הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 82, 2012-06-26 13:00

טלב אלסאנע: יש לי נציגות מכובדת בעיר.

יואל לביא: יש כאלה שיודעים מזה, יש כאלה ש- - -

טלב אלסאנע: יש לי אחות כאן.

יואל לביא: לא מדברים על זה.

יואל לביא: יתחילו לעשות לה פרוטקציה פה ואני לא רוצה.

טלב אלסאנע: לא, יש ניגוד עניינים, למען גילוי נאות.

יואל לביא: לא, היא בזכות עצמה מוערכת פה מאוד.

יואל לביא: באמת יש לה המון זכויות.

יואל לביא: אני מציע שלפני שאני אתחיל את הסקירה, תציגו את עצמכם.

יואל לביא: (סבב נוכחות).

יואל לביא: אני, אדוני, אחסוך ממך את כל הנתונים בעיר.

יואל לביא: 37,000 תושבים, מתוכם כ-17,000 ערבים, בתוך המספר הזה 4,000 נוצרים, ועוד פרט או שניים ואנחנו נרוץ לתוך המצגת.

יואל לביא: הקונספט שעומד מאחורי כל פעילות הנוער, פעילות הקיץ שלנו, הפעילות לאורך השנה, זה שבעצם יהיה רצף שנשלט על המספר הרחב ביותר של ילדים ובני נוער לאורך היממה, כי בסך הכול הם שוהים בבית הספר בחינוך הפורמלי סדר גודל של 15% מזמנם השנתי.

יואל לביא: שלא יתפסו אותי עכשיו במילה, כי על פני היממה זה נתפס כשבע-שמונה שעות מתוך ה-24, אבל בהתחשב בכמות הימים שסך הכול עובדים במשך השנה, אנחנו מדברים על בערך כ-15% ופחות מכך שהם נמצאים תחת ההשפעה של החינוך הפורמלי ואנחנו מנסים להשפיע עליהם יותר מתוך תפיסה, שיכול להיות שהיא שגויה אבל זו התפיסה המקובלת, שככל שהם נמצאים תחת פיקוח, שליטה, הנהלה, הכוונה שלנו, רמת האלימות, רמת הוונדליזם בעיר יורדת.

יואל לביא: אתה תראה פה פעילות ענפה מאוד, מגוונת.

יואל לביא: יכול להיות שאפשר לעשות יותר, כל דבר נעשה במידתיות שהיא נגזרת של סך המשאבים שעומדים לרשותנו ביחס למעטפת הצרכים והדרישות שהיא הרבה יותר רחבה מסך המשאבים שעומדים לרשותנו.

יואל לביא: בעיר בסך הכול, בגילאים שאנחנו מדברים עליהם, אני קופץ ישר לתוך הנושא כדי שיהיה גם זמן להתבטאויות ולהתייחסויות של אנשים, אגב, כל מה שאני מציג פה לכבודו יש לו באופן מסודר, כך שאני מקווה שיש חפיפה בין מה שנתנו לך לבין מה שאני מציג, אבל אנחנו מדברים על סדר גודל של 8,100 בני נוער בגילאים המדוברים ואם אתה רוצה לדעת את הנגזרת של כמות הילדים, נדמה לי שיש 2,700 ילדים בגיל הזה.

יואל לביא: לא טעיתי, 2,673.

יואל לביא: כיצד העסק הזה עובד?

יואל לביא: אצלנו, ותיכף תראה שני שקפים נוספים שממחישים את זה, מעורבים כמעט כלל משרדי הממשלה.

יואל לביא: אתה רואה כאן לפי היושבים כאן, זו נציגות קבועה, משרדי הממשלה שותפים, ולא במקרה נמצאים פה גם אגף החינוך וגם אגף הרווחה ונגררות של פרויקטים, חלקם פרויקטים לאומיים, חלקם פרויקטים של משרדי ממשלה, יש פה מערך פעילות עצום.

יואל לביא: אתה רואה את כל השותפים, מצד שמאל אתה רואה את גורמי המדינה, מצד ימין את כל תנועות הנוער, עמותות כאלה ואחרות שנוטלות חלק, נניח עמותת עלם שפה מורגשת, הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, יש פה תכניות ופרויקטים לאומיים כמו 'עיר ללא אלימות' או תוצאות של ועדת שמידט, ואנחנו רואים פה את החבר'ה שהם פנימיים שלנו, כל הגופים הפנימיים.

יואל לביא: איך השיטה עובדת?

יואל לביא: לקחתי שני שולחנות עגולים, כי העסק עובד בשולחנות עגולים, כמובן שלכל נושא יש ועדת היגוי, אבל לקחנו פה במקרה את תחום ההתנדבות, אתה תראה אחרי זה שיש כמות גדולה מאוד של נוער שמשולבת בפעילות התנדבותית.

יואל לביא: נגיע לפירוט של זה.

יואל לביא: אתה יכול לראות שהכול יש פה, מסביב לשולחן העגול הזה, כתוצאה מכך כל אחד מכניס את השיקולים שלו, מפעיל איזה שהוא וקטור כדי שפעילות כזו או אחרת תקבל את הביטוי שלה במסגרת התקציבית שעומדת לרשותם.

טלב אלסאנע: איפה הקהילה נמצאת בתוך השולחן העגול הראשון?

יואל לביא: תיכף נראה את זה בתוך קידום הנוער.

יואל לביא: מה יש לנו פה בעיר קודם כל?

יואל לביא: אתה יכול לראות מגוון עצום של תנועות נוער.

יואל לביא: אגב, גם במגזר הערבי זה משולב.

יואל לביא: נניח אתה לוקח את תנועת הנוער העובד והלומד, מראש זה אינטגרטיבי, יש גם את המגזר הערבי, ואתה יכול לראות פה את השומר הצעיר שזה טהור על בסיס של ערבים בעיר.

יואל לביא: בסך הכול כ-909 חניכים בנקודת הזמן הנוכחית שפעילים בתנועות נוער.

יואל לביא: אנחנו תיכף נראה עוד מועדוני נוער, זה לא הכול, מנסים לתת להם ערכים ושילמדו לחיות כבני אדם וכמובן שהאלימות היא לא חלק מההגדרות האלה שמניתי קודם, אלא הם צריכים להיות מרוסנים, לכבד אחד את השני, לכבד את השונה, וכל הערכים שאנחנו מטיפים להם ואנחנו מקווים שאנחנו גם מצליחים להקנות.

יואל לביא: אתה יכול לראות גם את הצופים האורתודוקסים פה, שזו תנועת נוער שהיא בסיס הכנסייה האורתודוקסית יוונית, שיש לה פה בית ספר, עמותה שמפעילה בית ספר.

יואל לביא: אגב, לא כל הילדים הם נוצרים, יש פה גם ילדים מוסלמים בתנועת הנוער של הצופים.

יואל לביא: תכניות הקיץ – תיכף אני חוזר עוד לפעילויות, אני הולך לתת קצת דריסת רגל לכל התחומים.

יואל לביא: הקיץ הוא בעייתי.

יואל לביא: באין חינוך פורמלי אני צריך להעסיק יותר זמן והנוער מחפש את פעילויותיו בשעות הלילה המאוחרות, אז אנחנו מתאימים את עצמנו לפעילויות לילה.

יואל לביא: הרבה פעילויות מתחילות בשעות הערב וחלק מהפעילויות נכנסות בכלל לחצות.

יואל לביא: פעילות ספורט, כל המגרשים מוארים, חלקם מאורגנים, חלקם סתם פתוחים, גם הופעות של אמנים, כל מיני דברים כאלה אנחנו מרכזים לפעילויות לילה.

יואל לביא: גם פה, דיברתי על פעילויות ספורט מחצות.

יואל לביא: קייטנות, יהיו פה 3,000 ילדים שיהיו פעילים בקייטנות מכל הסוגים, מכל הגוונים.

יואל לביא: אגב, הרוב במחירים הוגנים מאוד, אין להשוות את המחירים אצלנו למקומות אחרים.

יואל לביא: אנחנו מדברים על סדרי גודל של 900 שקל ל-18 ימי קייטנה, מתוכם בין 9 ל-11 ימים יוצאים החוצה מתוך העיר לפעילויות במה ילדים אוהבים, אוהבים ימית 2000, שיילכו לימית 2000, אוהבים דבר כזה או דבר אחר, יוצאים החוצה.

יואל לביא: יש ציפורי לילה – רק המושג הזה כבר מעיד שיש פה פעילות שהיא לשעות הערב.

יואל לביא: אמרתי, עמותת עלם שעובדת מראש בשעות הערב, אז היא כמובן עובדת קצת יותר.

יואל לביא: וכמובן מופעים, לא רק סטנדא

יואל לביא: פיסטים אלא מופעים מכל הסוגים.

יואל לביא: אחת לשבוע יש סטנדאפיסט תורן מתוך התכניות הידועות, אם אתה צופה בהן, בערוץ 2 או בערוצים אחרים, שהנוער אוהב אותם, שיקבלו אותם.

יואל לביא: חלק בתשלום, חלק חינם.

יואל לביא: אנחנו התחלנו את אירועי הקיץ ב-20 לחודש באירוע יפה, שגם מבוגרים השתתפו בו, של מאור אדרי יחד עם רדיו לב המדינה, 91FM, שבאמת התיש אותנו, אבל התגובות היו חיוביות, אבל זה התיש אותנו כי זה היה מלא אנרגיות.

יואל לביא: מועדוני נוער – אמרתי שאני חוזר, יש לנו, אתה יכול לראות פה, ארבעה, תיכף תראה עוד שניים שאנחנו נציג.

יואל לביא: הרעיון המרכזי של המועדונים זה פינות ישיבה, תחומי העשרה, פעילויות במסגרת הקבוצה החברתית, שוב, שזה ערכים, נורמות בחברה, בנייה של קבוצות או בנייה של מנהיגות.

יואל לביא: כל הדברים האלה הרעיון המרכזי הוא מניעת שוטטת וחוסר מעש, כי אתה יודע, השעמום מגלגל אותך לדברים לא- - -

טלב אלסאנע: לגבי התכנים, התכניות, שמריצים במועדונים, יש את הפיקוח?

יואל לביא: יש.

