ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1122, 2012-06-19 11:50

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום תקנות ניירות ערך (אגרה שנתית) (חיתום) (חתימה ודיווח אלקטרוני), התשע"א - 2012.

משה גפני: תקנה 27 לתקנות הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (בקשה לרישיון, בחינות, התמחות ואגרות), התשע"א – 2011 ותקנות ניירות ערך (אגרה שנתית)(הוראת שעה)(תיקון), התש"ע-2009.

משה גפני: מה אתה מראה שם?

פניה קירשנבאום: זאת הכתבה של תומר שמנסה לגלות איפה אנחנו משקיעים את הכסף ואני כבר אמרתי שאני מציעה למשל שכל מי שרוצה לדעת איפה מוציאים כסף, שיעבור פריימריס, ייכנס לכנסת ויציג את הצעת החוק.

משה גפני: כבר קיימנו דיון או אפילו שני דיונים בנושא שעל סדר היום.

משה גפני: אני רוצה להתמקד בנושא של האגרות ולא להיכנס לנושא הבחינות.

משה גפני: אני מבין שהנושא הזה גם מאוד חשוב לכם.

שגית אפיק: זה הנוסח שכרגע מונח.

משה גפני: אני פשוט חוזר על מה שהיה בישיבות הקודמות.

משה גפני: אני רוצה להתמקד בזה ולהגיע לסיכום העניין.

משה גפני: אני מקדם בברכה את מנהל הרשות לניירות ערך, פרופסור שמואל האוזר.

משה גפני: אני חושב שזאת פעם ראשונה שאתה מגיע אלינו לדיון.

טמיר כהן: לא.

טמיר כהן: הוא כבר היה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: בכל אופן, אני מקדם אותך בברכה.

משה גפני: יש לך כאן נציגה, חבל לך על הזמן.

משה גפני: בבקשה, הבמה לרשותך.

שמואל האוזר: תודה אדוני.

שמואל האוזר: אני באמת מעריך את הדיון הזה.

שמואל האוזר: הרשות פועלת מכוח כמה חוקים שאתם כולכם מכירים אותם והתקציב שלה מאושר על ידי ועדת הכספים, גם ההכנסות וגם ההוצאות.

שמואל האוזר: ברוח התקופה הזאת, רוח עליה דיברתם גם בדיון הקודם, כאשר מדובר כאן על מצב שהוא לא פשוט, ההצעה שלנו שמונחת על שולחנכם היא לבוא עם הקלות גם לגופים המפוקחים ואנחנו מקווים שההקלות האלה יבואו בסופו של דבר גם על המשקיעים עצמם.

שמואל האוזר: זאת באמת תקופה שהיא קשה, מאתגרת והסיכונים הם לא פשוטים, הם מאיימים גם על הגופים המפוקחים וגם עלינו.

שמואל האוזר: אני מזכיר לחברי הוועדה שאנחנו לא נסמכים על תקציב הממשלה אלא אנחנו נסמכים אך ורק על התקציב של הגופים המפוקחים כפי שמקובל בכל העולם.

שמואל האוזר: התקציבים שלנו מבוססים על אותן אגרות אותן אנחנו משיתים על הגופים המפוקחים.

שמואל האוזר: בתקופה הזאת סברנו, בהתחשב במצב בשוק, שיש מקום לעשות הקלות.

שמואל האוזר: ההצעה שמונחת לפניכם באה להקל באופן רוחבי, לעשות הנחה של ארבעים אחוזים באגרות אותן אנחנו משיתים על הגופים המפוקחים.

שמואל האוזר: זאת הנחה מאוד משמעותית שהמשמעות שלה היא גם שאנחנו נכנסים לתקציב גירעוני אבל התקציב הגירעוני הזה הוא מדוד וצריך לזכור שהוא כמובן מבוסס על נתונים של היום ודברים יכולים להשתנות לרעה גם אצל הרשות משום שההכנסות שלנו הן גם פונקציה של הפעילות של אותם גופים מפוקחים.

שמואל האוזר: זאת נקודה חשובה כי אנחנו מניחים שההכנסות הן לפי ההכנסות של היום ויכול שהן יורעו.

שמואל האוזר: למרות זאת אנחנו מציעים כאן שבתקופה של חמש שנים, אנחנו מתחייבים כאן להפחתה לא רק השנה אלא בחמש השנים הקרובות, ארבעים-ארבעים אחוזים, שלושים-שלושים אחוזים ועשרים אחוזים.

שמואל האוזר: זה היה אחרי דיונים שהיו כאן

שמואל האוזר: עם כל הגופים המפוקחים, גם סביב השולחן הזה וגם אתה כיושב ראש פנית אלינו לעשות את הדברים ואכן עשינו אותם כפי שהצעת.

שמואל האוזר: לכן ההנחות הן על פני כמה שנים.

שמואל האוזר: בהזדמנות הזאת אנחנו גם מבקשים לתקן עוולה אחת, איזו אנומליה שהייתה בשוק, וזה לגבי יועצי השקעות ומנהלי תיקים.

שמואל האוזר: השינוי שאנחנו עושים הוא בעיקר עבור הגדולים כי עבור הקטנים אנחנו לא משנים באופן משמעותי.

אבישי ברוורמן: למה אתה מתכוון בגדולים?

שמואל האוזר: אני תכף אסביר למה אני מתכוון.

שמואל האוזר: אנחנו מתכוונים שכל הגופים שהם עד חמישים מיליון משלמים מינימום 5,000 שקלים ומי שמעל חמישים מיליון, אחד חלקי שלושים אלף משווי הנכסים המנוהל ומקסימום 600 אלף.

