצועית, שתדון באמת בכל המכלול ורק אחרי זה ייבחן ההיבט הכלכלי לעומק בראייה מחודשת.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: אלי, בבקשה.

אלי מלכה: אדוני היושב-ראש, שמעתי את חבר הכנסת המכובד והוא עשה שיעורי בית יוצאים מן הכלל.

אלי מלכה: אם לא הייתי מכיר אותו הייתי חושב שהוא מורה לנהיגה.

אלי מלכה: הוא ירד לפרטי פרטים, אבל עם זאת צריך לקחת בחשבון שהמורים לנהיגה קונים את הרכב בכ-140,000 שקל.

אלי מלכה: מחיר שיעור נהיגה הוא נמוך ונכון שהסכום שהם גובים עבור מבחן הנהיגה בא להשלים עבור מחיר השיעור.

אלי מלכה: לא סתם הגיעו לכאן – יש תרעומת בקרב הציבור בעניין מחיר המבחן.

אלי מלכה: כשאתה מוסיף לזה את מחיר האגרה זה המון כסף.

אלי מלכה: אני חושב שצריך להכפיל את מחיר האגרה ולפי זה לקבוע את מחיר הטסט.

שלומית אבינוח: זה מה שחבר הכנסת מקלב המליץ.

אבי קרמר: אני רק מבקש שלא יעשו חוק אצבע.

אבי קרמר: תהיה ועדה.

דוד אזולאי: רבותי, אולי יש אנשים שנמצאים פה בפעם הראשונה.

דוד אזולאי: בוועדה צריך לשמוע את כולם, גם אלה שאתה רוצה לשמוע וגם את אלה שאתה לא רוצה לשמוע.

דוד אזולאי: ראית מה היה פה בדיון הקודם בין איגוד המוסכים למשרד התחבורה וחברות הביטוח.

דוד אזולאי: אם אנחנו פה, במקום הזה, לא ניתן לכל אחד להתבטא, איפה הדמוקרטיה?

דוד אזולאי: אני מתחיל פה את חופש הביטוי, לא בבית המשפט.

דוד אזולאי: אני מפנה שאלה למורי הנהיגה – אני רוצה שתדעו שהנושא הזה לא בא סתם לוועדה.

דוד אזולאי: זה לא מפני שאני או חבר הכנסת אורי מקלב קמנו בוקר אחד והחלטנו לקיים דיון בנושא זה.

דוד אזולאי: זה בא בעקבות תלונות רבות שהגיעו מהציבור הרחב על כך שהמחיר שגובים, 400 שקל, הוא מחיר גבוה.

דוד אזולאי: אני חושב שגם אתם לא צריכים לחכות עד שיהיו פה דיונים.

דוד אזולאי: אני מבין את המצוקה של המורים לנהיגה בעלויות ואמר כאן נציג משרד התחבורה שהמחירים מקובעים הרבה שנים ואתם לא יכולים להעלות את מחירי השיעורים.

דוד אזולאי: צריך להתחשב בעובדה שעלו מחירי הדלק, בלאי הרכב גדול וכו'.

דוד אזולאי: אנחנו מדברים על ממוצע של שלושה טסטים אבל אנחנו מכירים אנשים שעברו גם יותר משלושה טסטים.

דוד אזולאי: אתם בעצמכם צריכים לחשוב ואל תחכו לוועדות.

דוד אזולאי: אני משיא לכם עצה – אתם תהיו היוזמים של המהלך הזה לבדוק אפשרות להוריד מחירים אני מבין את זה שאתה לוקח 400 שקל לטסט ראשון אבל גם בטסט השני, השלישי והרביעי?

דוד אזולאי: צריך לעשות איזשהו מדרג ולהגיד שאתם באים לקראת התלמידים.

דוד אזולאי: זאת יכולה להיות יוזמה ברוכה של מורי הנהיגה.

דוד אזולאי: אתם לא חייבים לקבל את ההצעה שלי, אבל אני מציע לכם את זה כי אנחנו בוועדה לפניות הציבור מוצפים בפניות האלה ולכן אני מוצא לנכון לבקש מכם את הבקשה הזאת.

דוד אזולאי: יש פה שני ארגונים של מורי הנהיגה ואני מבקש מנציגי שני הארגונים לומר את דבריהם.

דוד אזולאי: אבי, בבקשה.

אבי גולן: מצבו הכלכלי של המורה חמור ביותר.

אבי גולן: בעשר השנים האחרונות הענף נמצא בפשיטת רגל מוחלטת.

אבי גולן: לפני עשר שנים מחיר הסולר היה חצי שקל והיום הוא 14 שקלים.

אבי גולן: סקודה ללימוד נהיגה עלתה 70,000 שקלים והיום מחירה 140,000 שקלים או 150,000 שקלים.

אבי גולן: בשנת 2000 שיעור נהיגה עלה 90 שקלים והיום בין 90 שקלים ל-100 שקלים.

אבי גולן: זאת שחיקה בצורה נוראית.

אבי גולן: ההגבלים של משרד התחבורה לגבי המורה לנהיגה הם אלה: מורה צריך להיות רשום בבית ספר שזאת עלות והוא צריך לשלם עלות נוספת.

אבי גולן: יש ביטוח מיוחד ללימוד נהיגה, ביטוח מיוחד למבחן נהיגה.

אבי גולן: הוא לא יכול לרכוש כל אוטו שהוא רוצה.

אבי גולן: זה חייב להיות בגודל מסוים, תקן מסוים.

דוד אזולאי: גודל המנוע?

אבי גולן: לא, גודל הרכב.

דוד אזולאי: כל המכוניות הן באותו גודל, פחות או יותר.

אבי גולן: לא, יש בעיה בעלויות של המחירים.

דוד אזולאי: בודדים.

דוד אזולאי: כמה מורים לנהיגה משתמשים ברכב מפואר?

אבי גולן: חוץ מזה צריך דוושות ומערכת כפולה.

אבי גולן: אחרי עשר שנים באה הרשות ואומרת לו: אתה לא יכול ללמד עוד יום נוסף עם האוטו הזה.

אבי גולן: אם אין לו כסף להחליף את האוטו הוא נפלט באופן אוטומטי, יוצא החוצה מהמעגל והוא לא יכול לעבוד.

אבי גולן: זאת הגבלה חמורה ביותר שנופלת על גבו של המורה לנהיגה.

אבי גולן: רכב שיוצא למבחן נהיגה חוזר הרבה פעמים עם דפיקות, עם מראות שבורות וכו', וגם חברי הבוחן יכול להעיד על זה, אבל אנחנו לא מקבלים את הכסף על זה כי הביטוח של ענבל, של הממשלה, לא משלם.