יואל לביא: אנחנו מחזיקים פה מדריכי נוער, כאלה שמנהלים את המועדונים על בסיס קבוע.

טלב אלסאנע: יש מועדון שנוגע גם למגזר הערבי, מתוך הארבעה?

יואל לביא: יש, מועדון השלום, לדוגמה.

טלב אלסאנע: איפה זה?

טלב אלסאנע: באיזה שכונה, באיזה מקום?

יואל לביא: הוא במקרה בעיר העתיקה, אבל יש לנו גם מועדון בג'ואריש, עם הפועל תל אביב, שהוא מועדון כדורגל.

טלב אלסאנע: לא כדורסל?

יואל לביא: כדורסל.

יואל לביא: חוץ מהכדורסל שמיועד לאליפויות אירופה, יש לנו גם כדורסל בתי ספר וכדורסל- - -

טלב אלסאנע: אבל ברמלה אין כדורגל מתפתח.

יואל לביא: יש לנו.

יואל לביא: אנחנו קבוצה שאולי אתה רוצה למחוק מהזיכרון, אבל זו קבוצה שנקראת בית"ר.

טלב אלסאנע: איזה ליגה?

יואל לביא: ליגה לאומית, בית"ר תל אביב רמלה זה אנחנו.

יואל לביא: אנחנו באמצע הטבלה היינו בשתי העונות האחרונות, עזרנו לבני לוד להגיע למעלה, אני אומר באמת 'עזרנו', נתנו לפועל רמת גן 3-0, על התנהגות לא ראויה, כדי שחברים שלי, הם באמת חברים שלי כי התחום הספורטיבי מאחד ומלכד, גם לאבו סובחי וגם לאזברגה הלודאי, ג'ומעה, עזרנו, הם הגיעו לגמר.

טלב אלסאנע: יש לך נציגים גם כאן, אזברגה יש גם ברמלה.

יואל לביא: כן.

יואל לביא: דווקא אזברגה בלוד הוא יותר טוב.

יואל לביא: ג'ומעה אזברגה הלודאי, הוא לא צריך הרבה מהמערכת הציבורית, הוא גם משקיע הרבה כסף ונותן מכיסו.

יואל לביא: יש מועדון שלא הזכרנו עוד, אנחנו פותחים אותו, מועדון גולני.

יואל לביא: שוב, הכול בסיס של פעילויות.

יואל לביא: חלק זה אמנות, חלק זה ספורט, חלק זה שירה, בכל המקומות האלה.

יואל לביא: יש גם חוגים על בסיס פרטי שאנחנו יצרנו את התשתית.

יואל לביא: נניח חוגי דרמה וחוגים אחרים, או ריקוד או ג'ודו, או כל מיני דברים כאלה, זה לא מופיע פה, זה מופיע במסגרת המתנ"ס, אבל כמובן שכל זה הוא מכלול אחד שלם.

יואל לביא: אני לא יכול לעבור על כל הפריטים, אבל אני אומר לך, יש פה פעילות ענפה של האנשים.

יואל לביא: נט"ע (מצוינות טכנולוגית לנוער) – זו תכנית שמצאתי לנכון להדגיש לפניך.

יואל לביא: זה 35 ילדים בשנה, ביחד עם חברת סיסקו העולמית, קרן היסוד, מלמדים בתכנית של ארבע שנים, שלוש שנים זה לימודי טכנאות תוכנה של חברת סיסקו העולמית ושנה רביעית זה שירותים לקהילה, באחזקת מחשבים, בקשישים, גם במערכת של מוסדות החינוך, כל מיני דברים כאלה.

יואל לביא: ב-35 בני נוער שנבחרים יש ייצוג למוסלמים, של נוצרים, של עולים חדשים וכמובן של ותיקים, ביחס שהוא קצת יותר טוב מאשר היחס באוכלוסייה.

עופר תודר: 50% ערבים.

יואל לביא: פחות מ-50%.

עופר תודר: למרות שיש 35% בגילאים האלה ערבים, לדעתי זה 50%.

יואל לביא: בסוף ההכשרה הוא מקבל תעודת טכנאי, זאת אומרת אתה מקצוען לכל דבר ועניין, אתה יכול לקחת, גם לעשות עבודה על החומרה, על המכשירים עצמם, אבל בעיקר לדעת לתחזק את שירותי התוכנה של סיסקו העולמית, שזה דבר שמשרת אותך, אלה חברות רב לאומיות, לא בינלאומיות אלא רב לאומיות.

יואל לביא: ספציפית בנושא הזה, אנחנו נראה פה רשימה של איזה עשרים תכניות וגם מפגשים וגם סדנאות, גם הרצאות, גם בתחום הפורמלי וגם אחר הצהריים, כשאנחנו מנסים, פשוט מנסים להתמודד במסגרת כל התכניות שקיימות בארץ, בעוד תקצוב שלנו שהוא מעבר למאטצ'ינג, כדי לתת לעניין הזה את המשקל שצריך לתת לו, כי החברה נמצאת באיזה שהוא תהליך של אלימות הולכת וגוברת.

יואל לביא: כמחוקק, אני אומר לך ממה שנקרא מחוויותיי האישיות, אנחנו לא שמים גבולות היום בשום נושא, לא בבתי הספר- - -

טלב אלסאנע: בשביל זה אנחנו מדינה ללא גבול.

טלב אלסאנע: אין גבולות למדינה.

יואל לביא: אני לא אגרר למקום הזה.

יואל לביא: לי יש גבולות מובטחים.

יואל לביא: אני צוחק.

יואל לביא: אתה צודק, זו הערה עניינית, אנחנו מדינה ללא גבול, אנחנו לא תוחמים לאף אחד במדינה הזאת את הגבולות וזו התוצאה של החינוך שלנו.

יואל לביא: לדור שלי היו גבולות, היה לו גם רספקט הרבה יותר רחב להורים, ילד לא התלונן במשטרה על הוריו, סמכות הורית הייתה סמכות הורית.

יואל לביא: אני צוחק על הצבא שעכשיו ועדי ההורים מעורבים ומתערבים בכל נושא, וגם במערכת החינוך.

יואל לביא: יצא לי לדבר על מעורבות והתערבות באחד הסימפוזיונים ועשינו את ההבחנה, מעורבות זה דבר חיובי, מעורבות שבאה לטובת הכיתה, לטובת בית הספר, היא מתבקשת, אם יש הורה שיודע לתת הרצאה על משהו שאף אחד מאיתנו לא יודע לתת, אז למה שלא נביא את הילדים לידי ידע רחב יותר או עמוק יותר בתחום שהמערכת הבית ספרית לא יודעת לתת אותה, אבל כשהוא בא ומתערב למה המורה מדברת עם הבן שלו כך, או למה היא לא מענישה ילד אחר, זה, שוב, תחום ללא גבולות.

יואל לביא: אתה חייב לתת להורה לכאורה להיכנס לתחומי בית הספר ולהשפיע, אבל הוא בא ומבזה את המורה בפני כיתתו.

יואל לביא: אלה דברים ברמת התערבות שהיא אסורה.

יואל לביא: אין לנו גבולות לתחומים האלה, דברים לא מוגדרים.

יואל לביא: אנחנו מנסים, אני יודע עד כמה זה עוזר?

יואל לביא: בתוצאות, הסטטיסטיקה המשטרתית מוכיחה שיש השתדרגות, זאת אומרת יש ירידה ברמת השימוש בסמים, יש ירידה ברמת המסחר בסמים שהיא ודאית, היא ניתנת לבדיקה, יש ירידה בעברות רכוש, יש הישגים בעוד הרבה תחומים, אתה רואה פחות מסוממים ברחובות.

יואל לביא: זה מאוד פשוט, מי שמעיף מבט לאחור של עשר שנים לעומת הימים האלה, אתה נתקל בתופעה הזאת פחות ופחות.

יואל לביא: גם הפעילות ההסברתית, שהיא לא עיריית רמלה, אלא נושא של שימוש באלכוהול, או אם שהשתמשת באלכוהול, שיהיה לך נהג מראש, נהג מחליף, אתה לא נוהג באוטו כשאתה שיכור, אז יש לך תאונות שמעידות על ההיפך, אבל אני יודע שבהתנהגות זה הולך ותופס, אנשים ששותים מפסיקים לנהוג, אתה רואה את התופעה של היערכות מוקדמת של בני נוער ומכאן אתה מבין שיש השפעה.

יואל לביא: לנו גם יש את כל האוטובוסים, לתל אביב לדוגמה, בימי חמישי, שמיועדים לזה, שלא תנהג באוטו.

יואל לביא: מראש, אתה הולך לבלות?

יואל לביא: יש רכב ציבורי שיחזיר אותך לעיר בשלום.

יואל לביא: מה עוד?

יואל לביא: ליגת שכונות.

יואל לביא: נניח בכדורגל, שזה מתנהל פה.

יואל לביא: שוב, אם אתה מתעניין במגזר הערבי, אז הם מגיעים לגמר, הם יודעים לשחק כדורגל.

יואל לביא: ציפורי לילה – שוב, פעולות חברתיות לאורך הלילות.

יואל לביא: ניידת עלם, סיירת הורים.

יואל לביא: אני חייב להגיד משהו על סיירת הורים, זו פעולה קבועה שנעשית לאורך השנה, של צוות של נציג משטרתי, נציג שלנו מהעירייה, נציגים של ועדי הורים, עושים סיבוב קבוע בכל מיני נקודות, מוציאים דוח, הדוח כולל גם מפגשים ושיחות שלהם עם בני נוער, פה היו כמה חבר'ה בגן הציבורי הזה, במקום אחר היו במגרש משחקים, תופסים אלכוהול, שופכים, מרוקנים את הבקבוק, שיחות על הרגשות שלהם, על כל מיני דברים כאלה.

יואל לביא: כותבים את זה בדוח, ישר מקבלים אינדיקציות על בעיות כאלה ואחרות בבית ספר מסוים שצריך להעביר, את האינדיקציה הזאת אנחנו מעבירים.

יואל לביא: גם החלטתי פעמיים או שלוש במהלך השנה לערב הורים, שהורה יידע שילד מסוים התנהג כך או התנהג אחרת.