שמואל האוזר: המשמעות היא שיש כמה גופים גדולים מאוד שמנהלים מאות או עשרות מיליארדי שקלים והם עד היום משלמים כמו בודד, 5,000 שקלים.

שמואל האוזר: הם יצטרכו לשלם יותר.

שמואל האוזר: זה שינוי מאוד משמעותי לעומת מה שהיה.

שמואל האוזר: לגבי הגופים הקטנים, זה עדיין נשאר סכום של 5,000 שקלים ואני מזכיר לכם שאלה 5,000 שקלים לפני ההפחתה כי ההפחתה תחול.

שמואל האוזר: גם הגופים שישלמו מקסימום 600 אלף שקלים, אלה ארבעים אחוזים פחות, וגם הפרטים ומנהלי התיקים הקטנים שמשלמים פחות או 5,000 שקלים, מדובר על ארבעים אחוזים פחות.

שמואל האוזר: גם מהם אנחנו גובים.

שמואל האוזר: כלומר, אנחנו מתקנים את האנומליה.

שמואל האוזר: בפועל המשמעות היא תקציב גירעוני של ארבעים מיליון שקלים ברשות.

שמואל האוזר: זה תקציב גירעוני שכבר נמשך משנה קודמת.

שמואל האוזר: כבר בשנה הקודמת התיק העודף שנמסר לנו ירד בארבעים מיליון שקלים והוא ימשיך לרדת כל שנה בארבעים מיליון.

שמואל האוזר: צריך לזכור שאנחנו צריכים להגדיל את זה.

שמואל האוזר: אלה מאתנו שהם פחות צעירים זוכרים שהייתה תקופה שלרשות לא היה כסף ולא היה מהיכן לקחת.

שמואל האוזר: אנחנו חייבים שתהיה איזושהי כרית ביטחון ועל כך נבנה התקציב במשך שנים.

שמואל האוזר: למרות זאת אנחנו באים ואומרים בתקופה הזאת שיש מקום להוריד את זה להיקפים יותר סבירים שהמשמעות שלהם סדר גודל של ארבעים מיליון שקלים בשנה.

פניה קירשנבאום: אני לא מבינה איך זה בסוף יגולגל למשקיעים.

פניה קירשנבאום: איך המשקיעים ירגישו את ההטבה?

פניה קירשנבאום: זה רק ליועצים ולמנהלי התיקים.

פניה קירשנבאום: אתה אמרת בדבריך שאתה מקווה שאם אתה תקל עם האגרות, בסופו של דבר הצרכנים שלהם ייהנו מההטבה הזאת.

פניה קירשנבאום: אני לא מבינה איך הצרכן הסופי ייהנה מההטבה הזאת.

משה גפני: לחברת ההשקעות יהיו תוצאות.

פניה קירשנבאום: אז מה?

פניה קירשנבאום: היא לוקחת ממנו פחות אחוזים על ניהול תיק?

משה גפני: כן.

פניה קירשנבאום: אתה לא נראה נאיבי.

שמואל האוזר: זאת שאלה חשובה ונכונה.

שמואל האוזר: מה שאנחנו עושים, אנחנו מנסים לגרום לכך שתהיה תשתית כזאת שהתחרות תגבר.

שמואל האוזר: השמירה הזאת על אגרות יחסית נמוכות תגרום לכך שלפחות יש להם את היכולת להתחרות עם השוק.

שמואל האוזר: יש בכל זאת הרבה מאוד מנהלי תיקים.

משה גפני: הוא הוציא אותי מזה בשלום.

פניה קירשנבאום: הוא יכול להיות פוליטיקאי.

שמואל האוזר: דווקא אני מקבל כאן שיעור יפה מאוד.

משה גפני: אגב, יש מישהו שמתנגד למה שהוא אומר?

רן ונגרקו: איגוד הבנקים.

משה גפני: רונן, גם אתה מתנגד?

רונן סולומון: כן.

משה גפני: התנגדות רצינית?

רונן סולומון: אנחנו נציג את ההתנגדות.

רונן סולומון: אני לא יודע עד כמה היא רצינית.

רונן סולומון: אתה תחליט.

משה גפני: הלכנו לפשרות.

רונן סולומון: נכון, הלכנו לפשרות אבל נאמר את הדברים.

משה גפני: איגוד הבנקים, בבקשה.

רן ונגרקו: כל מה ששמענו כאן, כנראה לא רלוונטי לנו כי ליועצים בבנקים התקנות האלה מכפילות את סכום האגרה.

רן ונגרקו: היועצים, במקום לשלם 700 שקלים, ישלמו 1,400 שקלים.

משה גפני: אנחנו מדברים על שני סוגים.

משה גפני: אנחנו מדברים על הרישיון ואנחנו מדברים על מה שרן מדבר עליו.

שמואל האוזר: זה היחיד.

דניאל אילון: כולם מדברים על אגרה שנתית של בעל רישיון, יועץ.

משה גפני: עד היום שילמתם 700 שקלים והיום תשלמו 1,400 שקלים.

רן ונגרקו: כן.

רן ונגרקו: פי שתיים.

משה גפני: אבל הבנק ישלם את זה.

ציון פיניאן: זה לא נורא.

ציון פיניאן: גם העמלות שלכם גבוהות.

משה גפני: לכן אמרתי הבנקים.

ציון פיניאן: זה לא נורא.

ציון פיניאן: אני הייתי נותן לכם לשלם 2,800 שקלים.

ציון פיניאן: אני כבר אומר לך שאני אצביע על זה ואגייס רוב.

משה גפני: רן, הסכום הזה יגולגל על הבנק.

משה גפני: הבנק לא ירגיש בו.

משה גפני: הוא לוקח את זה כמו שציון אומר, מהעמלה.