אבי גולן: חנן יודע כי אני עבדתי מולו בהרבה מקרים כאלה והמורה לא ראה את הכסף.

דוד אזולאי: אני רוצה להבין – האם הביטוח הוא לא אותו ביטוח בטסט?

אבי גולן: לא, כשהוא יוצא לטסט זה של המדינה בענבל.

דוד אזולאי: כלומר, בשלב של הטסט הרכב הוא בבעלות המדינה.

אבי גולן: נכון.

אבי גולן: הולכת לו מראה שעולה 500 שקל או שריטה או מכה, את הכסף הוא לא רואה.

אבי גולן: זה קורה המון.

אבי גולן: קניית הרכב ביחס לסקטורים אחרים – מוניות מקבלות את זה בלי מס או רכב לסיור שלוקחים את כל הטיילים לתיירות, שמקבלים אותו בלי מס.

אבי גולן: רק אנחנו קונים אותו במחיר מלא פלוס תוספת.

אבי גולן: במכירה, האם כבודו חבר הכנסת דוד אזולאי היה קונה עם 300,000 קילומטר ממורה לנהיגה?

אבי גולן: בחיים לא.

אבי גולן: בואו נהיה מציאותיים.

אבי גולן: אף אחד לא היה קונה לא בוחן ולא השכן שלי.

אבי גולן: אפילו הסוחרים כבר לא קונים ממורי נהיגה.

אבי קרמר: פעם הסוחרים היו קונים מאתנו כי זה היה גיר רגיל.

אבי גולן: ונעבור לאירופה, כי תמיד אנחנו לוקחים דוגמאות מעבר לים.

אבי גולן: וראו שם, זה בדיוק הפוך.

אבי גולן: שיעור נהיגה באירופה עולה 50 אירו.

אבי גולן: העמדת רכב למבחן עולה 150 אירו.

אבי גולן: שם הם קונים את הרכב בלי מס.

אבי גולן: באירופה לא משלמים מס וכאן אנחנו משלמים מס מלא.

אבי גולן: לעניין החברתי, כבוד היושב-ראש וחבר הכנסת אורי מקלב, אנחנו גם בני אדם.

אבי גולן: בנוסף לכל אנחנו בני אדם.

אבי גולן: כשאנחנו נזרקים לרחוב לאף מורה אין קרן פנסיה.

אבי גולן: אין לו ממה לשלם.

אבי גולן: אף מורה אין לו קרן פנסיה.

דוד אזולאי: מה עושים עצמאים שעובדים בחנות מכולת או בעסק הפרטי שלהם?

אבי גולן: הוא יכול להפריש לקרן פנסיה, אבל פה הוא לא יכול להפריש כי אין לו ממה להפריש.

אבי גולן: על זה אני מדבר.

אבי גולן: אין לו ממה להפריש.

דוד אזולאי: יש דברים שאני לא מקבל.

אבי גולן: זאת המציאות.

דוד אזולאי: רבותי, אני חושב שיש הרבה עובדים שמהמעט שהם מקבלים הם יודעים להפריש את הפנסיה שלהם.

אבי גולן: מהמעט שאנחנו מפרישים אנחנו קונים את הרכב כי אין לנו על עם מה לעבוד.

אבי גולן: אני מציג את הבעיה הכללית של המורה.

אבי גולן: אני לא בא להתבכיין אלא מביא את הדברים כהווייתם.

אבי גולן: השאלה המתבקשת של מי שיושב כאן היא למה אנחנו לא מעלים את מחיר השיעור, ואני אגיד לכם למה.

אבי גולן: לממשלה יש איזונים והגבלים.

אבי גולן: היא יודעת כמה מספרי מוניות להוציא כדי שהנהגים לא ייזרקו לרחוב.

אבי גולן: למורי הנהיגה לא.

אבי גולן: כל שרי התחבורה לדורותיהם הוציאו מורים החוצה בלי הגבלה.

אבי גולן: הוציאו בכמויות אדירות.

אבי גולן: כשיש כמויות אדירות, ודאי שהשיעור יגיע ל-70 שקל, ל-80 שקל.

אבי גולן: יש תחרות בירושלים והמחיר הוא 20 שקל לשיעור.

אבי גולן: זה מה שקורה.

אבי גולן: אני לא צוחק, זאת האמת.

קריאה: לאופנועים.

אבי גולן: היות ומשרד התחבורה לדורותיו לא קבע חסמים, לא קבע רף גבוה לקורס למורי נהיגה וכל מי שרוצה נכנס, זה מה שקרה, מה שמשך את המשקולת למטה.

אבי גולן: לכן, המחיר הוא לא מציאותי.

אבי גולן: יהדות צרפת שמגיעה לכאן בחופש עושה את הרשיון פה כי זה עולה להם שמינית ממה שעולה להם בחו"ל, ומורי הנהיגה יעידו על זה.

אבי גולן: אנחנו לא תלושים מהמציאות.

אבי גולן: לבוא אלינו ולקחת את המסמר האחרון ולדפוק אותו, להכניס אותנו לתוך ארון הקבורה הזה, אני חושב שזה קצת עוול ואיוולת.

אבי גולן: חברי הכנסת, הממשלה ומשרד התחבורה אנחנו כפופים להם.

אבי גולן: הם חייבים לדאוג לנו, לילדים שלנו, לפרנסה שלנו.

אבי גולן: אנחנו לא ילדים חורגים של מישהו אחר.

דוד אזולאי: קודם השתמשנו באמרה מפרקי אבות ואני ארשה לעצמי גם פה להשתמש בפרקי אבות:

דוד אזולאי: אם אין אני לי מי לי.

דוד אזולאי: אני חושב שאם הגעתם למצב הזה היום, משהו כנראה גם אצלכם לקוי, לצערי הרב.

דוד אזולאי: אל תצפה שאני כחבר כנסת אדרוש להעלות את מחירי שיעור הנהיגה.

דוד אזולאי: אלה דברים שצריכים להתקיים בדיונים מקצועיים בין מורי הנהיגה לבין המשרד הממונה.

דוד אזולאי: אני רוצה שתדע שאני חושב שאתה מעלה כאן טענות נכונות וגם צודקות.

דוד אזולאי: אני לא מתעלם מכך.

דוד אזולאי: זה שאתם רוכשים רכב במחיר מלא של עלות פלוס כל האביזרים שאתם צריכים להוסיף, זה שהרכב יוצא לטסט הוא מבוטח על ידי חברה ממשלתית שלא תמיד מכסה הכל – כל הדברים האלה נכונים וצודקים.