יואל לביא: יש לנו גם מקרים שלקחנו ילד לתחנת המשטרה, קטין, הפיקוח העירוני יחד עם שוטר, או לא שוטר, לקחנו למשטרה ושהאבא יבוא ב-2:00 בלילה, שיידע שהבן שלו התנהג כך.

יואל לביא: אנחנו מוגבלים במה אנחנו יכולים לעשות לילד כזה, אבל אם אתה מביא את האבא, נוצרת שם כבר מערכת של התערבות.

יואל לביא: אנחנו לא רוצים לדעת את התוצאה, כי יותר טוב שיעשה את מלאכתו בתחום הפרטי, אבל אנחנו נהנים שיש תוצאה.

טלב אלסאנע: ההתרשמות הכללית היא שיש באמת ירידה ברמת האלימות ברמלה ויש שינוי.

טלב אלסאנע: קודם היא הייתה תוספת כותרת בתחום הזה, יכול להיות שהנתונים, אחר כך נשמע, הם יותר- - - האם יש קשר בין הפרויקטים שציינת עכשיו לבין התוצאות האלה, או שזו פעילות של המשטרה באכיפה?

יואל לביא: אני רציתי להעיר שתי הערות ואני חוזר לנקודה הזאת.

יואל לביא: נמצא פה אריה שהוא מדריך מוגנות ואחראי עכשיו על הפרויקטים של 'עיר ללא אלימות' ומייצג אותנו במפגשים בינלאומיים כבר.

יואל לביא: יש לנו מתחם של קרית חינוך, במתחם הזה, בשנה הראשונה של המצלמות ו'עיר ללא אלימות', אני חושב שכל פעם היינו צריכים להקפיץ ניידת, אחת לשבוע, משהו כזה?

קריאה: כן.

יואל לביא: התאיידה התופעה, אני מציג נכון?

יואל לביא: זה די נדיר שהם גם מוציאים את הסכסוכים הפנימיים או את האלימות הפנימית מחוץ לגדרות בתי הספר, מה שהיה שגרה, התארגנות של כנופיה, אני מדבר איתך על כנופיה של ילדים בני 14-12, כולל בנות.

יואל לביא: הדבר הזה התאייד.

יואל לביא: רוני, הדובר שלי, בכל מקום מנופף שהיה פעם פרסום של 'ידיעות אחרונות' על סטטיסטיקה ומחקר, בדקו במשטרה, שרמלה דורגה בנושא אלימות ל- במקום 16 או 17, אז הוא ממש מרוצה, הוא מנופף בזה בכל מקום.

יואל לביא: אני אגיד לך משהו, אני ראיתי מי ה-16 לפניי, זה מדאיג אותי מאוד, כי אני לפעמים עובר בראשון לציון, אני עובר בנתניה, מסוכן.

טלב אלסאנע: אם אתה מגיע למצב כזה, זה טוב.

יואל לביא: זה לא טוב.

טלב אלסאנע: שזה במקום אחר.

יואל לביא: זה לא טוב, אני אומר לך, אני מודאג.

יואל לביא: כי אנחנו בסך הכול לא רק נושאים בטייטל של ראש עיריית רמלה, האלימות הזאת ברחובות והאלימות בחוף הים היא מטרידה, אי אפשר להגיד שאפשר לישון בשקט.

יואל לביא: עכשיו לשאלה שלך.

יואל לביא: אני חושב שיש קשר.

יואל לביא: אגב, בכל דבר יש קשר בין התפוקות או התוצרים שאנחנו מקבלים לבין פעילות שאנחנו עושים.

יואל לביא: נלך אחורה, אתה זוכר שפעם היה אסור לנו לקטוף פרחים, נהיה אחרת לגמרי.

יואל לביא: אנחנו עכשיו בעיר נכנסים לעניין של טיפול באשפה, הפרדת אשפה במקור.

יואל לביא: אני מבטיח לך, תוך שנתיים, תהיה הפרדה במקור, תהיה מודעות.

יואל לביא: בכוונה אני הולך למקומות שאתה רואה את התוצאה שלהם, אתה רואה את התפוקה, אתה רואה פרחים, אתה תראה גם אשפה מופרדת.

יואל לביא: זה יהיה 90% אפקטיבי, זה יהיה 98% אפקטיבי?

יואל לביא: זה כבר פחות חשוב, אבל יש השפעה.

יואל לביא: מן העבר השני, מה שאף פעם אנחנו לא רואים זה שאם לא היינו עושים את הדברים האלה, עד כמה זה היה ממשיך להידרדר.

יואל לביא: היה לי פה מנהל בית ספר שהיה מדבר איתי על הדור החדש, הוא היה מדבר איתי במונחים שהדור החדש בערכים שלו ובהתנהגות שלו הוא על המדרגות הנעות בקניון ואנחנו רצים במעלה המדרגות הנעות, מנסים לחסום אותן.

יואל לביא: אז אם אתה לא עושה את הדברים האלה, אתה לא יודע עד איפה זה מידרדר ולאן זה יגיע, לכן באופן אישי, לא מחקרי, אלא תחושות, וגם נתתי לך עכשיו כדוגמה, אם לא היינו בקרית החינוך הזאת מפעילים הליכי מוגנות ומפעילים מערכת שיטור ומפעילים את התשתית הצילומית שמאפשרת לנו לתעד מקרה ולקחת אותו עם אחוז גילוי יותר גבוה לבית המשפט, או להורה, אז זה לא היה מגיע למצב שהתופעה התאיידה, כי היא הייתה קבועה.

יואל לביא: אתה רואה את זה בהרבה תחומים, חד משמעית.

יואל לביא: התחושה היא אמנם ברמה שרתית ולא ברמה מחקרית אבל התחושה היא חד משמעית, יש ירידה בכול.

יואל לביא: בסמים, אני אומר לך בוודאות, אין מסחר כמעט.

טלב אלסאנע: גם בתחום המסחר וגם בתחום השימוש.

יואל לביא: כן, יש ירידה מאוד דרסטית.

יואל לביא: במסחר, היום אני מקבל הודעה אם יש תחנת סמים או משהו כזה, או מישהו משחק קלפים או יש חשד שמישהו פתח קזינו- - -

טלב אלסאנע: זה בא מהקהילה עצמה?

טלב אלסאנע: שיתוף פעולה בינך לבין הקהילה?

יואל לביא: אנשים היום מדברים על זה חופשי.

טלב אלסאנע: וזה לא היה קודם?

יואל לביא: ממש אתה מקבל אס.

יואל לביא: אמ.אסים.

יואל לביא: זאת אומרת אם פעם היו רוצים לפגוש אותך כדי להגיד לך, היום הוא שולח לך אס.

יואל לביא: אמ.

יואל לביא: אס ואומר לך כתובת ואומר לך הכול.

יואל לביא: אתה מרגיש יותר ביטחון בלבטא דברים שאתה נגד, או שהמדינה או החברה היא נגדם.

יואל לביא: נפתח את זה לדיונים או נמשיך בעוד כמה?

טלב אלסאנע: אם אפשר לקראת סיכום, כדי שגם ניתן לאחרים להתחיל את הדיון.

יואל לביא: אני אגיד עוד משהו אחד, מנהלת מחלקת הרווחה פה, לאורך כל השנים, יש טיפולים לקבוצות סיכון כאלה או אחרות שמחלקת הרווחה מטפלת בהם פרטנית ואני חושב שמבחינה זאת יש המון פעילויות, יש את התוצרים, הם טובים.

יואל לביא: להגיד אם אנחנו יכולים לשבת על זרי הדפנה?

יואל לביא: אמרתי את זה באחד הפעמים לראש אגף חינוך ונוער אצלנו, הבעיה היא שאתה יכול להשקיע בעיר והם ישקיעו בעיר ויעזרו לך והרווחה תטפל והחינוך יטפל וכולם יטפלו, אבל בסוף הילד נוסע לריביירה בבת ים והוא נוסע למסעדה בתל אביב והוא רואה את האלימות, אז מה?

יואל לביא: המערכת העצבית שלו שונה, או הוא המרגיע הלאומי, הרמלאים פתאום יהפכו להיות המרגיע הלאומי?

יואל לביא: זה לא עובד ככה.

יואל לביא: זאת אומרת יש לך פה מסרים כפולים, יש לך את המסר החינוכי והעבודה, אני חושב האינטנסיבית, בתחום הזה ברמלה, מגיל צעיר מאוד, ומצד שני אתה נקלע לתוך אירועים כי אתה חלק מהחברה, ואת הסתירה הזאת לא כולם יודעים להתמודד ולהכיל, לא רגשית ולא קוגניטיבית, את המצבים המשתנים האלה.

יואל לביא: הוא לא יעמוד בצד כשהוא יראה שמתרחשת קטטה, זה לא האופי של הבית.

טלב אלסאנע: אני חושב שאפשר לסכם, כי יש כמה נקודות שרציתי להעלות בפניך- - -

יואל לביא: בפני כל הפורום.

טלב אלסאנע: בפני כל הפורום, בוודאי, וגם התייחסותך.

יואל לביא: אדוני חבר הכנסת, אני חייב להגיד לך, ברמלה אתה בא לוועדת היגוי, כל אחד מדבר פה.

טלב אלסאנע: כן.

טלב אלסאנע: מאחר שמדובר בישיבה פורמלית של הוועדה למלחמה בסמים, שמתקיימת בעיריית רמלה, אז אנחנו יוצאים מתוך הנחה שכל התופעות השליליות, אם זה אלימות או שימוש בסמים, הן לא בעיה אלא הן סימפטום של בעיה, או לפעמים סימפטום של בעיות שמביאות לתופעות השליליות של האלימות ושל שימוש בסמים ואני רוצה להקדים ולציין, גם בתור מי שמבקר ברמלה, בעבר וגם עכשיו, אני מרגיש שיש שינוי.

טלב אלסאנע: אני חושב שמבחינת הביטחון האישי, מבחינת ההרגשה, מבחינת ירידה ברמת האלימות, זה שינוי משמעותי לחלוטין, מה שהיה לפני שנים ומה שיש היום.

טלב אלסאנע: אני מקווה שזה יימשך והמצב יילך וישתפר, אנחנו גם משווים למקומות אחרים שביקרנו בהם ואנחנו שומעים חדשות, ולכן מגיע יישר כוח לכל הגורמים שפועלים בתחום הזה של התמודדות עם אלימות שהביאו לתוצאות הטובות.