רן ונגרקו: אני לא באתי לכאן כדי להתווכח על מיליון, שניים או שלושה מיליון למערכת הבנקאית.

פניה קירשנבאום: אם בבנק יש מאה יועצים והוא משלם 1,400 על כל יועץ, הוא צריך לשלם 1,400 כפול מאה.

רן ונגרקו: יש בנקים עם אלף יועצים.

פניה קירשנבאום: או שזה פר תיק השקעות.

פניה קירשנבאום: אני לא יודעת איך זה הולך ואז משלמים לפי הגודל של התיק, חמישים מיליון ומעל זה.

שמואל האוזר: לא.

שמואל האוזר: הבנק לא נופל בתחום של בית השקעות אלא הוא עומד בפני עצמו.

שמואל האוזר: בעולם הזה הוא דומה ליועץ השקעות יחיד כי הבנק עצמו לא מפוקח על ידינו כבית השקעות אלא רק יועצי השקעות ועליהם אנחנו משיתים בדיוק את אותה אגרה כפי שמושתת על יועץ יחיד.

פניה קירשנבאום: הוא ישלם 1,400 כפול מאה?

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: כפול מספר היועצים שהוא מעסיק בבנק.

שגית אפיק: הוא לא בית השקעות והוא לא משלם אגרה כבית השקעות אלא הוא משלם אגרה עבור בעלי הרישיונות שעובדים אצלו.

פניה קירשנבאום: דרך אגב, אין לי ניירות ערך של שום בנק ושתומר ישמע את זה.

פניה קירשנבאום: אני בכל זאת רוצה להבהיר שאין לי ניירות ערך.

משה גפני: לפני שכתבת את הכתבה הזאת, הסתפרת?

משה גפני: אתה נראה כמו חרדי.

פניה קירשנבאום: שואלים אותי אם בעלי עובד בביטוח כי אני מתעסקת בביטוח ואיזה ניירות אני מייצגת.

פניה קירשנבאום: למען ההבהרה, אני מבזבזת את כל הכסף ואין לי ניירות ערך ובעלי לא עובד בביטוח.

אבישי ברוורמן: במקום לדון, דנים בתומר אביטל.

משה גפני: מה הוא כתב עלי?

שכיב מוראד שנאן: שאתה דווקא בסדר.

שכיב מוראד שנאן: אתה לא חשפת את ניירות הערך שלך, אבל אם תהיה הוראה כללית בחקיקה, אין לך בעיה לחשוף.

קריאה: יש שם תמונה יפה שלך.

משה גפני: אם יש תמונה יפה, הכתבה בסדר.

משה גפני: תכתוב מה שאתה רוצה.

פניה קירשנבאום: אני לא מייצגת בנקים.

פניה קירשנבאום: בזמנו כאשר הפרדנו בוועדת בכר והוצאנו את כל קופות הגמל, רצינו דווקא לעודד יועצים בבנקים.

פניה קירשנבאום: אני הראשונה שהובלתי חוק להוריד עמלות בנקים, כך שאני לא חושבת שהם מסכנים ואומללים, אבל אם אני מסתכלת על זה ישירות לנקודה הזאת, הייתה מדיניות של עידוד יועצי השקעות בבנקים ועכשיו אני לא יודעת אם זה בגדר המדיניות.

שמואל האוזר: אני אשיב לך.

שמואל האוזר: קודם כל, הבנקים לא מוגדרים כבית השקעות.

שמואל האוזר: לו היו מוגדרים כבית השקעות, היו משיתים עליהם עלויות הרבה יותר גבוהות, אנחנו כרשות.

שמואל האוזר: אולי בנק מסוים ישלם פחות אבל בנק אחר היה משלם יותר אבל אנחנו כרשות היינו לוקחים יותר כסף והמערכת הבנקאית הייתה משלמת יותר, לו הם היו נחשבים כבית השקעות.

שמואל האוזר: הם לא נחשבים כבית השקעות אלא הם נחשבים בנק.

שמואל האוזר: זה אפרופו ועדת בכר.

שמואל האוזר: אנחנו נמצאים בעולם משפטי בו הם נחשבים כיועץ יחיד וכיועץ יחיד הם לא שונים מאף אחד אחר.

אבישי ברוורמן: פניה אומרת שיש שתי אפשרויות.

אבישי ברוורמן: אם היו נופלים בקטגוריה של בית השקעות לאור העובדה שהם שחקנים גדולים, האגרה הייתה איקס.

אבישי ברוורמן: עכשיו, כשלבנק מסוים יש מאה או 150 יועצים, זה כפול הסכום.

אבישי ברוורמן: איזה מספר יותר גדול?

שמואל האוזר: ברשותך, אני אקדים ואומר שתדעו לכם שתשומות הפיקוח על הבנקים גדולות לאין ערוך מכל יועץ אחר.

שמואל האוזר: אם לוקחים את זה כנגד זה, זה קודם כל.

שמואל האוזר: הדבר השני, לו היינו מחשיבים את זה כבית השקעות, האגרה שהיו משלמים סך הכול הבנקים הייתה יותר גדולה מאשר הם משלמים היום.

שמואל האוזר: אם אני לוקח את הסכום פר משקיע.

משה גפני: רן, תמשיך.

רן ונגרקו: אני רוצה להזכיר שאנחנו לא בתי השקעות אלא אנחנו יועצים אובייקטיביים.

רן ונגרקו: הבנקים לא מנהלים יותר נכסים פיננסיים של הלקוחות שלהם.

רן ונגרקו: האגרה שאמורה להיות מושתת על הבנקים, בסך הכול של 5,000 שקלים שזה כמו על חברת ייעוץ רגילה.

משה גפני: יועץ רגיל.

רן ונגרקו: כן.