דוד אזולאי: עם זה, שים לב שאת האזרח הקטן הדברים האלה לא מעניינים כי אותו מעניין כמה הוא משלם מכיסו.

דוד אזולאי: זה שאתה מפסיד בעסק שלך – אותו דבר המכולת השכונתית שלך.

דוד אזולאי: המסכן הזה, בשביל למכור לך לחם וחלב מסבסד מכיסו את החזקת החנות כי הקניון השכן שחט אותו.

דוד אזולאי: אתה חושב שאותו לקוח שבגלל הנוחות שלו קונה ממנו רק לחם וחלב שואל למה מאפשרים הקמת קניון על ידו?

דוד אזולאי: את אף אחד זה לא מעניין.

דוד אזולאי: לכן אני אומר שאף אחד לא מעניינות אותו הבעיות שלכם.

דוד אזולאי: מה שמעניין אותי זה אני וכמה הוצאתי מכיסי עבור לימוד נהיגה.

דוד אזולאי: נקודה.

אבי גולן: הנושא של לימוד נהיגה הוא בטיחותי ובזמנו ישבתי עם מופז והגעתי אתו למסקנה שצריך להיות מחיר מינימום לשיעור, דבר שיביא לנו את הגאולה.

אבי גולן: זה בטיחות וגם מופז אמר שזה בטיחות למרות דעתו של האוצר.

אורי מקלב: מחירי השיעור זה בטיחות?

אבי קרמר: בוודאי כי יש קיצורי דרך.

אבי קרמר: חברים, אתם מאלצים את מורי הנהיגה לקצר ובנקודה מסוימת גם אותו חנווני שצריך להתקיים מעלים.

אבי קרמר: אני מבקש שיירשם פה שרשות המסים תיכנס גם לוועדה הזאת כי אצלה יש הפתרונות להוזיל לנו את המכוניות.

אבי קרמר: בניגוד למה שאמרתם, שאנחנו שוק חופשי ונתנהל בהתאם, אומרים חברי הכנסת המכובדים שהם רוצים להתערב בשוק החופשי.

אבי קרמר: לכן אנחנו כולנו נמצאים פה ולא משנה איזה ארגון כי כולם פה מורים לנהיגה שצריכים להביא את הפרנסה שלהם הביתה.

אבי קרמר: היום לא בונים יותר בפלקל, שזה הרבה יותר זול כי קרס בניין והגיעו למסקנה שזה לא טוב.

אבי קרמר: השינוי צריך להיות מקצועי ואת הוועדה צריך לאזן ולעזור לנו לקבל מספר הטבות מחברות הביטוח ומהממשלה בנושא רכב בלי מסים.

אבי קרמר: אנחנו אוכלוסיה קטנה יחסית ויחד צריך למצוא את האיזונים בענף כדי שהענף הזה יהיה בטיחותי.

דוד אזולאי: אני חוזר ואומר שאמרת דברי טעם ואני לא מקל ראש בדברים שאתה אומר, אבל צריך לזכור דבר אחד – בבית הזה אנחנו רגילים לבצע חקיקה.

דוד אזולאי: יש חקיקה ממשלתית ויש חקיקה פרטית.

דוד אזולאי: החקיקה הפרטית היא סעיף קטן ולפעמים באים משרדי הממשלה ועוד כל מיני גורמים ועל הסעיף הקטן מנסים להעמיס עוד משהו ועוד משהו.

דוד אזולאי: אחר כך החוק הזה מתמוטט לגמרי.

דוד אזולאי: אותו דבר אני אומר לך – הוועדה הזאת היא ועדה חשובה ונותנת פתרונות, אבל שים לב שזאת הוועדה לפניות הציבור.

דוד אזולאי: הציבור פנה אלינו לפתור בעיה.

דוד אזולאי: אני לא מתיימר לפתור עכשיו את הבעיות של המורים לנהיגה עם כל הכאב והצער והדברים צודקים.

דוד אזולאי: אני לא מקל ראש בהם.

אבי גולן: אבל גם אנחנו ציבור שפונה לוועדה.

דוד אזולאי: אין בעיה, אתה רואה שאני אתך.

דוד אזולאי: אני לא בא בצורה שרירותית ואומר שאני מבקש להוריד מחירים או להעלות מחירים.

דוד אזולאי: אנחנו גם יודעים מה המנדט שלנו.

דוד אזולאי: אני חוזר ואומר שכרגע הנושא שעומד על הפרק הוא אותו טסט מפורסם שהציבור משלם עליו 400 שקלים.

קריאה: זה לא 400 שקלים.

אבי קרמר: אני רוצה להדגיש שלימוד נהיגה בישראל הוא המוצר.

אבי קרמר: לא קונים ממני טסט, קונים ממני לימוד נהיגה בישראל והחבילה הזאת זולה בעשרות אחוזים מכל מקום אחר בעולם.

אבי קרמר: אנחנו שולחים את האזרחים שלנו לנסוע ולטפל בשיניים ברומניה ובבולגריה ובפעם הראשונה יש תיירות לישראל ללימוד נהיגה זול.

אבי קרמר: אני מוכן להראות לכם את הנתונים ולהביא לכם את האנשים.

אבי קרמר: חברים, אנחנו חוטאים.

אבי קרמר: גם אנחנו לא עוכרי התלמידים.

אבי קרמר: התלמידים האלה הם הילדים שלנו והילדים של השכנים שלנו והחברים שלנו.

אבי קרמר: אין לנו עניין לקחת מאף אחד שקל אחד, אבל הגענו למצב בעשר השנים האלה – אני מוכן שמרכז המחקר של הכנסת יוציא דוח – שתראו מי נכנס לענף הוראת הנהיגה.

אבי קרמר: אף צעיר לא נכנס אליו.

אבי קרמר: זה הפך להיות מקצוע שני של פנסיונרים שהורגים לנו את הענף.

אבי קרמר: בואו ניכנס ונבדוק את הענף הזה פעם אחת לעומק, אנחנו בעד ונשתף פעולה בשמחה.

דוד אזולאי: אם אני רוצה לשפוט לפי נתון אחד שכולנו מכירים, ריבוי תאונות הדרכים במדינת ישראל, זה אומר שמשהו לקוי במערכת הלמידה של הנהיגה.

שי ברק: לא נכון.

שי ברק: את המבחן של הנהיגה בוחן משרד התחבורה.

שי ברק: אנחנו מלמדים.

אבי מלכה: אל תשליך את זה על בוחני הנהיגה.

אבי מלכה: זה קשור גם ללימוד, גם לרמת המבחן.