טלב אלסאנע: גם מבחינת העיר רמלה, בשנים האחרונות הכול משתנה, רואים שכונות, רמת פיתוח, אבל יש בעיות מבחינת המגזר הערבי, התחושה שרמת ההתפתחות או הפיתוח והתשתיות לא משתנה בקצב שזה חל בכלל העיר רמלה.

טלב אלסאנע: זאת אומרת אם אנחנו משווים איפה הייתה העיר ולאן הגיעה ועושים השוואה בשכונות הערביות, איפה הן היו ולאן הגיעו, רואים שהפערים הם גדולים, בעיקר הבעיות, אם זה באלימות או תופעות של סחר או שימוש, לצערי זה נמצא במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים שזה ייעלם וייעלם בכלל בכל העיר רמלה, לכל תושביה.

טלב אלסאנע: מה העירייה עושה כדי לפתור את הבעיות של מצוקת הדיור, בעיות חברתיות שקיימות שיש להן השלכות על תופעות שליליות של אלימות- - -

יואל לביא: צריך לחזור.

טלב אלסאנע: כי אתה התמקדת בנושא שהוא חשוב, העניין של החינוך הלא פורמלי, אבל אם אנחנו נכסה יריעה של העיר רמלה, על כל תושביה, ההתפתחות שלה, שכונות, מגורים, מה הולך, מה העירייה מתכננת גם בתחומים האלה.

יואל לביא: אני אדבר קצת על תשתיות פיזיות וטיפול במגורים בשכונות.

יואל לביא: נתחיל בג'ואריש וזה נכון גם לגן חקל.

יואל לביא: העירייה מצויה עכשיו בשתי תכניות הרחבה שסיימו את תהליכי ההפקדה שלהן בוועדה המחוזית, גם הרחבה בג'ואריש וגם הרחבה של גן חקל.

יואל לביא: לא פשוט להתמודד בוועדות המחוזיות, בין היתר משום שנניח בג'ואריש, כבר גמרנו את כל ההליך, פתאום בדיון, שהעירייה לא נטלה בו חלק, מ"ח 170/3, אדוני יכול לבדוק את התכנית הזאת, פתאום החליטו שאין תכנית ביוב בג'ואריש.

יואל לביא: לא שאלו אותנו, אף מהנדס מהעיר לא השתתף בדיון.

יואל לביא: רצנו- - -

טלב אלסאנע: אתה חבר קבוע בוועדה המחוזית.

יואל לביא: היום לא, אני כבר הרבה שנים לא.

יואל לביא: זו ועדה שלא מטפלת בבעיות, אז אני לא אהיה במקום שלא עובדים בו, רק מתלבטים ורק מתדיינים, אפשר לחשוב שאלה תכניות אורבניות, בונים פה את שיקגו, דאון טאון מנהטן, לא יודע מה הם עושים שם בוועדה המחוזית.

יואל לביא: יש להם שם צפרדע של נחל פולג, התקשרתי במקרה לביולוג הראשי של האוניברסיטה העברית, שאלתי אותו אם יש צפרדע בנחל פולג, כי בוועדה המחוזית דנים עליה, הוא אמר לי, לא, הוועדה עוד לא מצאה את זה.

יואל לביא: אתה לא מבין איזה- - - אם יום אחד אני אכתוב ספר על הוועדות המחוזיות, זה פשוט אחד הדברים ש- - -

טלב אלסאנע: יש לך את הדיון בעניין של כל השינויים בחוק התכנון והבנייה בכלל מבחינת המבנה וגם הוועדות וגם לוח הזמנים, מתי מתחילים ומתי מסיימים.

יואל לביא: אני כחבר בחברה הישראלית מתחנן, אל תכניסו חוק תכנון ובנייה חדש, אל תכניסו, תישארו בישן.

יואל לביא: אתה יודע מה טוב בישן?

יואל לביא: כבר יש פסיקה כמעט על כל סעיף, כי בחדש כל של כל צד מתדיין יבוא ויגיד 'זו הפרשנות שלי' והשני יגיד גם, תחכו עכשיו- - -

טלב אלסאנע: לפסיקה חדשה.

יואל לביא: כן, שבית המשפט המחוזי בבאר שבע יאמר את דברו, הוא יגיד א', בית המשפט המחוזי בנצרת יגיד ב', ואחרי כן נחכה עוד כמה שנים שהבג"צ יגיד מה שהוא יגיד.

יואל לביא: אתה תוקע את כל מערך הבנייה- - -

טלב אלסאנע: יש לך משהו נגד עורכי הדין?

טלב אלסאנע: הם צריכים להתפרנס.

יואל לביא: לא, אני אומר לך רק על התהליך.

טלב אלסאנע: אבל אחד היתרונות הוא שיקבעו לוח זמנים מתי מתחיל.

טלב אלסאנע: היום יש סוגיות אין סוף, אין מגבלה של זמן.

יואל לביא: תתקן את החוק של שנת 65', אל תביא חוק חדש, כי בתיקון של החוק הזה יש כבר פסיקות על הכול.

יואל לביא: אנשים לא מבינים שכל המדינה הזאת תלך בסוף לבית המשפט, שאלה יכריעו.

יואל לביא: מי מכריע?

יואל לביא: בלי שיש פה אחד מעורכי הדין, הם לא בחדר, הגוף האקדמי היחיד שמתעסק כל היום בשינון זה הגוף המחליט המנהל את המדינה, לא מינהל עסקים או כלכלה או דברים כאלה, הכול בסוף בא לבית המשפט, שכל העסק שלהם זה שינון, מה כתוב בפסיקה הזאת, מה כתוב בפסיקה הזאת, מה התכוונה הפרשנות לחוק הזה, מה כתב וינוגרד ומה כתב השני.

יואל לביא: מה זה מעניין אותנו?

יואל לביא: תבואו, נעבוד פה קצת, כל היום משננים.

יואל לביא: אני אומר את זה בשיא הרצינות.

יואל לביא: אגב, לפעמים משננים חוק שחוקק לפני 40 ו-50 שנה, שהוא לא חזה את ה-50 שנה אחרי ועדיין הוא הקובע ולפיו פועלים ואין גמישות ואין כלום, ולזה תוסיף תהיות של כל מיני אנשים, ככה פתאום מתעורר עם תהייה, אומר לך פתאום.

יואל לביא: עדיף להישאר בחוק הקיים, מי שרוצה את חוק המרפסות לא חווה חוויה של ועדה מחוזית מימיו, הוא רוצה הפרטות והוא רוצה כל מיני דברים בומבסטיים ובסוף הפריטו את הנמלים, הם לא הופרטו, אבל אנחנו משלמים מחיר יותר יקר על ההובלה היום.

יואל לביא: אני יכול לתת לך דוגמאות ממאתיים דברים שכאלה, אף אחד לא עושה חקר לאחור.

יואל לביא: אבל אני רוצה לחזור.

יואל לביא: אז מ"ח 170/3, אף אחד לא משתף אותנו בדיון, פתאום אומרים שאין תכנית ביוב.

יואל לביא: עד שהם מפרסמים את הסיכום שלהם, גם לוקח שלושה חודשים, מה שאתה פה בוועדת משנה מפרסם מחר בבוקר, בוועדה המחוזית שלושה חודשים עד שמפרסמים את זה.

יואל לביא: אתה הולך, אתה אומר להם, 'רגע, חבר'ה, מה קרה לכם?

יואל לביא: אין תכנית ביוב?', 'מה, יש תכנית ביוב?', 'נגיש לכם נספח', תגישו, אל תגישו, תביא להם חדש, אל תביא להם חדש, עוד חצי שנה אבדה.

יואל לביא: אחרי שהבאנו להם, אמרנו להם איזה מן סעיף זה, שנה בזבזנו, התחילה ההפקדה מחדש כי היה כאילו עכשיו נספח שלא היה בהפקדה הקודמת.

יואל לביא: אבל גמרנו את ההרחבה שם, גמרנו הרחבה- - -

טלב אלסאנע: ההרחבה הזו, בכמה בערך דונמים מדובר?

יואל לביא: היום בשתי ההרחבות מענה לגידול הטבעי, מענה של עשרים שנה, ובלי לקחת בחשבון- - -

טלב אלסאנע: גן חקל א' או ב'?

יואל לביא: ההרחבה תהיה ב-ב'.

יואל לביא: כל השטח שבין שורת הבתים לבין כביש 40.

יואל לביא: אתה מכיר את זה.

יואל לביא: כל זה, שם גם צמודי קרקע, בג'ואריש גם נתנו קצת קומות, כי בלאו הכי בג'ואריש זה כבר כולל ארבע קומות, מחר בבוקר יגיעו לקומה חמישית, אז אם כבר עושים, אז מראש, נעשה את זה מתוכנן, מסודר.

טלב אלסאנע: מה עם תכנון בית ספר תיכון שם?

יואל לביא: יש גם בית ספר תיכון.

יואל לביא: יש פרוגרמה של 18 כיתות.

טלב אלסאנע: יש לך הערכה של זמן?

יואל לביא: איך שאתה בא, טאק, יש כסף.

טלב אלסאנע: איך?

יואל לביא: יגאל צרפתי שומר לנו את הסכום, יש פרוגרמה.

עופר תודר: משרד החינוך אישר את הצורך, אתה בא עם התב"ע (תכנית בניין עיר).

יואל לביא: רק התב"ע, רושמים ויוצאים לדרך.

טלב אלסאנע: ויש הערכה לגבי התב"ע, מתי תהיה?

יואל לביא: כל רגע.

יואל לביא: אם אדוני ירים טלפון לממונה על המחוז זה יעזור לנו מאוד, כי אנחנו באמת משחיתים זמן והתב"ע זה מ"ח 170/3, השחתת זמן סתם.

יואל לביא: פתאום אין נספח ביוב.

יואל לביא: יש מערכת ביוב עשר שנים, בתקופה האחרונה גם החלפנו שם צינור, היו בעיות והחלפנו שם צינור, בארבעה-חמישה חודשים אחרונים תאגיד המים החליף שם צינור ביוב ענק.