רן ונגרקו: מה שקורה זה שפשוט יש כאן רגולטור שיש לו כוח.

משה גפני: תסביר לנו למה יועץ שיושב בבנק צריך לשלם פחות מיועץ שיושב בבית השקעות.

רן ונגרקו: הוא לא צריך לשלם פחות.

רן ונגרקו: הוא צריך לשלם בדיוק אותו הדבר.

משה גפני: כמו יועץ רגיל שמשלם 1,400.

רן ונגרקו: לא.

רן ונגרקו: יועץ רגיל משלם 750 שקלים.

קריאה: לא, רק בבית השקעות.

רן ונגרקו: יועץ שעובד במקום, שכיר.

רן ונגרקו: אני מדבר על שכירים ולא על מישהו שהוא עצמאי ומרוויח רמות שכר אחרות ויש לו תשואת עבודה.

רן ונגרקו: אני מדבר על שכירים.

רן ונגרקו: שכיר במקום אחר משלם 700 שקלים.

משה גפני: זאת הטענה?

רן ונגרקו: כן.

משה גפני: יש לך עוד משהו לומר?

רן ונגרקו: כן.

רן ונגרקו: אני לא באתי לכאן בכל הכבוד לדבר על שניים או שלושה מיליון שקלים.

רן ונגרקו: אני באתי גם לומר – ואני אמרתי את זה גם בדיונים קודמים – שבשנתיים האחרונות יש עודף רגולציה וזה אומר כסף.

רן ונגרקו: זה המון כסף.

רן ונגרקו: לפני חודשיים בוועדה כאן אושרו תקנות של דוחות שזה למעשה הטיל על כל אחד מהבנקים סכומים של מיליוני שקלים.

משה גפני: כמה כסף יצא בסוף מהוועדה?

רן ונגרקו: מיליונים.

משה גפני: בכמה זה הגיע לכאן ובכמה זה יצא?

רן ונגרקו: זה נכנס ויצא בדיוק אותו הדבר מסיבה פשוטה, שיושב ראש הוועדה הנכבד שלח אותנו לדבר עם הרשות, לנסות לסגור הסכמה וסגרנו הסכמה.

רן ונגרקו: ההערכה היא שפר בנק מדובר על סדר גודל של חמישה מיליון שקלים.

ציון פיניאן: הגעתם להסכמות?

רן ונגרקו: הגענו להסכמות.

ציון פיניאן: כמה זה היה בלי ההסכמות?

רן ונגרקו: אותו דבר.

רן ונגרקו: אנחנו הגענו לסיכום.

שגית אפיק: דניאל תאמר עם מה נכנסתם ועם מה יצאתם.

דניאל אילון: תקנות הדוחות שאושרו לאחרונה, עוד לא יבש הדיו, כולנו עוד זוכרים את ההיסטוריה שלהן.

דניאל אילון: עשינו תהליך כל כך ארוך מולכם שכיווץ באופן דרמטי את מה שהונח על השולחן מלכתחילה.

דניאל אילון: היו כיווצים נוספים עוד בדיון האחרון כאן.

משה גפני: איזה פרקים ירדו?

שגית אפיק: פרק ג'.

שגית אפיק: ירד פרק שלם.

דניאל אילון: נתחים.

רן ונגרקו: דניאל, אני חולק לגמרי על מה שאת אומרת.

רן ונגרקו: זה ממש לא נכון.

משה גפני: אפשר להוציא את הפרוטוקול.

רן ונגרקו: זאת בדיוק הבעיה, אפשר להוציא את הפרוטוקול.

שגית אפיק: זה חל רק לגביכם?

רן ונגרקו: זה חל לגביהם.

שגית אפיק: כל הפרק שירד בוועדה.

קריאה: זה היה לגבי מנהלי תיקים.

רן ונגרקו: אנחנו מתריעים כבר זמן רב בפני רשות ניירות ערך, כולל יושב ראש הרשות, על תהליך מאוד מסוכן שקורה למערך הייעוץ הבנקאי.

רן ונגרקו: לצערי הייעוץ הפנסיוני בבנקים, מסיבותיו שלו, בתהליך דעיכה מדאיג.

רן ונגרקו: זה אומר שגברת כהן מחדרה, כשהיא נכנסת לסניף שלה בחדרה, את היועץ הפנסיוני כבר לא תמצא שם אלא תצטרך לכתת רגליה לסניף בתל אביב.

רן ונגרקו: אנחנו מאוד חוששים ואנחנו מתריעים על זה בכל מקום אפשרי, שהתהליך המדאיג הזה קורה ומתחיל לקרות גם בייעוץ הזה.

רן ונגרקו: מה שקורה זה שהרשות מטילה עלינו אין ספור הוראות, חוזרים, תקנות והנחיות וכל דבר כזה עולה כסף.

רן ונגרקו: באופן טבעי, דבר כזה כשהוא מתחיל להיות לא כדאי, יש דעיכה.

רן ונגרקו: זאת דוגמה קלאסית לבוא ולומר שהבנקים יסתדרו, נכפיל להם, הם ממילא משלמים לעובדים שלהם ונכפיל להם.

אבישי ברוורמן: הדלתא הזאת של הממוצע, כמה היא יועצים יש בבנק?

משה גפני: 3,500 יועצים בכל הבנקים בישראל.

רן ונגרקו: 4,000 יועצים.

רן ונגרקו: מדובר בעוד שלושה מיליון שקלים שאין שום סיבה להוסיף.

משה גפני: 3,500 יועצים בכל הבנקים.

רן ונגרקו: אנחנו נמצאים מאז חוקק החוק – מעל 15 שנים או אפילו עשרים שנים – ופתאום הם מצאו סיבה להכפיל לנו את הסכום.