פרוספר חזן: זה קשור לרמת המחיר.

פרוספר חזן: מורה לוקח פחות, משקיע פחות, מסביר פחות ומנסה את מזלו.

אבי מלכה: תעלו את המחיר.

פרוספר חזן: בבקשה, שייתן לי.

פרוספר חזן: אני אתן את האוטו שלי לטסט בחינם אם הוא ייתן לי מחיר של שיעור ב-150 שקלים.

דוד אזולאי: מי נציג האיגוד השני?

דוד אזולאי: למה יש שני ארגונים?

שי ברק: אני חושב שבנושא הזה אין ארגונים, יש רק מורים לנהיגה בשטח.

דוד אזולאי: אני שמח לשמוע וטוב שזה כך.

דוד אזולאי: כולנו היינו תלמידים ואני חושב שמורי הנהיגה עושים מלאכת קודש.

דוד אזולאי: עם זאת, כל מי שעיניו בראשו רואה את הכמויות של תאונות הדרכים במדינת ישראל וזה צריך להדליק פרוז'קטור אדום לכל אחד למה זה קורה לנו.

שי ברק: זה מכלול שלם של דברים.

שי ברק: אני מהעמותה לקידום מעמדו של המורה.

שי ברק: כל המספרים שאנחנו שומעים, ש-400 זה יקר, מבחינתי אלה מספרים בעלמא.

שי ברק: אלה עובדות תלושות.

שי ברק: אני מבקש והיה נדמה לי ששמעתי מהצד ההוא שיש איזשהו דוח, איזשהו מחקר כלכלי.

שי ברק: אנחנו לא ראינו את המחקר אבל אם יש כזה, מן ההגינות להציג לנו אותו.

דוד אזולאי: רבותי, כדי להסיר ספק אני אבהיר את הנקודה הזאת.

דוד אזולאי: יש מרכז מחקר ומידע של הכנסת שעומד לרשות חברי הכנסת ואנחנו פונים אליו בכל מיני שאלות ומקבלים תשובות.

דוד אזולאי: פנינו וביקשנו לדעת מה העלויות של העמדת רכב למבחן נהיגה וקיבלנו את הנייר הזה.

דוד אזולאי: היות והאיש שהכין את זה לא נמצא כרגע אתנו, אני לא רוצה לתת לכם אותו, אבל בסוף הדיון כל מי שירצה יוכל לקבל.

דוד אזולאי: אין פה סודיות.

דוד אזולאי: אני אתן לכם את זה ויכול להיות שתשתמשו בזה.

אורי מקלב: הוא שאל האם מישהו בדק מה העלויות של מורי הנהיגה ומה מנגד?

שלומית אבינוח: זה לא התפקיד של המ.מ.מ.

שי ברק: אני יודע שכאשר באים אליי עם מספרים מן ההגינות לתת לי הזדמנות נאותה להביא את המומחה שלי, להביא את הכלכלן שלי על מנת לסתור את הנתונים אם אני חושב שהם לא נכונים.

שי ברק: אתה אמרת ש-400 שקל זה מחיר יקר ואני חושב שזה מחיר זול, אבל לא ניכנס בזה לוויכוח כי אני לא אכמת לך כאן את הנתונים שלי.

אורי מקלב: זה מול המחיר של שיעור הנהיגה.

שי ברק: אדוני, נאה דורש נאה מקיים.

שי ברק: עלות בוחן היא כ-60-50 שקלים לשעת עבודה ואתם, מדינת ישראל, גובים פי שש או פי שבע.

שי ברק: אתם לוקחים על אותה שעת עבודה שתי אגרות, קרוב ל-300 שקלים.

שי ברק: תעשה את החשבון – הדלק שלי, האוטו שלי, הכל שלי.

שי ברק: תן לי את העלות שלי גם פי שש או פי שבע.

שי ברק: בוא לא ניכנס לזה כי באמת זה דו שיח של אנשי מקצוע, לדעתי.

שי ברק: ברשותכם, אני מבקש לפנות לחנן ולבקש שגם בוועדה שבודקת מחירים – אתם רואים שאנחנו מכירים את המספרים ושולטים בחומר – בבקשה שתפו אותנו גם בוועדה שבודקת את העלויות, לא רק בוועדה של ההכשרה.

שי ברק: שמענו בכלל שאין מורים בוועדה הזאת ונורא הופתענו.

אבי קרמר: בוועדה המקצועית אין.

שי ברק: עכשיו הוא אומר שיש מורים.

דוד אזולאי: זאת תהיה דרישה של הוועדה.

דוד אזולאי: רבותי, אני אתחיל להוציא אנשים החוצה, דבר שאני לא אוהב לעשות.

שי ברק: חנן, אני חושב שלבדוק את הנושא שלנו בלי נציגים שלנו שיבואו וייתנו לכם מספרים אמיתיים ונתונים אמיתיים זה חוטא לאמת.

שי ברק: לכן אני מאד מאד מבקש שגם בוועדה הכלכלית וגם בוועדה המקצועית יהיו נציגים מכל הזרמים על מנת לתת איזון ותשובות נאותות.

שי ברק: חבר הכנסת מקלב, קראתי עכשיו את הדוחות של הוועדה הקודמת.

שי ברק: הגדרת את התלמיד באיזשהו מקום כמו בן-ערובה, שבוי, שמגיע לרגע האחרון ואז אין לו ברירה והוא צריך לשלם 400 שקל.

אורי מקלב: תתייחס לזה שהוא לא יכול להיות בתחרות.

אורי מקלב: בתחילת לימוד הנהיגה הוא יכול לעשות תחרות, אבל אחרי זה הוא שבוי בידיים של אותו מורה.

שי ברק: אני מבקש לעשות סדר בעניין הזה.

שי ברק: כשתלמידים שלי נכנסים אליי לאוטו אני מקפיד לומר להם מה הוא מחיר השיעור, מה מחיר המבחן הפנימי ומה הוא מחיר המבחן החיצוני.

שי ברק: רוצה – תיקח, לא רוצה – תברח.

שי ברק: 70%-60% מהחברים שלי מדביקים על הדשבורד את המחיר והם נוסעים עם זה כל היום.

שי ברק: אני מתנגד לזה כי הדבק הורס לי את האוטו.

שי ברק: כמו שאמרו פה, זה אוטו שלי שאני קונה במטב כספי ואחר כך נשאר כתם מהדבק מגע.

שי ברק: אני מציג את המחירים והתלמידים שלי יודעים מה המחירים.