יואל לביא: אז גם לג'ואריש וגם גן חקל יש תכניות הרחבה.

יואל לביא: מעבר לזה אני איש בשורה.

יואל לביא: היה לנו מאבק עם המינהל ובמאבק עם המינהל אנחנו סיכמנו שתהיה הערכת שמאי על הקרקע בג'ואריש וישלמו 12% מהערך השמאי של הקרקע כהחזרת הזכויות, כבעלים על הקרקע בג'ואריש.

יואל לביא: נגמור את ג'ואריש, נוכל עם אותו הסכם ללכת לגן חקל.

יואל לביא: אני אומר לך, כולם יודעים את זה מהמנגנון המקצועי הפנימי, אני אמרתי שזה מבחינתי ייהרג ובל יעבור, אני רוצה שמקום יישוב אחד ערבי במדינת ישראל לא יוכלו לבוא ולהגיד שאין לו היתרי בנייה, לא מוכן, אני רוצה לגמור את זה.

יואל לביא: אנחנו נלחמים על זה, חתמתי על התב"ע שם כשהייתה תמונת מצב ב-95' עם פואד, שהיה אז שר הבינוי והשיכון, ואני רוצה שזה יקרה.

יואל לביא: נלחמנו במינהל, הגענו לשמאות ו-12% משלמים על ערך השמאות, שזה, אתה יודע, מחיר יותר מהגון.

יואל לביא: המינהל רצה שכל אחד יבוא ויחתום לי פה, אמרנו, 'רגע, לא מקובל עלינו', כמו שנניח חממי, הלך ובנה 500 יחידות, או מצלאווי בנה 500 יחידות, נתתם לאחד הסכם פיתוח, תנו לאחד הסכם פיתוח, הוא יבוא ויישב עם כל אחד ויגמור עם זה, תשימו צוות מנהלתי שיגמור את העניין הזה.

יואל לביא: הדבר השלישי היה מה הזכויות שלנו, מה העירייה מקבלת או לא מקבלת.

יואל לביא: היו לנו דיונים, בסוף היינו צריכים לבצע צו הריסה על שני בתים, אחד ממשפחת ג'רושי, אחמד, שהוא בנה עוד קומה, והשני היה משפחת אלוגרה, סאגר אלוגרה.

יואל לביא: הייתה לי בעיה עם סאגר אלוגרה על המדידה, לדודו הרסנו את הבית ונוצרו ספקות ביחס לתב"ע שהייתה בתוקף כשאני נתתי הוראה לשנות אותה.

יואל לביא: הייתה תב"ע של כביש טבעתי, אני נתתי הוראה ליישר את התב"ע ולהגדיל את התחום של התצ"ר (תכנית לצרכי רישום), מה שהיה ב-95' תצ"ר, שהוא תמונת מצב וליישר ולאפשר מגורים בהרחבה נוספת בחלק הצפוני של ג'ואריש, לא רק בחלק שתחום על ידי 431.

יואל לביא: היו פה בבית משפט השלום, פעמיים דחיות, אנחנו ביקשנו זמן לאפשר לבן אדם להסדיר את הזכויות שלו בקרקע, לא הסתדר, לא הסתדר, אמרתי לו, 'תשמע, לך לבג"צ'.

יואל לביא: יחד עם אחמד ג'רושי הם מימנו בג"צ, את כל החומרים שכתבתי לאורך השנים על המינהל הם הגישו לבג"צ.

יואל לביא: בג"צ אמר למינהל מקרקעי ישראל, 'תסתדרו'.

יואל לביא: לפני שבועיים בערך חתמנו על ההסדר עם המינהל שהם לקחו על עצמם את האחריות של ההשקעות שלנו, כי מה אנחנו באנו ואמרנו?

יואל לביא: אנחנו לא הולכים לתושבים, לתושבים אין זכויות, אני לא יכול לבוא אליהם, אני יכול לבוא למינהל שהוא בעל הקרקע, כלחץ על המינהל, 'תשלמו לי את ההשקעות בביוב, במים, אתם הבעלים'.

יואל לביא: לא רצו לשלם, אמרו לי 'אנחנו לא הבעלים', אמרתי לו 'מה אתם לא בעלים?

יואל לביא: אז מי הבעלים?

יואל לביא: אתם חייבים להגיע להסדר', ואנחנו הצגנו את עצמנו בבג"צ שזה מה שאנחנו רוצים, ועכשיו הפרקליטות הגיעה להסדר איתנו וההסדר איתנו, שנחתם גם בהחלטת מועצה, יוצג בבג"צ ויבוא סוף לעמדה של המינהל שמנעה עד היום לגשת ולסדר ולהקים צוות מנהל, יעבור בית בית, או משפחה משפחה, לא יודע, יקפצו מבית לבית, אני לא יודע איך יסדירו את זה, אבל אני מעריך שבהליך של שנה-שנתיים יכולים לגמור את העניין הזה ולכל אחד יהיו את הזכויות שכן הוסדרו ב-52' או כן נרשמו ב-52', אחת ולתמיד, ב-12% של עלות הקרקע.

יואל לביא: יוכלו להגיש בקשות, בקשה להיתר צריכה להיות חתומה על ידי בעלים או בעלי זכות חכירה בנכס, עד היום העירייה לא יכלה לטפל בשום היתר בנייה.

יואל לביא: עכשיו שאנחנו עוברים את המצוקה הזו, אנחנו יכולים לטפל בהיתרי הבנייה.

טלב אלסאנע: זו תקנה בחוק התכנון והבנייה, שצריך לקבל את ההסכמה של הבעלים, של המינהל.

יואל לביא: כן, אני חייב שמישהו יהיה חתום.

עופר תודר: צריך לדעת עוד דבר אחד, שזה לא רק הסיפור שהם לא מוסדרים, יש גם בעיה קשה עם העניין של החשמל- - -

יואל לביא: אני אסביר את זה.

יואל לביא: עוד מאבק מול היועץ המשפטי, יהודה זמרת, של משרד הפנים.

יואל לביא: הייתה לנו דלקה לפני שנה, שנשרפה אישה עם שתי בנות שלה, חידשנו את המאבק, באנו ואמרנו להם, 'חבר'ה, יש לנו ועדה פנימית מ-2005, עם היועץ המשפטי, לא ישבתי בוועדה, בואו תאפשרו בית, גם אם אין לו היתר, אבל הוא קיים, תן לו חיבור חשמל נפרד', אז יהודה זמרת התנגד, כי כתוב שמי שאין לו היתר בנייה, אי אפשר לחבר אותו לחשמל, למרות שבבתים חיים כבר שלושים וארבעים שנה.

יואל לביא: ויכוחים מפה עד להודעה חדשה, אי אפשר היה לצאת מזה.

יואל לביא: מה הבעיה בפועל?

יואל לביא: לבתים מסוימים יש מונים, אז בבתים האלה חיבור החשמל נעשה לבתים האלה והם גם יכולים להגדיל, נניח במקום שיהיה 20 על 3, תלת פאזי, יכולים להגיע ל-80 כפול 3, תלת פאזי, ואז לקחו מהמונה הזה, זה לקח והשני לקח והשלישי לקח, אבל כל אחד התחיל להתווכח, 'אני לא צרכת', 'אני לא הפעלתי דוד כל החורף', 'אני לא הפעלתי חשמל כל הקיץ', 'אני לא הפעלתי מזגן כל החורף', כל מיני, וזה מביא לאלימות.

יואל לביא: רצינו לפתור את העניין, לא הלך, אז גם העניין הזה, כמו שעופר אומר, ייפתר בדרך הזאת, כי מרגע שיש לך היתר ואתה יכול להוציא את ההיתר, אתה יכול גם לעשות חיבור חשמל ואז החיכוך הזה בין האחים או בין בני דודים ייגמר אחת ולתמיד.

יואל לביא: יש לזה הרבה יתרונות.

יואל לביא: אנחנו מחכים עכשיו, הגשנו את המסמך יחד עם המינהל כדי שיוכלו לטפל בעניין הזה.

יואל לביא: אני אגיד עוד משהו על תשתיות פיזיות.

יואל לביא: אנחנו עושים שם גני ילדים, אנחנו עושים שם בתי ספר, אנחנו עושים גני משחקים, אנחנו הולכים לעשות מגרש דשא סינתטי בג'ואריש ואני אגיד לך גם את המניע שלי.

יואל לביא: אני רוצה שהילדים בשכונה יהיו בשכונה, קודם כל שיהיו תחת פיקוח ולא הרגשת חוסר ביטחון ולא שטלב יבוא ויגיד לי 'לא שוויוניים', לא רוצה, אני רוצה להוכיח שאני שוויוני.

יואל לביא: מה הבעיה שלי?

יואל לביא: 4 מיליון שקל?

יואל לביא: אני אבקש מטלב שיעזור לי בתכנית החומש.

יואל לביא: אבל זה בערך העניין.

יואל לביא: בשביל מה?

יואל לביא: לא יותר טוב לי להסתובב חגיגי ושאף אחד לא יעיר לי הערות על הדברים האלה?

יואל לביא: ויש לנו את הדברים האלה, אני אחרי ויכוחים, יש לנו את השטח החום ויש לנו את כל הדברים האחרים ואנחנו גם עם תקציבים לעשות את הדברים האלה.

יואל לביא: אז יהיו בתי ספר ויהיה זה.

יואל לביא: היית אצל רבאב, בתיכון המקיף הערבי המשותף שהיה של רמלה-לוד ועכשיו הוא של רמלה?

טלב אלסאנע: כן, הייתי.

טלב אלסאנע: לפני שנה היינו, הייתה מנהלת.

יואל לביא: עכשיו יש מנהלת חדשה, רבאב, היא מטירה.

יואל לביא: תראה איך בית הספר נראה.

טלב אלסאנע: שמעתי שרמת ההישגים לא הגיעה לרמה של בתי הספר של- - -

יואל לביא: אתה יודע למה?

יואל לביא: היא נלחמת בתופעת ההעתקות, היא לא רוצה העתקות, היא רוצה ילדים הישגיים והיא תחנך אותם להיות בעלי הישגים כדי שיוכלו ללמוד ולא ששלושה מורים לוקחים את הבן של זה ואת הבן של ההוא, מכניסים אותו לכיתה, זה הפתרון, והוא גם נכשל.