אבישי ברוורמן: פניה אמרה בלחש שיורידו קצת את המשכורת של מנכ"לי הבנקים וכבר זה יסתדר.

ציון פיניאן: יהיה להם עודף.

טיבי רבינוביץ: חבר הכנסת גפני, אם אפשר להתייחס.

משה גפני: בבקשה.

טיבי רבינוביץ: אני חושב שצריך להידרש לעוד שתי סוגיות.

טיבי רבינוביץ: האחת, אם הרשות מבקשת בהוראת שעה לתת הנחות כאלה ואחרות ליועצים, איזו סיבה יש לבקש להעלות באופן פרמננטי את האגרה ואחר כך לתת הנחות?

טיבי רבינוביץ: מלכתחילה אין צורך בהנחות.

טיבי רבינוביץ: אם יש צורך תקציבי דחוף, ולדעתי גם את זה אתה צריך לבחון, באמצעות האגרות הרשות יכולה לפתור אותו, מילא אבל אני לא בטוח שזה המצב.

משה גפני: פרופסור האוזר, בבקשה.

משה גפני: תתייחס בעיקר לנקודה הזאת של עודף רגולציה והתשלום.

שמואל האוזר: קודם כל, אני רוצה לומר שבסופו של דבר צריך לזכור שאנחנו מורידים ארבעים אחוזים.

שמואל האוזר: צריך לקחת את זה בחשבון כי זה לא יש מאין.

שמואל האוזר: אם אתה מוריד לבנקים, אתה צריך להוריד גם מהארבעים אחוזי הנחה.

שמואל האוזר: אתה לא יכול לעשות אחרת.

שמואל האוזר: דבר שני.

שמואל האוזר: צריך להבדיל שוב בין יועץ יחיד או עסק כיחיד לבין בית השקעות לבין בנק.

שמואל האוזר: אלה שלושה דברים שונים.

משה גפני: מה ההבדל?

שמואל האוזר: כשאתה מדבר על בית השקעות, היועץ משלם 760 שקלים אבל בית ההשקעות יכול לשלם בין 5,000 ל-600 אלף שקלים.

שמואל האוזר: כשאתה לוקח יועץ יחיד כעסק יחיד, הוא משלם 1,500 שקלים בלבד.

שמואל האוזר: כשאתה לוקח בנק, בנק בעניין הזה הוא כמו יועץ יחיד כי הוא לא משלם את השאר.

שמואל האוזר: אם הוועדה הייתה אומרת שנחשיב את זה כמו בית השקעות - אני לא מציע לעשות את זה כי זה כבר שינוי מאוד גדול והוא נוגע להמון בעיות אחרות שנוגעות לניגוד עניינים וכדומה – המערכת הבנקאית הייתה משלמת הרבה יותר.

שמואל האוזר: אין כאן שוני.

אבישי ברוורמן: הסכום הזה, אם היית מתחיל ברגולציה, הוא כל כך לא משמעותי.

אבישי ברוורמן: נניח שזה מיליון שקלים לבנק.

שמואל האוזר: זה לכל הבנקים.

אבישי ברוורמן: אתה לוקח את כל המשכורות ומישהו מוותר קצת.

אבישי ברוורמן: הרי אלה סכומים לא משמעותיים.

אבישי ברוורמן: מיליון שקלים לבנק, יש לו בכלל משמעות?

רן ונגרקו: אני חייב להתייחס לזה.

רן ונגרקו: הנקודה שלך נכונה.

אבישי ברוורמן: הבעיה היא רגולציה.

אבישי ברוורמן: אם זה לא משפיע על הרגולציה, אם אתה שואל אותי, מיליון שקלים לבנק אחד כאשר הוא לא מגדיר אותך, לא הייתי בכלל מעלה את זה.

משה גפני: זה לא מיליון שקלים לבנק אלא זה פחות ממיליון.

רן ונגרקו: אני חייב להתייחס לסוגיה הזאת של מיליון השקלים.

משה גפני: הנושא חודד.

משה גפני: צריך להכריע בהחלטה.

רן ונגרקו: כן, אבל בכל זאת, אפילו לפרוטוקול.

רן ונגרקו: מה שקורה היום, כמו בכל חברה עסקית, יש מה שנקרא מרכזי רווח.

רן ונגרקו: המיליון שקלים האלה לא הולכים ונבלעים היכן שהוא בתוך הבנק.

אבישי ברוורמן: זאת הטעות בניהול.

אבישי ברוורמן: תקשיב, אם באמת רוצים לשפר את הייעוץ של הבנקים, אני אומר לך עם כל הכבוד – והציעו לי להיות יושב ראש בנק – בשקט מורידים סכומים קטנים, לא משמעותיים, מהצוות המנהל ומקצים לייעוץ.

אבישי ברוורמן: אז נפתר כל הסיפור.

אבישי ברוורמן: יש כספים כלליים ואתה אומר שיש מרכז רווח ומרכז הרווח יפוטר.

אבישי ברוורמן: איפה הניהול הכולל של מערכת שאומרת שזה כן חשוב לה הנושא הזה והיא רוצה להיכנס לייעוץ הזה?

אבישי ברוורמן: לכן יהיה סבסוד מהמרכז על חשבון המשכורות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רונן.

רונן סולומון: רונן סולומון מאיגוד לשכות המסחר, מנהל תחום פיננסים ושוק ההון.

רונן סולומון: אני אזכיר בקצרה, מאחר שנמצאים כאן חברי כנסת שלא היו בדיונים הקודמים, מהיכן התחלנו, להיכן הגענו והיכן אנחנו עומדים עכשיו.

משה גפני: אתה היית זה שהעברת לי את המכתב עם הדברים שאמרת בוועדה?