שי ברק: אני מקפיד לומר לתלמידים וגם להורים את המחירים ואני חושב שאם תצא הנחיה גם מהעמותה שלנו וגם מהארגון השני שעל כל המורים להציג את המחיר האמיתי כבר בתחילת הלימוד, בזה פתרנו את בעיית השבוי, הבן-ערובה ואפשר לרדת מזה פעם אחת ולתמיד.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רבותי, יש לי בקשה אליכם.

דוד אזולאי: אני חייב לסיים את הדיון ולסכם אותו, אבל יש פה אנשים שהגיעו מרחוק ואני רוצה לאפשר להם לדבר, ממש בקצרה.

דוד אזולאי: בבקשה.

יעקב אסבאג: לגבי חבר הכנסת מקלב, לקטע של התחרות בנהיגה.

יעקב אסבאג: אני חולק על הדברים כי אני רואה את לימוד הנהיגה בדיוק כמו מוסד חינוכי אחר.

יעקב אסבאג: אין תחרות.

יעקב אסבאג: מורה לנהיגה יכול להיות מורה מצוין וכל המורים מצוינים, אבל מאלצים את המורה להתמודד על הרקע הכלכלי ולא על הרקע המקצועי.

יעקב אסבאג: המילה "תחרות" בנהיגה מבטאת בדיוק את התחושה בציבור.

יעקב אסבאג: אני חושב שהמורה צריך להתפנות לתחרות מקצועית ולא לתחרות כלכלית.

יעקב אסבאג: הקטע של התחרות הכלכלית הוא הנגע הכי גרוע וחטא כל החטאים שיכול להיות בהוראת נהיגה.

יעקב אסבאג: אם דיברת על תאונות דרכים ראה התנהגות של מורה שמתמודד על הפרנסה.

יעקב אסבאג: במקום להשקיע בתהליך של לימוד הנהיגה הוא משקיע בשאלה איך להוציא כסף מהר מהתלמיד.

יעקב אסבאג: לצערנו, להורים יש חלק גדול מאד בתהליך של הכשרת התלמידים כי לא פעם ולא פעמיים, גם כיושב-ראש וגם כמורה שמלמד, אני מקבל פניות מהורים והשאלה הראשונה שלהם תמיד היא כמה עולה שיעור.

יעקב אסבאג: שנית, אומרים לי הורים: תלמד אותו מה שצריך, את השאר אני כבר אלמד.

יעקב אסבאג: ברגע שייפתר עניין המחיר של שיעור הנהיגה אני מבטיח לך שגם מחיר הטסט יירד וגם רמת הלימוד תעלה.

דוד אזולאי: אם אני אשב באותה ועדה יהיה לי מה להגיד בכל הקשור ללימודי הנהיגה, אבל זה לא המקום ולא הזמן.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני, בקצרה.

אלי יעקובי: אני גם מהעמותה לקידום מעמדו המקצועי של מורה הנהיגה.

אלי יעקובי: ברשותך, חבר הכנסת מקלב, אני רוצה להתייחס למה שאמרת.

אלי יעקובי: למורים אין אינטרס להגיש תלמידים ככה.

אלי יעקובי: זה לא נכון, להפך.

אלי יעקובי: אם המחיר יירד יהיה לחץ על המורים ותלמידים יגשו יותר.

אלי יעקובי: התלמיד יחשוב שבמקום ללמוד עוד שיעור הוא ייגש לעוד טסט ולעוד טסט ויהיה תלמיד שאינו מוכן לקבלת רשיון.

אלי יעקובי: מצוקת הטסטים בטח לא נותנת לי רצון להגיש סתם לטסט.

אלי יעקובי: אנחנו לא מגישים סתם.

אלי יעקובי: יש לחץ על התלמידים, אבל הלחץ הזה יגבר אם המחיר יירד.

אלי יעקובי: דרך אגב, תיקון היסטורי.

אלי יעקובי: גם כשהמחיר היה בפיקוח הוא היה מחיר של שלושה שיעורים.

אבי קרמר: לפני כן זה היה שלושה וחמישה שיעורים.

שמוליק גרמיזה: בזמנו, ואנחנו מורים ותיקים, תלמיד לא הלך לטסט כשהוא לא מוכן וביקש עוד שיעורים.

שמוליק גרמיזה: שיעור עלה שבע לירות וטסט עלה שבעים לירות.

שמוליק גרמיזה: לא נכון שהמורה רוצה להגיש את התלמיד לטסט מהר כי תלמיד שייצא ממורמר אחרי שהוא שילם שלושה או ארבעה טסטים, לא שווה לי כי הוא לא יביא את החברה שלו או את הידידה שלו.

אבי קרמר: השיווק זה בדיוק העניין.

אבי קרמר: מורה נמדד באחוז ההצלחה שלו.

אבי קרמר: אם זה מורה שעובדים אצלו בטסט החמישי או השישי, זה מורה שאין לו עבודה.

אבי קרמר: מורה שמעביר בטסט ראשון נחשב למורה כוכב ולכן התיזה שיש לנו אינטרס להוציא איזשהו תלמיד לטסט ולהרוויח כסף, זה קשקוש.

אבי קרמר: זה אנטי תיזה.

אבי קרמר: זה כמו שמישהו ימכור סחורה מקולקלת.

אלי יעקובי: מהנסיון האישי שלי אני רוצה להתחבר למה שאמר אבי גולן על הקטע של נזק.

אלי יעקובי: היה לי אוטו חדש, יצא בוחן, היה מישהו עם סחורה של ברזלים ועשה לי שריטה לאורך כל האוטו.

אלי יעקובי: אף אחד לא שילם לי את הנזק, אני שילמתי את התיקון וזה רכב חדש.

אבי מלכה: מה פתאום?

אבי מלכה: אין דבר כזה.

אבי מלכה: בוחן מגיש דוח תאונות.

אלי יעקובי: הוא לא הסכים להגיש.

קריאה: יש לי את הדוח עד היום באוטו ולא קיבלתי כסף.

דוד אזולאי: רבותי, אנא מכם, תודה, תודה רבה.

עופר כהן: אני משמש מורה נהיגה כבר 25 שנה.

עופר כהן: כשאני התחלתי לעבוד מחיר אגרת הרישוי היה בערך ביחס של 1:13 למחיר הנהיגה.

עופר כהן: היום, כעבור 25 שנה, מחיר אגרת הרישוי היא 136 שקלים ואנחנו גובים עבור שיעור כ-100 שקלים.

שמוליק גרמיזה: וכשמשרד התחבורה הכריז על האגרה הוא אמר שהיא תהיה כמחיר שיעור נהיגה.