יואל לביא: גם את המורה שמכשיל אותם, הוא חושב שהוא יודע- - -

טלב אלסאנע: כל בית הספר היום הוא באחריותך?

יואל לביא: כן.

טלב אלסאנע: בית ספר טכנולוגי יש?

יואל לביא: אנחנו עכשיו עומדים לפתוח את המח"ק, עם רשת דרור.

קריאה: יש בית ספר ערבי גם בנצרת, שהוא- - -

יואל לביא: שוב, המניע, שילמדו.

טלב אלסאנע: זו ההשקעה הכי כדאית, מבחינת התוצאות.

טלב אלסאנע: כמה אתה משקיע כאן ומה אתה מקבל בתמורה.

יואל לביא: אנחנו יודעים את זה.

טלב אלסאנע: אנחנו גם ביקרנו בלוד, התחושה שמבחינת הקשר בין הקהילה לבין העירייה כאן יותר טוב מאשר הקשר עם הקהילה שם, כאן הקהילה יותר מלוכדת, אני חושב.

יואל לביא: לא, גם פה יש לנו גאנם וג'רושי וזה, אבל יותר קל לדבר, יותר אס.

יואל לביא: אמ.

יואל לביא: אסים עוברים, אם יש בעיות אתה מקבל פידבקים, אתה יכול למתן, אתה יכול לרסן, אתה יכול לבקש שהתגובה לא תהיה קיצונית.

יואל לביא: יש הרבה דברים שהם יכולים ויש דברים שאנחנו לא מצליחים.

יואל לביא: האירוע האחרון שהיה במשפחת מוסרקי, אנחנו סימנו אותו, ידענו את כל הבעיות שהולכות להיות, כולם ידעו את העניין, הלכה הבחורה.

יואל לביא: שנתיים ליווינו אותה, שנתיים של- - -

קריאה: התופעה מ-2000, המשפחה שם- - -

יואל לביא: אני מדבר על המקרה האחרון.

טלב אלסאנע: זה היה בכפר יסיף, אני חושב.

יואל לביא: כן.

יואל לביא: אז מהבחינה הזאת אני אומר לך, התב"עות מסדרות גם את בית הספר, אבל גם מסדרות ירידת לחץ ואפשרות של לבנות בנייה אחרת וכמובן שזה נותן מקומות למגרשי משחקים וכל מיני דברים כאלה.

יואל לביא: אתה נכנס היום לג'ואריש, כבר אתה רואה מתקן משחקים כמו שיש בכל שכונה.

יואל לביא: אנחנו בעד.

יואל לביא: עכשיו יש החרמות פנימיות שאנחנו צריכים להתמודד עם זה.

יואל לביא: יש לי תב"ע נוספת, איפה שהייתה המשפחה של קראג'ה, שיש לי סיכום עם המינהל שאת עשרה הדונם האלה אנחנו הופכים לשטח חום, בלי פיצויים, בלי כלום, הופכים אותו לגן ציבורי ולמועדון נוער נוסף שיהיה בשכונה.

יואל לביא: אני אומר לך, המניע שלי הוא 'תהיו בשכונה, אז אתם מפוקחים יותר טוב'.

יואל לביא: ושתיים, שלא יהיו טענות, בשביל מה אני צריך את הטענות?

יואל לביא: זה מוסיף לי משהו?

טלב אלסאנע: כמו שציינת גם, רוב הזמן אנשים לא נמצאים במערכת החינוך הפורמלית, אז ברגע שיש להם את המסגרות האלה, אז אפשר גם לכוון, אפשר גם לנווט, פיקוח על מה שמתנהל.

יואל לביא: אגב, אם אתה נכנס לבית ספר ג'ואריש, הוא מודל להוראה באמצעות מחשב.

יואל לביא: תעשה טלפונים, תעשה בדיקה, אני אתן לך את הטלפון של נוואל, אם אתה צריך.

טלב אלסאנע: הייתי אצל נוואל, ביקרתי אצלה, יש לה בית ספר גדול, צריך לתת לו את האפשרות להתרחב.

יואל לביא: מוציאים עוד גן ילדים משם, עכשיו אני מוציא עוד גן ילדים, כי בנינו גן ליד המתנ"ס, הוספנו גן נוסף ואז מתפנה עוד גן ויהיה עוד חדר לימוד, אבל רק בנייה של בית ספר זה יהיה הפתרון ההולם.

יואל לביא: ראית שם גינון, ראית שם את השיק, ראית שם את מגרש הספורט?

יואל לביא: ואם היינו מקבלים 10% ממה שלוד מקבלת, 10%- - - הנה, אני אומר לך עכשיו, תראה כמה, יותר משניים, יש פה גם- - -

טלב אלסאנע: רואים שאתה מצליח גם בלי הדבר הזה.

טלב אלסאנע: רואים שהתוצאות ברמלה- - -

יואל לביא: יש פה גם עדים כשרים.

יואל לביא: בוא נגיד שחלק פה עדים כשרים, כי ראיתי היום משהו בעיתון שיכול להיות שחלק מהעדים לא כשרים.

יואל לביא: יש פה גם עדים כשרים, מתוך הערמה.

יואל לביא: 10%.

יואל לביא: אני עכשיו הגשתי בג"צ נגד ממשלת ישראל, בשש השנים האחרונות לוד קיבלה 380 מיליון שקל- - -

טלב אלסאנע: היה טיפול נקודתי.

יואל לביא: כן, אני לא יודע איפה הנקודה.

יואל לביא: אני לא יודע כמה נוצל מתוך זה, אנחנו והם זה בלון אחד ארוך, אתה לוחץ במקום אחד, מתנפח במקום השני.

יואל לביא: אם אתה לא מטפל הדדית, אתה ממשיך להזיק, אתה לא פותר.

יואל לביא: זה ניסיון החיים שלי.

יואל לביא: אם לא ישימו את הדברים ששמים שם, אני לא חושב שצריך 380 מיליון שקל, שאף אחד לא יתבלבל, גם לוד עם 380 מיליון שקל, חבל על ההשקעה, חבל, כי אלה לא הכספים שצריך, צריך להיות מכוון עניינית למה אתה רוצה להשיג ולאורך זמן תשיג.

יואל לביא: אם אני מקבל 10%, 60% שלך, תגיד לי איפה לשים אותם.

יואל לביא: 11 קולות בוועדת הכלכלה או בוועדת הפנים ויש את זה.

קריאה: בוועדת הכספים.

יואל לביא: אני אומר, 11 קולות כולה, מה.

יואל לביא: אין בישיבה יותר מארבעה, ועדת כספים קצת יותר, ואני מביא לך כמה חבר'ה, אחד שקוראים לו אמנון כהן, לישיבה, כדי שיהיה עוד תגבור, ואני אביא לך דוד של עוד מישהו שחי פה, הדוד שלו, נגיד לו, 'תלך לוועדה להצביע- - -

טלב אלסאנע: אתה לא צריך להגיד את זה לפני כולם.

טלב אלסאנע: זו צריכה להיות תכנית סודית

יואל לביא: אתה יודע שיש פה דוד של מישהו שהוא חבר כנסת מאוד ידוע.

טלב אלסאנע: ברשותך, אני רוצה גם לשמוע סקירה מנציגים של המשרדים השונים לגבי הפעילות שמתבצעת כאן כדי לסכם, אלא אם יש דברים נוספים שמתוכננים.

טלב אלסאנע: אני אשמע את המשרד לביטחון פנים, לגבי הפעילות של המשטרה, לגבי נתונים, אחוזי הפשיעה.

שלומי שגיא: לגבי ההרגשה, אני אתן קצת נתונים כדי שההרגשה תאומת בעובדות.

שלומי שגיא: בין 2010 ל-2011 ירדנו בכמעט 7% ברמת הפשיעה ברמלה, מבחינת אחוזים זה המון.

שלומי שגיא: נכון לרבעון הנוכחי אנחנו בירידה של 5.7% ברמת האלימות אל מול רבעון קודם, כאשר יש פרמטרים שאנחנו יותר ויש פרמטרים פחות, אבל אנחנו משקיעים המון המון המון בתחום הנוער.

שלומי שגיא: אריה פה איתי, אנחנו כרגע בשיאו של פרויקט שנקרא מיל"ה (מובילים יחד למען הנוער), אנחנו מובילים 15 בני נוער שיש להם תיקים פליליים, ועל ידי פעילות שתימשך מספר חודשים, בסוף הפעילות מי שיוסמך, אנחנו מוחקים לו את התיק הפלילי, ומה שנקרא הוא חוזר חזרה לשגרה, מגויס לצה"ל וממשיך את חייו כרגיל.

שלומי שגיא: הקבוצה שכבר מתוכננת, הבאה, היא בתוך ג'ואריש, 15 בני נוער ערבים שאנחנו רוצים גם אותם לקדם.

שלומי שגיא: בכוונה בחרנו את ה-15, אנחנו קצת גולשים ל-18, אבל זה פרויקט מצוין שאנחנו מובילים אותו בתוך התחנה.

שלומי שגיא: יש גם תקציב של המשטרה לטובת הנושא.

שלומי שגיא: אנחנו פשוט לוקחים את אותם בני נוער שחלקם קיבלו תיק על עברה פעוטה ועל דברים קטנים ואנחנו רוצים לשקם אותם.

שלומי שגיא: אני מאמין מאוד שאם נשקם את הנוער אנחנו בעצם נשקם את דור העתיד וזו השאיפה שלי.

שלומי שגיא: יש את הפרויקט שדיברו עליו, סיירת ההורים, אנחנו עובדים מאוד מאוד חזק בפארקים בלילות, עם המצלמות של העירייה, עם הפרויקט של 'עיר ללא אלימות'.

שלומי שגיא: ביום שישי האחרון 29 אירועים של שפיכת אלכוהול.

שלומי שגיא: זה אומר שאנחנו מסתובבים בפארקים בהכוונה של המצלמות, המצלמות מכווינות אותנו בדיוק למי שמחזיק את בקבוק הוודקה- - -

עופר תודר: אגב, המוקד של כל המצלמות הוא כאן, עשרים מטר מכאן, בבניין העירייה, אפשר לראות אותו תיכף.