משה דרנגר: כן.

רונן סולומון: אני מזכיר מאיפה התחלנו.

רונן סולומון: הנושא של הפחתת הדורות, למעשה נובע מעודפים של הרשות.

רונן סולומון: זה לא שההפחתה שנבעה יש מאין אלא למעשה היו עודפים של הרשות ואם אני לא טועה זה בסביבות ה-300 מיליון שקלים.

שמואל האוזר: אתה טועה.

רונן סולומון: משם נובעת למעשה ההפחתה.

רונן סולומון: זה נושא אחד ולא צריך לקשור אותו לנושא השני שזה הנושא של תיקון העיוות ואני מסכים שיש עיוות כאשר גוף קטן משלם את אותו סכום אגרה לרשות כמו שמשלם גוף גדול.

רונן סולומון: אכן יש כאן עיוות אבל צריך גם לזכור שיש עיוותים נוספים במודל שהוצע על ידי הרשות כמו כפל אגרה, בין אם אני מחזיק קרנות נאמנות בתוך התיק ולא מחשיבים לי את זה.

רונן סולומון: כמו שנאמר קודם, אני משלם אגרות גם עבור העובדים שלי, כל מיני עיוותים קטנים שיש לנו באגרות של קרנות נאמנות וכדומה.

רונן סולומון: בכל זאת שמענו לאדוני גם בדיון הקודם.

משה גפני: הגעתם להסכמה.

רונן סולומון: הבנו שצריך ללכת ולנסות להתפשר.

רונן סולומון: אני מגיע בדיוק לנקודה עליה אדוני שלח אותנו להתפשר עם הרשות.

רונן סולומון: אכן הבנו שחבל להתווכח עם הרשות על דרישות תקציביות שלדעתנו הן מיותרות כי יש לה עודפים.

רונן סולומון: אנחנו עדיין בטוחים שהם לא צריכים את זה וגם אם תעיר אותו בשעה 2 בלילה, אני אומר לך שאנחנו לא אוהבים לשלם יותר אגרה, אבל אמרנו שנוותר, יקבלו את האגרה שלהם, ייקחו את הכסף ויעזבו אותנו בשקט.

משה גפני: הם לא יעזבו אתכם בשקט כי יש אכיפה מינהלית.

רונן סולומון: נכון.

רונן סולומון: כל פעם אני אומר שכל פעם שותלים לנו עץ ועוד עץ ועוד עץ ובסוף נראה יער שלם.

רונן סולומון: כל הזמן צריך לשרוד עם כל הדברים.

רונן סולומון: זה נכון שהאגרות האלה מהוות עוד כמה אלפי שקלים אבל זאת עוד הכבדה ועוד הכבדה.

רונן סולומון: אני אומר את זה כי הרשות זזה מאותו סיכום שהציגה לנו.

רונן סולומון: לא בדיוק סיכום אלא שמענו את זה ואמרנו שנבלע את זה.

רונן סולומון: זה לא בדיוק היה סיכום אבל הרשות גם זזה מהסיכום הזה.

רונן סולומון: כלומר, היא קבעה על גוף שמנהל חמישים מיליון, שאין גופים כאלה – ואני אומר לך בצורה חד משמעית שאין גופים שמנהלים חמישים מיליון שקלים בניהול תיקים – הגופים שרשומים ברשות בניהול תיקים של חמישים מיליון, אלה גופי נוסטרו או כל מיני אג"ח מובנה ויש עוד כאלה חולמים, כך אני קורא להם, חולמים בשוק ההון שפותחים איזה בית השקעות והם בטוחים שיכולים מחמישים מיליון לצמוח כי עלויות הרגולציה לא יחזיקו גוף שמנהל חמישים מיליון.

רונן סולומון: עשינו כאן תחשיב שכדי להיות גוף רווחי, כדי להתאזן, אתה צריך בסביבות ה-250 מיליון וזה לפי המודולציה של היום, לפי האכיפה המינהלית, תקנות דוחות שלמרות שהייתה הקלה והורידו, עדיין יש לזה עלויות.

אבישי ברוורמן: אם השוק עובד, הוא יהיה לכיוון ריכוז של בסביבות 250.

רן ונגרקו: פרופסור ברוורמן, אנחנו כבר מכירים את השוק הזה.

רן ונגרקו: השוק הזה כבר נעלם.

רן ונגרקו: כלומר, היום נותרו משהו כמו 138 מנהלי תיקים והמספר הזה רק הולך ויורד.

רן ונגרקו: כולנו מכירים את המיזוג בין דש למיטב ואת המיזוג שאמור להיות בין ארזים לתמיר פישמן.

רן ונגרקו: אלה מיזוגים גדולים אבל חוץ מזה כל הזמן למטה זה נעלם.

רן ונגרקו: כלומר, אנחנו מדברים על משהו שכל הזמן נעלם ואני מאמין שבעוד עשור יהיו אולי עשרים גדולים לא יהיו קטנים.

רן ונגרקו: כלומר, המספר לא יהיה 138.

רן ונגרקו: אני מסתכל על המגמה.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שהמדיניות של הרשות שמעוניינת לעודד תחרות של קטנים, לא קיימת.

רונן סולומון: לא קיימת.

אבישי ברוורמן: בגלל התהליך של יצירת הריכוזיות לא קיימת.

אבישי ברוורמן: למרות הסבסוד הזה או העזרה בדבר הזה, שיווי המשקל בשוק תוך תקופה לא ארוכה יהיה בעצם מאוד קטן.

רונן סולומון: נכון.

רונן סולומון: זה מה שאני אומר.

רונן סולומון: למעשה הרשות עצמה דיברה על איזה שהן הבחנות רגולטוריות אבל עד היום לא ראינו אותן.