עופר כהן: כל הזמן רוצים להוריד את המחירים, אבל הדבר היחיד שנהיה זול זה אנחנו והדבר היחיד שצמוד כל הזמן הוא מחיר האגרה.

עופר כהן: מחירי התיאוריה היו 133 שקלים כשזה היה שייך למדינה והיום כשזה פרטי זה עולה 40 שקלים.

עופר כהן: המדינה הוגנת לאזרחים כשזה תלוי בי.

חנן אהרון: אבל תדייק, שזה היה עבור שני מבחנים.

עופר כהן: אני רוצה לדייק עד הסוף.

עופר כהן: בתיאוריה השנייה, השלישית או החמישית – התלמיד היה משלם לשמונה תיאוריות כי השאלות בתיאוריה לא היו הגונות ואף אחד לא טרח לשנות.

עופר כהן: עד היום יש המון שאלות בתיאוריה שהן ממש מכשילות אבל אין אינטרס לשנות את זה.

עופר כהן: כל זמן שזה היה שייך למדינה, לא היה אינטרס לשנות את זה.

עופר כהן: התלמידים הערבים היו עושים 15-10 תיאוריות, משלמים עליהם כדת וכדין ועושים טסט אחד במקרה זה.

עופר כהן: היושר צריך להיות בכל כיוון והוא לא יכול להיות רק בכיוון של מורי הנהיגה.

עופר כהן: זה חורה לי.

דוד אזולאי: תודה רבה.

גדעון כפרי: קצת מקומם שמר מקלב משווה את מחיר הטסט רק למחיר שיעור הנהיגה.

גדעון כפרי: כשלוקחים דבר זול שלא שווה פרוטה ורוצים לגזור ממנו את מחיר הטסט, זה נורא פשוט אבל זה מאד מקומם.

גדעון כפרי: כלכלן בודק גם פרמטרים אחרים: את עליית מחירי הרכב, את עליית מחירי הסולר, את יוקר המחייה וכו'.

גדעון כפרי: נורא פשוט לגזור את זה רק ממחיר השיעור.

גדעון כפרי: יש מכלול נהיגה, יש כלכלנים.

שמוליק גרמיזה: זה לא הטסט, זה כל החבילה.

גדעון כפרי: בעבר, כמה מורה נהיגה היה צריך לעבוד במספר שיעורים כדי לקנות רכב ולבדוק כמה הוא צריך לעבוד היום כדי לקנות רכב, יש כלכלנים שיעשו את השקלול של כל הדברים ולא להגיד ששיעור נהיגה עולה 100 שקלים בגלל תחרות.

גדעון כפרי: תציפו אותנו במורים לנהיגה ובגלל תחרות המחיר יירד ל-20 שקלים ומחיר טסט יהיה 5 שקלים.

גדעון כפרי: זה מה שיוצא.

גדעון כפרי: תחרות חופשית כן אבל מחיר הטסט לא.

גדעון כפרי: זה מה שיוצא וזה מקומם.

יעקב פוני: חבר הכנסת מקלב, שאני מכבד אותו, דיבר על כך שציבור מורי הנהיגה הוא ציבור של אנשים ערכיים.

יעקב פוני: המושג ערכי הוא משהו מאד כוללני ומאד גדול ומחייב.

יעקב פוני: אנחנו יושבים בתוך האוטו, גם מלמדים נהיגה, גם שומרים על התלמידים, גם שומרים על הכביש, גם על האנשים, הכל ביחד.

יעקב פוני: בשורה התחתונה יוצא למורה להרוויח 25 שקלים לשיעור וזה לא מגיע אפילו לשכר הממוצע במשק.

אבי קרמר: הנתונים של רואה החשבון שלנו מראים שזה 19 שקלים.

אורי מקלב: למורי הנהיגה יש קשר חזק עם התלמידים ואי אפשר להיות מורה לנהיגה אם אדם הוא לא חבר'מן ובחור נחמד.

אורי מקלב: זה הולך ביחד.

אורי מקלב: אנחנו חברים שלכם, מבינים אתכם והמורה לנהיגה שלי הוא מורה לחיים ואם כך אתם מרגישים, זה כבר טוב.

אורי מקלב: אתם יודעים מה הערך שלכם וגם אתם מאד צמודים לתלמידים.

אורי מקלב: אתם יושבים אחד ליד השני, אתם מקבלים את הכסף וודאי מרגישים את הקושי שיש לשלם.

אורי מקלב: אני מבין שלא נעים לכם שהתלמיד צריך לשלם אם הוא לא עובר עוד טסט ועוד טסט.

אורי מקלב: לכן באנו לשקף מצב וכפי שאמר היושב ראש, זאת הוועדה לפניות הציבור קודם כל.

אורי מקלב: אתם לא יכולים לא להיות ערים למה שהציבור אומר.

אורי מקלב: אם אתם רוצים להציג רק את הצד שלכם ואתם חושבים שאתם חיים בתוך בועה בלי לדעת מה אומר העם, מה קורה, אתם מתנהגים כמו בת יענה.

אורי מקלב: מגיעות אלינו תלונות רבות ואתם יודעים שזה המצב.

אורי מקלב: למה נוצר המצב הזה?

אורי מקלב: היה פיקוח, המחיר היה 100 שקל ואחר כך הוא קפץ ל-400 שקל.

אורי מקלב: גם אם מרכיב מסוים מתוך ההוצאות שלכם שהיה בפיקוח היה עולה ב-400%, הייתם באים בטענה.

יעקב פוני: עלה הסולר.

יעקב פוני: גם שעת עבודה במוסך עלתה מ-80 שקלים ל-380 שקלים.

אורי מקלב: ואתם באמת באים בטענה.

אורי מקלב: גם אנחנו צועקים על זה.

שמוליק גרמיזה: כל אחד ברחוב חושב שאני מיליונר.

אורי מקלב: אנחנו גם צועקים על המחירים שעלו.

אורי מקלב: אנחנו יותר מתעסקים עם הסולר מאשר עם מורי הנהיגה.

אורי מקלב: כשאתם משווים לחו"ל, זאת לא ראיה.

אבי גולן: אבל את הכל אנחנו משווים לחו"ל.

אורי מקלב: קל להרוויח משכורת בחו"ל ולחיות בארץ.

אורי מקלב: זה הכי זול.

אורי מקלב: לגור בצרפת, להרוויח כמו שמרוויחים בצרפת ולבוא הנה לחופשה זה באמת זול.

אורי מקלב: אבל לא כך מודדים דברים.

דוד אזולאי: נאמר כאן שאזרחים מצרפת באים ללמוד כאן נהיגה וזה מעודד תיירות.