שלומי שגיא: בטלפונים ומכשירי קשר אנחנו מזהים חבורת בני נוער, נערות, נערים, שרק מחזיקים את הבקבוק, ישר אנחנו מזנקים אליהם, מגיעים ושופכים את האלכוהול.

שלומי שגיא: המטרה שלנו היא ברורה, מאז שיש את החוק הזה של שפיכת אלכוהול, עובדתית האלימות יורדת.

שלומי שגיא: בעיקר הוודקה, שזו מכה, ואנחנו מצליחים בזה, אנחנו מורידים ואז האלימות והוונדליזם יורדים.

שלומי שגיא: מעבר לזה יש שיתוף פעולה עם הרשות, אנחנו מאוד מאמינים בשיתופי פעולה.

שלומי שגיא: יש כאן ניידת משולבת, שזה פקח עם שוטר, והחל מ-1 ביולי עוד ניידת לקראת חודשי הקיץ, שהם מטפלים רק בעברות איכות חיים.

שלומי שגיא: מה זה עברת איכות חיים?

שלומי שגיא: כל נושא הקמת רעש, כל הנושא של שפיכת אלכוהול, אנחנו מטפלים בזה ביד חזקה.

שלומי שגיא: לדוגמה דוח הקמת רעש ודוח איכות הסביבה, 350 שקלים, הוא מגיע, ההורה חותם עליו בתחנה וכמו שאמר ראש העיר, אחר כך בבית אנחנו לא יודעים מה קורה, אבל אני בטוח שרובם לא חוזרים להקמת רעש וזה עובד.

שלומי שגיא: ההורים, שישלמו.

שלומי שגיא: לגבי בית הספר המקיף ארזים.

שלומי שגיא: רק הבוקר רבאב הייתה אצלי בפגישה, סיכמנו את שנת הלימודים האחרונה.

שלומי שגיא: אני אומר לך, מעבר לאירוע אחד שבו אני התערבתי אישית- - -

טלב אלסאנע: אתה יכול להשוות לעומת שנים קודמות?

שלומי שגיא: לעומת שנים קודמות, ממה שאני הבנתי, אני שנה וחצי בתפקיד, אני יכול להגיד לך שיש שקט מבית הספר המקיף.

שלומי שגיא: אנחנו עושים שם רבות, המשטרה בפנים, עם פעילויות נוער וכו', אבל גם כשהיה שם אירוע אחד של תקיפה, הגענו לשם עם 14 מעוכבים לתחנה, עשינו רעש שכל העיר שמעה, ואני אמרתי למנהלת של בית הספר ובכלל הנהלת בית הספר שאני הגב בנושא הזה ונתתי קדימויות אצלי בתחנה שאם מגיעים להתלונן, מורה או מנהלת או איש מהעירייה, הוא לא ממתין בתור והוא ישר ניגש להגיש תלונה ואנחנו מטפלים בזה בשיא החומרה.

שלומי שגיא: אפילו הבוקר רבאב טרחה להגיע אליי לתחנה, להגיש תעודת הוקרה לשוטרים על הפעילות.

יואל לביא: עוד דיברתי אתמול והנה זה כבר היום בכותרת ב-YNET.

שלומי שגיא: דבר אחרון בנושא הסמים, גם כאן יש לנו ירידה, בעיקר בסחר.

שלומי שגיא: טיפלנו כאן בתחילת השנה במספר מוקדים שהיו דווקא במגזר היהודי, אחד עם 17 עצורים, פעילות מאוד ענפה שאנחנו נמשיך.

שלומי שגיא: אבל בסך הכול, עוד פעם, העיקרון, לפחות מבחינתי כמפקד משטרה זה שיתוף הפעולה עם הרשות המקומית.

שלומי שגיא: אם יש רשות מקומית חזקה, כמו ברמלה, לנו, כמשטרה, הרבה יותר קל לעבוד, עם שיתופי פעולה עם המנכ"ל, עם ראש העיר ברמה שלי, עם מנהלת הרווחה, מנהלת אגף החינוך, ואז הדברים נראים אחרת.

טלב אלסאנע: לגבי הפרויקטים שקיימים, 'עיר ללא אלימות' וזה, זה עוזר, יש שיתוף פעולה ביניכם?

שלומי שגיא: ברור, 'עיר ללא אלימות' זה שלנו, זה של המשרד לביטחון פנים, יש כאן את הנציג, אריה אצלי בתחנה כמעט מדי יום, מקבל את כל הנתונים שהוא צריך, הוא עובד עם השוטרים שלי.

שלומי שגיא: פרויקט מיל"ה, שמובילים למען הנוער, יש שוטר שלי יחד עם אריה, אנחנו מובילים את זה יד ביד.

שלומי שגיא: אמרתי, בגלל שיתופי הפעולה על כל הפרויקטים שיש פה, סיירת ההורים, אני מקבל את סידור העבודה שלהם, אני יודע מתי הם עובדים, אני יודע איפה הם פועלים ואת הסיכומים.

שלומי שגיא: בסך הכול אנחנו בתחנה 126 שוטרים בתקן, אנחנו 116 מצבה פעילה ואנחנו לא רק רמלה, אנחנו רמלה, באר יעקב וכל יישובי גזר, השטח שלנו יותר גדול, אבל בתוך העיר אנחנו ממוקדים יותר ויש תוצאות.

שלומי שגיא: בג'ואריש אתה יכול לראות חודשים שלמים שאנחנו רק באים לבקר אנשים ויש לי שם נקודת משטרה קבועה, ואם יש משהו שצריך לטפל מטפלים, אבל בסך הכול מה שאמרת, ההפרש בין לוד לרמלה, ברמלה בקטע הזה המנהיגות חזקה, המנהיגות של המשפחות חזקה ויש עם מי לדבר שם.

עופר תודר: שתי הערות, ברשותך.

עופר תודר: קודם כל שאלת מה היה בשנים קודמות בבית ספר מקיף ערבי, כל יום היו קטטות, אני הייתי בתקופה הזאת, היו קטטות, היו סכינים, השנה באמת שנה נהדרת, שקטה, באמת יוצא מן הכלל.

טלב אלסאנע: המנהלת היא מנהלת מהשנה הזו.

טלב אלסאנע: היא לא הייתה מנהלת בשנה הקודמת.

עופר תודר: היא הייתה גם בשנה הקודמת, אבל בתקופות קודמות הייתה תחלופת מנהלים, היה רע מאוד.

עופר תודר: שתיים, שלומי לא כל כך ציין את זה, אבל חוץ מפעולות האכיפה שהוא עושה, חוץ מהפעולות המשותפות, יש להם גם פעולות הסברה בבתי הספר, אני מניח שיש לזה את התרומה הייחודית של זה.

שלומי שגיא: ימי שיטור קהילתי, עשינו גם במקיף הערבי ימי שיטור.

טלב אלסאנע: לגבי הרשות למלחמה בסמים, מה בדיוק הם עושים בפרויקטים ברמלה, איזה פרויקטים הם מבצעים, מקיימים?

סוזן בן עזרא: אני אייצג את המתאם שלנו, יואב, שעושה עבודה נפלאה כאן והוא נמצא מחוץ לעיר.

סוזן בן עזרא: העיר רמלה מאופיינת בפעילות ענפה עם המון שיתופי פעולה.

סוזן בן עזרא: אני יכולה להגיד מהיכרות עם העיר מלפני מספר שנים העיר עברה שינוי מדהים ורואים את זה.

סוזן בן עזרא: זה משהו שרואים אותו גם ברחוב וגם במערכת החינוך וגם בחינוך הבלתי פורמלי.

סוזן בן עזרא: הפעילות שלנו מאופיינת ברגישות תרבותית, היא נותנת מענה, אם זה מענה למגזר הערבי, למגזר הכללי, למגזר של עולים מחבר העמים ולמגזר האתיופי.

סוזן בן עזרא: כרגע יש לנו רכזת של המגזר של העולים מחבר העמים ויהיה לנו גם רכז למגזר האתיופי ורכז למגזר הערבי והכול תלוי תקציב.

סוזן בן עזרא: זאת אומרת ברגע שנקבל את התקציב אמורים להיות פה שני תקנים נוספים.

סוזן בן עזרא: מבחינת שיתופי הפעולה שלנו, יש שיתוף פעולה עם האכיפה, כל הקבוצות, קבוצות הנוער, פעילויות שונות, שפיכת אלכוהול, שרואים את זה בצורה מאוד מאוד יפה- - -

טלב אלסאנע: זה גרם לירידה משמעותית בשימוש באלכוהול?

טלב אלסאנע: כי זה חוק חדש שנכנס לתוקף.

שלומי שגיא: אני אגיד לך, היום כבר העסקים רובם סוגרים בשעה 23:00 כי הם יודעים שב-23:00 ודקה אני כבר מחפש אותם, וגם מכירת אלכוהול לקטינים.

שלומי שגיא: השנה אני צריך להביא מספר תיקים, אני לא עומד בזה, כי אין.

שלומי שגיא: אנחנו מבצעים מארבים ומעקבים אחרי העסקים כאן וזה מוריד.

שלומי שגיא: שפיכת האלכוהול בפארקים, ברור שזה מוריד, האנשים הולכים הביתה פחות שיכורים, אז יש פחות ונדליזם.

עופר תודר: תחנת רמלה זוכה כתחנה מצטיינת של מחוז מרכז.

סוזן בן עזרא: יש שיתוף פעולה עם הרווחה, אנחנו מפעילים גם קבוצות למניעה והסברה וגם כרגע שיקום תעסוקתי למכורים נקיים, זה פרויקט מאוד גדול.

סוזן בן עזרא: עם החינוך כמובן שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה, החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי, בפורמלי, מקיימים מערכי שיעורים בכל שכבות הגיל, יחד עם כישורי חיים עם שפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי), בחינוך הבלתי פורמלי כמובן כל פעילויות הקיץ שראינו, כל התכניות שראש העיר הציג במצגת הן בשיתוף פעולה איתנו, כאשר התכנים של הרשות מיוצגים בתוך המערך.

טלב אלסאנע: לגבי מענה שניתן למכורים.