רונן סולומון: מה שקורה בפועל זה שלמעשה קטנים נעלמים או נרכשים ליתר דיוק וגם הגדולים מתחילים להתמזג.

משה גפני: מה אתה מציע?

רונן סולומון: אני אומר שיש כאן גם פגיעה בבתי השקעות גדולים שגם אותם אני מייצג ויש גם פגיעה בבתי השקעות קטנים.

רונן סולומון: ברור לי שלבתי ההשקעות הגדולים יהיה לי קשה, כמו שנאמר קודם לגבי הבנקים, וברור לי שאני לא רוצה לשמוע את זה על בתי ההשקעות הגדולים.

רונן סולומון: המטרה היא כרגע להגן על הקטנים.

משה גפני: לגבי הגדולים הגענו לפשרה.

משה גפני: במקום שיהיו שני מיליון שקלים, יהיו 600 אלף שקלים.

רונן סולומון: בסדר, אבל עד עכשיו הם שילמו 5,000 שקלים.

רונן סולומון: תחשוב על מי הם יגלגלו את זה.

רונן סולומון: חברת הכנסת קירשנבאום אמרה שייתנו הנחה לציבור, אבל הם לא יעשו זאת.

משה גפני: יש חלק בדבריך אתם אני מסכים, אתה יודע זאת ואני גם אומר את זה.

שגית אפיק: רונן, לאחד חלקי שלושים אלף אתה מסכים ואתה לא מסכים לגבי הקטנים.

רונן סולומון: כן.

רונן סולומון: זאת מדרגה שהיא לא קיימת.

שגית אפיק: מה אתה מציע?

רונן סולומון: לעשות את האחד חלקי שלושים, את היחס הזה שאנחנו לא כל כך מסכימים לו אבל איכשהו נאכל אותו.

רונן סולומון: אחד חלקי שלושים, לעשות את המינימום 5,000 ומקסימום 600 אלף, כמו שהרשות הציגה לנו בהתחלה ועל זה איכשהו הלכתי והצגתי את זה למאה ומשהו בתי השקעות ואמרו שאם זה מה שיש, זה מה שיש.

משה גפני: לא הבנתי מה תהיה התוצאה של זה.

רונן סולומון: זה ייתן לרשות מה שהיא ביקשה, בדיוק אותו דבר ואולי רק בהפרש קטן.

שגית אפיק: זאת אומרת, ה-5,000 יחול עד 150 מיליון?

שגית אפיק: זאת המשמעות של ההצעה שלך?

רונן סולומון: לעשות אחד חלקי שלושים אלף כפול היקף הנכסים.

שגית אפיק: אחד חלקי שלושים אלף אבל תקרה 600 אלף ורצפה 5,000.

רונן סולומון: כן.

רונן סולומון: לא מעליו.

רונן סולומון: לא ברמה של שתי מדרגות.

אבישי ברוורמן: הוא אמר שאם לוקחים את ההתפתחות, אי אפשר להביא לתחרות.

אבישי ברוורמן: התהליך בדברים האלה הוא דטרמיניסטי.

אבישי ברוורמן: אתה מקבל את ההנחה הזאת?

משה גפני: לא, אל תענה.

משה גפני: תרשום את השאלה שלו.

משה גפני: דרנגר, אתה רוצה להגיד משהו?

משה דרנגר: כן.

משה דרנגר: אני רוצה להוסיף שגם לפי החישוב של הרשות, אין הנחה בפועל בארבע השנים הקרובות.

משה דרנגר: כלומר, אחרי שיעלו את האגרות לפי המספרים החדשים וישיתו עליהם ארבעים אחוזים הנחה, עדיין המספרים שישלמו יהיו יקרים הרבה יותר.

משה גפני: למה?

משה דרנגר: אני אתן דוגמה.

משה דרנגר: גוף שמנהל 300 מיליון, הוא גוף קטן מאוד בשוק ההון.

משה דרנגר: אלה גופים שכל הזמן נעלמים.

משה גפני: תקשיב לו.

משה גפני: תראה מה יקרה כשהחרדים ישתלבו בשוק העבודה.

אבישי ברוורמן: זאת התקווה שלי.

אבישי ברוורמן: חרדים, ערבים ודרוזים.

משה דרנגר: גוף שמנהל 350 מיליון, לפי ההצעה של הרשות על החמישים מיליון הראשונים הוא ישלם 5,000 שקלים.

משה דרנגר: על יתר 300 מיליון השקלים הוא ישלם אחד חלקי שלושים אלף שזה עוד 10,000 שקלים.

משה דרנגר: כלומר, יחד הוא משלם 15 אלף שקלים.

משה דרנגר: ניקח ארבעים אחוזים הנחה.

משה דרנגר: 15 אלף שקלים כפול 0.6, זה 9,000 שקלים.

משה דרנגר: גוף כזה היום משלם חצי.

קריאה: הרבה פחות מחצי.

משה דרנגר: אחרי כביכול ההנחה, עם העלאת האגרות, אנחנו עדיין נשלם כפול.

משה דרנגר: לא מציינים כאן שעל כל עובד אנחנו משלמים 700 שקלים, על כל קרן נאמנות שאנחנו מחזיקים, אם אנחנו מחזיקים, אנחנו משלמים עשרות אלפי שקלים בשנה.

משה דרנגר: באים ומציגים כאילו אנחנו משלמים 4,000-5,000 שקלים בשנה אבל זה פשוט לא נכון כי אנחנו משלמים עשרות ומאות אלפי שקלים בשנה, גם הגופים הקטנים.