דוד אזולאי: צריך לבדוק מול משרד האוצר מה ההכנסה של המדינה מאותם תיירים ולא להקל ראש בעניין הזה.

אורי מקלב: היושב-ראש דוחק בי ולכן אני אקצר.

אורי מקלב: מחיר הטסט הוא 400 שקל, מחיר השיעור נמוך ואנשים לא תמיד עושים את המשוואה הזאת כפי שאתם עושים ומסתכלים על זה כדבר כולל – מה סך העלויות שלכם, כמה אתם מקבלים מהתלמיד וכו'.

אורי מקלב: נוצר מצב לא בריא לאף צד, גם לא מצד הקליינטים.

אורי מקלב: כשיש מוצר שלא משקף את העלות שלו ומוצר שני שמחירו נמוך מדי, המערכת הלא מאוזנת הזאת יוצרת בעיות קשות ביחס ובדימוי.

אורי מקלב: זה גם הטריקים שאתם אומרים בעצמכם.

אורי מקלב: לכן אנחנו מבקשים לעשות סדר בדבר הזה ולהוריד את מחיר הטסטים.

אורי מקלב: יכול להיות שבעקבות כך יעלה מחיר שיעורי הנהיגה ואנחנו מודעים לזה.

אורי מקלב: אבל זה נקרא דרך המלך, מוצר מתוקן.

אורי מקלב: חוסר האיזונים הם אלה שעושים את הבעייתיות בכל המחירים.

בני: אני מלמד נהיגה כבר 32 שנה פה בירושלים.

בני: אנחנו מדברים כל הזמן על מחיר שיעור נהיגה, אבל גם אם הוא יעלה 300 שקל, האם לכולנו יש יום עבודה?

בני: אנחנו מדברים כאילו לכל מורה שיושב פה יש שמונה או עשרה שיעורים שנקראים שמונה שעות עבודה.

בני: זה לא נכון ואנחנו חוטאים למטרה.

בני: זה לא רק מחיר השיעור.

בני: אין לנו עבודה רצופה.

בני: אני מכיר הרבה משרדי ממשלה ואנשים חושבים שמורה לנהיגה הוא מי-יודע-מה.

בני: אני לא מתבייש להתפרנס מלימוד נהיגה.

בני: 32 שנה אני עובד מאד קשה וכשאני ניגש למשרדים ואני שומע את התשובות שאני מקבל מהעובדים, משרד התיירות או החקלאות, אני מרגיש שאני עובד כמו קומה שלמה של אנשים.

בני: אין לי תנאים, אין לי זכויות.

בני: תאפשרו לי.

בני: הרב מקלב, אתם מקבלים תלונות מהציבור וזה נכון.

בני: אם אני רוצה לצאת לחופשה בארץ עם המשפחה שלי האם אני משלם בבית מלון בנתניה או בתל-אביב כמו שאני משלם בחוץ-לארץ?

בני: אתם מטפלים בזה?

בני: יש הרבה בעיות במדינה.

בני: כל שיעור פרטי שאנחנו שולחים אליו את הילדים שלנו, אם זה לימוד נגינה או לימוד תפירה או לימוד לבר-מצווה, זה לא אותו דבר?

בני: תן לי שמונה שעות עבודה רצופות.

בני: אני רוצה לברך את שני הארגונים ולומר שאנחנו ביחד.

בני: השגנו שלום בית.

דוד אזולאי: טוב מאד, זה חשוב.

אלי מלכה: אדוני היושב-ראש, מה שצריך לעשות זה להעלות את מחיר השיעור.

אלי מלכה: משרד התחבורה קבע מינימום 28 שיעורי נהיגה.

אלי מלכה: זה 20 שעות של 40 דקות.

אלי מלכה: אחרי 20 שעות אתה רוצה לתת רישיון נהיגה לילד שייסע בכל העולם?

אלי מלכה: הרי זה מצחיק.

דוד אזולאי: בשביל זה יש ועדה מקצועית.

דוד אזולאי: בבקשה.

חנן אהרון: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

חנן אהרון: הוועדה הזאת היא ועדה חשובה ורצינית והציבור עוקב אחרי הוועדה הזאת.

חנן אהרון: השאלות היו נכונות עד לפני כשנה וחצי וכתבנו 1,800 שאלות חדשות בשש שפות, פרסמנו את זה באתר האינטרנט של משרד התחבורה וכל אזרח יכול היום להיכנס לאתר ולראות את השאלות עם התשובות.

חנן אהרון: הוא לא משלם ולא צריך לקנות ספרים.

חנן אהרון: זה עובד כבר שנה וחצי וזה שירות שניתן לציבור.

חנן אהרון: חסכנו בעלויות וציבור לומדי הנהיגה הצעירים מכירים את זה.

חנן אהרון: אחוז ההצלחה במבחני התיאוריה עלה באופן משמעותי ואני מקווה שבשנים הקרובות נראה אחוז הצלחה עוד יותר גבוה.

חנן אהרון: על מנת להכניס מורים איכותיים יותר העלינו בשנה האחרונה את רף הקבלה למורי הנהיגה במבחני ההתאמה.

חנן אהרון: זה אומר שאחרי שנה שעקבנו אחרי הנתונים המורים יותר איכותיים.

חנן אהרון: משרד התחבורה חושב שהעבודה של המורים היא עבודת קודש ואני חושב שאנחנו רואים את זה מאותה נקודה לבטיחות בדרכים והם נותנים את היסוד והבסיס ללימוד הנהיגה.

חנן אהרון: אנחנו משתפים אותם כל השנים האלה, ויודעים את זה נציגי המורים, בכל ההחלטות ובכל מה שאנחנו עושים.

חנן אהרון: אנחנו עושים את זה יחד אתם כדי להגיע למטרה משותפת שהיא צמצום התאונות והגברת הבטיחות בדרכים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רבותי, לפני שאני אסכם את הדיון אני רוצה להודות לכל החברים שהשתתפו בדיון הזה ואני רוצה לבקש מהמורים לנהיגה – אני אומר את זה מנסיון - שאם לשפוט על פי מה שאני חשתי אני יכול להגיד לכם שיש לכם לובי מצוין.

דוד אזולאי: יש לכם פה חברי כנסת שיש להם השפעה רבה ונמצאים בעמדות מפתח.

דוד אזולאי: אני לא סתם אומר את זה.

דוד אזולאי: אתמול הוצפתי בטלפונים מכל חלקי הקשת של הבית הזה שפנו אליי ואמרו לי: ברחמיו על כל מעשיו.

דוד אזולאי: אמרתי: אל תדאגו, זה בסדר.