טלב אלסאנע: אנחנו ביקרנו כאן אז, היה ביקור מיוחד לגבי המשטרה והאכיפה, איזה מענה ניתן כאן ברמלה לגבי איתור מכורים, טיפול?

סוזן בן עזרא: אני יכולה להגיד שמבחינת הרשות למלחמה בסמים- - -

טלב אלסאנע: משרד הרווחה.

סוזן בן עזרא: אני רק אציין את סיירת ההורים שצוינה- - -

טלב אלסאנע: חוץ מסיירת ההורים, אנשים שנמצאים כדי- - -

סוזן בן עזרא: בסוף דבריי שכחתי לציין את סיירת ההורים, שיש פה רכז נהדר שמוביל פה פעילות יפהפייה בשיתוף פעולה עם 'עיר ללא אלימות', רציתי רק לשבח את הרכז שלא נמצא כאן.

שלמה כהן: יש לנו יחידה לטיפול בנפגעי סמים.

שלמה כהן: היחידה כוללת 4.5 תקנים של עובדים שמטפלים היום בערך ב-90 מטופלים מבוגרים, בנוסף יש עובדת שעובדת אך ורק עם נוער, גם במשרה מלאה, יש כרגע, נדמה לי, 12 נערים מטופלים אצלה.

אילנה שנבל: צריך להוסיף שההגדרה היא בעצם נערים שמשתמשים, לא מגדירים ילדים עד שהם בוגרים כמכורים.

שלמה כהן: בנוסף אנחנו גם יש תקציב מיוחד לתחנות טיפוליות, למרכזי יום אזוריות, יש לנו מרכז יום ברחובות שאנחנו עובדים איתו.

שלמה כהן: יש פה פעילות די ענפה שכוללת גם כאן טיפול קבוצתי, כמובן בדיקות שתן פעמיים בשבוע, שיחות טיפוליות.

שלמה כהן: כרגע היחידה עוברת שיפוץ מסיבי בעקבות שרפה שקרתה ביחידה.

אילנה שנבל: המרכז נשרף, לא ברור אם הוא הוצת או אירעה שרפה והוא בתהליך שיפוץ אחרונים, תוך חודש הם יחזרו, אבל הם ארבעה חודשים מחוץ למקום.

שלמה כהן: אני חושב שבסך הכול יש פה מענה טוב לטיפול בסמים.

טלב אלסאנע: ומי שנזקק לגמילה?

שלמה כהן: גמילה פיזית, זה מופנה לאשפוזיו של משרד הבריאות.

טלב אלסאנע: באיזה מקום?

שלמה כהן: עד היום היה בקרית שלמה, אם אתה מכיר.

שלמה כהן: כרגע הם לא זכו במכרז, זה עבר למשהו בצפון, ליחידה אחרת, אבל אנחנו מקפידים להפנות לאשפוזיות ברישיון של משרד הבריאות.

שלמה כהן: באזור המרכז עכשיו יש פחות כאלה, יש באשדוד ויש בצפון.

סוזן בן עזרא: הרשות למלחמה בסמים מממנת אשפוזיות לעולים מחבר העמים כרגע, גם באשדוד וגם בשאר האשפוזיות באברבנאל, ברנסנס.

טלב אלסאנע: לגבי החינוך הלא פורמלי, רצית להוסיף משהו, או בכלל.

אילן שמש: רמלה היא עיר מצטיינת בחינוך הבלתי פורמלי.

אילן שמש: הייתי פה לפני חודש בוועדה שעסקה בנושא של הפרס.

אילן שמש: זה חינוך בלתי פורמלי בתוך בתי ספר, מנהיגות, התנדבות, כל הדברים האלה, ומחוץ לבתי הספר מועדונים, תנועות נוער, בלילות בוודאי, בשיתוף פעולה מדהים עם כל מיני שירותים.

אילן שמש: על זה אפשר לדבר הרבה וזה נכון.

אילן שמש: אני רוצה לציין נקודה שצריכה שיפור וכיף להגיד את זה שיש משהו שאפשר לשפר, כי בכל זאת זו עיר שעושה.

אילן שמש: בשנה שעברה היה לנו פרויקט תעסוקה לנוער, מדהים ביופיו, גרם לי להזיל דמעות, לכל עובד של בנק לאומי היום יש לוח שנה של קבוצה שעסקה בפרויקט תעסוקה פה, 10,000 כאלה, זה העסיק במשך חודשיים קבוצה לא פשוטה של נערים מנותקים, אתיופים, קיבלו שכר יפה ויחד עם זה לימדו אותם לעבוד.

אילן שמש: כל הנושא הזה של תעסוקת נוער לא התרומם מספיק ברמלה.

אילן שמש: למה אני אומר לא התרומם מספיק ברמלה?

אילן שמש: בהשוואה למקומות אחרים.

אילן שמש: יש מיזמים עסקיים, יש דברים כאלה מאוד יפים שאני יודע שיש גם דין ודברים בנושא הזה עם רמלה, יש טעם טוב במה שנעשה ואני מאוד רוצה לנצל את הפורום הזה דווקא בגלל שאנחנו באמת עיר מצוינת מבחינת ה- - -

איילת כהן: אני חייבת לעדכן אותך, לפני שבוע עשינו פעם ראשונה יריד תעסוקה לנוער, מגיל 16, לקראת הקיץ, הבאנו לפה- - -

אילן שמש: אנחנו רוצים מיזם תעסוקתי של גינון, אנחנו רוצים שהעירייה תיתן- - -

איילת כהן: רגע, שנייה, אתה נכנס למקום- - -

אילן שמש: יש לנו הרבה דרישות כי אתם טובים.

אילן שמש: אני אומר שוב, אתם טובים, אם לא הייתם טובים לא הייתי א אליכם.

איילת כהן: אז יריד תעסוקה עשינו עם מקומות השמה.

איילת כהן: בשביל שנוכל לראות שהילדים מועסקים לקחנו את מספרי הטלפון בשביל לבדוק באמת שאכן אותם בני נוער אכן מועסקים.

איילת כהן: יריד גינון, גם זה עכשיו אנחנו- - -

אילן שמש: זה מיזם עסקי.

איילת כהן: מיזם עסקי של גינון, בחסות של ראש העיר, שאמרו שאנחנו ניקח מקומות גדולים לבתים של קשישים ואותם בני נוער יילכו ויטפחו את הגינות האלה של ה- - -

אילן שמש: זה קיים באשדוד, זה קיים ב- - -העירייה נותנת את הזיכיון, החבר'ה לומדים גננות, כשיתבגרו זו הכשרה.

אילן שמש: זו הכשרה של בני נוער, הם מקבלים משכורות, אלה דברים מאוד יפים שערים מוצלחות עושות ורמלה יכולה.

טלב אלסאנע: רבותיי, אם יש מישהו שרוצה מהנוכחים להוסיף, הערות?

אילנה שנבל: אני הייתי רוצה להוסיף.

אילנה שנבל: החינוך הלא פורמלי זה קטע אחד מרצף של- - -

טלב אלסאנע: ברשותכם, ראיון קצר וחוזר.

טלב אלסאנע: אנחנו ממשיכים.

אילנה שנבל: בני הנוער, במסגרת החינוך הפורמלי רוב הילדים נמצאים בחינוך הפורמלי ומגיעים להישגים כאלה ואחרים, יש גם להם את המנה נגד אלימות בבתי הספר והם מוחזקים.

אילנה שנבל: בחינוך הלא פורמלי, בסיכומו של דבר מי שרוצה ומי שהוריו רוצים מגיע.

אילנה שנבל: קצה הרצף לא מגיע, לקצה הרצף צריך ללכת ולחפש אותו ולחזר אחריו- - -

טלב אלסאנע: ושם חשוב להגיע.

אילנה שנבל: כן, אבל בשביל זה כל המשרדים, גם החינוך, גם הרווחה, גם ביטחון הפנים, צריכים תקנים, צריכים אנשים שיעשו את זה.

אילנה שנבל: כל פרויקט לאומי או אחר שמקימים, בכסף הזה אם היו מתקננים באופן קבוע בתקינה ברשויות, לדעתי היינו מגיעים להישגים טובים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אנחנו יכולים לסכם.

טלב אלסאנע: לסיכום הישיבה אני רוצה לציין שגם מהסקירה ששמענו מראש העיר, במיוחד מראש העיר, ההתרשמות היא שהעיר רמלה עושה רבות בתחום החינוך הלא פורמלי כדי להגביר את המודעות, גם כדי להתמודד עם התופעות החברתיות השליליות, במיוחד העניין של אלימות, וההתרשמות היא שאכן יש ירידה, הן בעניין של סמים, סחר, שימוש וכל התופעות השליליות, ואנחנו היום קיבלנו את ההוכחה לכך שזה לא מקרי אלא תוצאה של עבודה שיטתית והירתמות מערכתית של כל הגורמים, מבחינת גורמי הממשלה השונים שמעורבים, אבל גם מבחינת הקהילה, ואנחנו מברכים על שיתוף הפעולה.

טלב אלסאנע: הוועדה ממליצה בפני משרד האוצר, בפני הממשלה, לתקצב את העיר רמלה כעיר מעורבת, שיש בה גם ערבים וגם יהודים ביחד וחשוב גם להרים את רמת החיים ואיכות החיים כדי שהיא תהיה גם שוויונית וזה יעזור להצלחת העיר לגבי כל תושביה.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים חשיבות רבה לעזור לעירייה שעושה מאמץ רב בתחום הזה, הן מבחינת המשאב האנושי, הן מבחינת הנוער והן מבחינת התשתיות, התשתית הפיזית בעיר רמלה.

טלב אלסאנע: אני גם אפעל, יחד עם חבריי, להביא את העניין לדיון בוועדת הכספים כדי לשאול מדוע כאן לא מתייחסים באופן הראוי כמו שמתייחסים לערים מעורבות אחרות, מה הסיבה להבחנה, מה גם שיש הצלחה, הצלחה זה לא אומר שצריך להזניח, אלא מי שמצליח צריך לעודד אותו שימשיך בהצלחה, כי אסור שתהיה רגרסיה והתוצאות יהיו שליליות.

טלב אלסאנע: אני מודה לכל המשתתפים ואני מאחל הצלחה.

טלב אלסאנע: נהיה בקשר.