דוד אזולאי: זה אומר שיש לכם נציגים טובים שבהחלט יכולים לייצג אתכם.

דוד אזולאי: העליתם פה דברים חשובים מאד שבהחלט צריך לתת עליהם את הדעת ואני מדבר בעיקר על הדעה המקצועית.

דוד אזולאי: תפעילו את הלובי הזה כדי שפעם אחת ולתמיד יישב בכל מה שקשור למורה לנהיגה כי אתם עוסקים בחיי אדם.

דוד אזולאי: עבדכם הנאמן עסק בהוראה הרבה שנים ובאחד השיעורים נאמר לנו על ידי אחד הפדגוגים הגדולים כך: דע לך שבכיתה שלך יכול לשבת אחד מגדולי הדור והרמטכ"ל הגדול ביותר והשר הגדול ביותר וכל איש חשוב שאתה חושב עליו.

דוד אזולאי: תתייחס לכך בהתאם.

דוד אזולאי: לכן אני אומר לכם, רבותי, שאתם, בידיכם מחזיקים חיים של מדינת ישראל.

דוד אזולאי: כשאנחנו שומעים על פיגוע קטן, נהרג חייל אחד, כולנו מזדעזעים.

דוד אזולאי: בכל שבוע נהרגים 15-10 הרוגים בכבישים ואנחנו ממשיכים בסדר היום כאילו לא קרה שום דבר.

דוד אזולאי: לא מזדעזעים.

דוד אזולאי: אין כבר כותרות בעיתונות.

דוד אזולאי: פעם היו כותרות בעיתונות והיום גם זה אין רק כשמשפחה שלמה הולכת ואז נזכרים לשים כותרות.

דוד אזולאי: זה אומר שאתם מחזיקים בידיכם כלי חשוב ודווקא בגלל זה אני מרשה לעצמי לפנות אליכם – הכלי הזה הוא חשוב, הוא החיים של כולנו מפני שאף אחד לא בטוח.

דוד אזולאי: אף אחד מאתנו לא יודע מתי הוא חוזר ואיך הוא יחזור.

דוד אזולאי: דרך אגב, אני מברך ברכת הגומל – כך פסק הרב עובדיה יוסף – שצריך לברך כל שבת ברכת הגומל.

דוד אזולאי: זה אומר שהיה לי נס שהגעתי הביתה בשלום.

דוד אזולאי: אני עולה לתורה ומברך ברכת הגומל בשם המלכות.

דוד אזולאי: כך פסק הרב עובדיה יוסף כששאלתי אותו האם אני צריך לברך כל יום.

דוד אזולאי: נאמר לי שאני צריך לברך פעם בשבוע ואני עושה את זה.

אורי מקלב: צריך לברך ברכת הגומל גם מי שיוצא בשלום מהכנסת.

דוד אזולאי: ברוך שפדה אותי בשלום מהמקום הזה.

דוד אזולאי: אני אומר שאתם עושים מלאכה חשובה מאד וחיי אדם בידיכם.

דוד אזולאי: אם מדובר על צבא ההגנה לישראל שכולנו חייבים לו, אני חושב שזה צבא לא פחות חשוב.

דוד אזולאי: בעיניי זה אותו הדבר ואתם צריכים לעשות הכל.

דוד אזולאי: העליתם פה נושאים חשובים – עלות הרכב, שעות הנהיגה וכל הדברים האלה.

דוד אזולאי: תזכרו שהבעיות האלה לא נפתרות ביום אחד.

דוד אזולאי: אם אתם לא תפעילו לחץ במקומות הנכונים ויש לנו שר תחבורה – אני לא מחניף לו, הוא לא במפלגה שלי – אבל באמת זכינו באחד משרי התחבורה הטובים ביותר שהיו אי פעם במדינת ישראל.

דוד אזולאי: אתם נוסעים בכבישים, כולכם מכירים וכולכם יודעים.

דוד אזולאי: תנצלו את האיש הזה, תפנו אליו, תשבו אתו ותגיעו אתו לסיכומים חשובים לכלל ישראל.

דוד אזולאי: משרד התחבורה, כפי ששמענו ואני שמח על כך, יבדוק את הנושא גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה מקצועית.

דוד אזולאי: אנחנו מגבילים בזמן, עד 30 באוקטובר הנושא הזה חייב להיות ממוצה והוועדה צריכה לקבל החלטות כלשהן.

דוד אזולאי: אנחנו בהחלט נאפשר אורכה לוועדות הללו בתנאי שאכן יוכיחו לנו שקיימו דיונים והיו דיונים.

דוד אזולאי: אני פונה למשרד התחבורה ואני מבקש למצוא את הדרך לשתף את ארגוני המורים משני הצדדים.

דוד אזולאי: אני אשמח מאד אם שני הארגונים יקבעו לעצמם נציגים שיהיו שם אבל לפחות חייבים לשלב את מורי הנהיגה באותן החלטות לא יעלה על הדעת שמקבלים החלטות שנוגעות לציבור הזה ויתעלמו מהם.

דוד אזולאי: עם כל הכבוד לאנשי המקצוע ולאקדמאים שיושבים במקומות הללו, אבל אין דומה אדם שלמד לאדם שעשה ועושה יום יום במקצוע הזה.

דוד אזולאי: אני פונה לארגוני המורים, רבותי, ואני מבקש מכם לשקול את זה.

דוד אזולאי: אתם לא חייבים, אבל אני מבקש לשקול ולבדוק בצורה אחידה של כולם להוריד את מחירי הטסט, לפחות לעשות איזשהו מדרג כאשר מדובר בטסט ראשון, שני, שלישי או רביעי.

דוד אזולאי: תבואו לקראת התלמידים.

דוד אזולאי: זה גם ייתן לכם קצת יחסי ציבור משלכם.

דוד אזולאי: תאמינו לי שאם תשכרו משרד יחסי ציבור, זאת תהיה אחת ההצעות שלו.

דוד אזולאי: תעשו את זה, הרי בסופו של יום אתם ניזונים מהציבור הזה.

דוד אזולאי: מעשה כזה יהפוך אתכם לאהודים בקרב התלמידים.

דוד אזולאי: הוועדה תמשיך ותעקוב אחרי קבלת ההחלטות בוועדות המקצועיות שאדוני דיבר עליהן עד ה-30 באוקטובר, כפי שאמרתי.

דוד אזולאי: לסיכום, יש לי בקשה אישית שלא עלתה פה.

דוד אזולאי: אנא מכם, אם יש לכם השפעה על אותם מורים לנהיגה שפועלים בשבת, תבלמו אותם.

דוד אזולאי: תודה, הישיבה נעולה.