פניה קירשנבאום: לפי מה שהוא מציג, ההכנסות שלכם יהיו יותר גדולות מכפי שהיו עד היום למרות שאתם מנסים להוריד.

משה דרנגר: נכון, זה האבסורד.

משה דרנגר: כביכול כורכים את ההפחתה עם העלאת האגרות אבל בפועל אנחנו משלמים יותר.

משה דרנגר: אין שום הפחתה בפועל וזה מצג שווא.

משה גפני: אתה מסכים להצעת הפשרה של רונן?

משה דרנגר: מה שקבענו מלכתחילה עם הרשות.

משה דרנגר: מה זה מסכים?

משה גפני: תגיד לי אם אתה מסכים להצעה של רונן ואם היא בסדר.

משה דרנגר: זה סוכם ואני עומד בסיכומים.

משה גפני: פרופסור האוזר, אם אנחנו מקבלים את ההצעה של רונן, נלך עכשיו להצבעה, אתם מסכימים?

שמואל האוזר: אם אנחנו הולכים להצבעה.

משה גפני: אנחנו מקבלים את הצעת הפשרה של רונן סולומון.

משה גפני: אנחנו מצביעים על תקנות ניירות ערך.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: התקנות אושרו.

אבישי ברוורמן: יש לי שאלה לידידי היקר, היינו גם קולגות, פרופסור האוזר.

אבישי ברוורמן: מעבר לנושא הזה, לגבי הטיעון לגבי מבנה השוק שהדברים האלה לא יצליחו למנוע תאגידים ויש ריכוזיות.

אבישי ברוורמן: אתה מקבל את זה או לא?

שמואל האוזר: מספרית, עד חמישים מיליון יש 37 חברות לניהול תיקים.

שמואל האוזר: יש מספרים די גדולים.

שמואל האוזר: בסך הכול ש כ-140 חברות ניהול תיקים.

שמואל האוזר: חברות ניהול תיקים קטנות שיש להן עלויות ---

אבישי ברוורמן: אתה חושב שיש סיכוי שהם יצליחו?

פרופ' שמואל האוזר: כן.

פרופ' שמואל האוזר: תחשב 5,000 שקלים פחות ארבעים אחוזים, זה 3,000 שקלים שהם ישלמו.

משה גפני: אנחנו צריכים להצביע.

משה גפני: שגית, כמה הצבעות?

שגית אפיק: שש הצבעות.

משה גפני: אני רוצה לומר שאני מסכים עם העיקרון הזה, עם העיקרון שיש עודף רגולציה.

משה גפני: אמרתי את זה לפרופסור האוזר בשיחות שהיו לנו.

משה גפני: יש תקנות שאנחנו מורידים אותן והן לא מגיעות ויש תקנות לגביהן אנחנו מגיעים לפשרות.

משה גפני: אני מסכים שיש עודף רגולציה בסך הכול הכללי.

משה גפני: זה התחיל בשנים האחרונות וזה הועצם באכיפה המינהלית.

משה גפני: אני לא מזלזל בעניין הזה.

משה גפני: צריך גם להגן על המשקיעים ולכן צריך להיזהר בעניין.

משה גפני: הנושא של האגרות הוא נושא.

משה גפני: יהיו חברות שמגלגלות מאות מיליארדים שישלמו את הסכום הזה.

משה גפני: אנחנו עוברים להצבעות.

שגית אפיק: אנחנו מצביעים על תקנות ניירות ערך (אגרה שנתית) (תיקון), התשע"ב-2012.

שגית אפיק: אלה התקנות שקובעות הפחתה קבועה של עשרה אחוזים לקרנות נאמנות.

מיקי ציביר: לא קשור.

מיקי ציביר: על זה לא דיברנו.

מיקי ציביר: על זה היינו צריכים לדבר בנפרד.

מיקי ציביר: שם דובר על מנהלי תיקים ועל יועצים.

שגית אפיק: אז היית מעיר.

שגית אפיק: יש לך הערות לתקנות?

משה גפני: דיברנו על זה בישיבה הקודמת.

מיקי ציביר: נכון, אבל יש לי הערה קטנה.

מיקי ציביר: אני בעד המהלך הזה.

מיקי ציביר: אני רוצה להעיר הערה קטנה לחברת הכנסת קירשנבאום.

מיקי ציביר: המהלך של ההנחות הוא מהלך של החזר עמלות שנגבו ביתר.

מיקי ציביר: את זה צריך להבין.

מיקי ציביר: נוצר עודף תקציבי גדול.

מיקי ציביר: זה כבר קיים שנים ארוכות.

משה גפני: אתה יודע שחזרה בתשובה זה דבר חשוב מאוד.

מיקי ציביר: נכון.

מיקי ציביר: החוק גם מחייב באיזושהי צורה.

משה גפני: החוק מחייב?

מיקי ציביר: כן, חוק התקציב.

שכיב מוראד שנאן: החוק מאפשר.

מיקי ציביר: הערה שנייה לנושא קרנות הנאמנות.

מיקי ציביר: קרנות הנאמנות נכללו בתוך המהלך הזה, ארבעים אחוזי הנחה, יש מאתיים רישיונות ועוד שלושים אחוזים בשנתיים הבאות ועוד עשרים אחוזים לשנה החמישית.

מיקי ציביר: לנו יש השגה קטנה שמדברת על כך שההנחות ניתנו גם במהלך הזה וגם בשבע השנים האחרונות על אגרה שנקראת אגרה שנתית קבועה שחלה על כל המפוקחים בשוק ההון על ידי הרשות, בדרגות שונות וברמות שונות.

מיקי ציביר: אצלנו יש אגרה אחת נוספת שנקראת אגרה על עודף יצירות בקרנות.

מיקי ציביר: קוראים לה אגרה משתנה שנגבית על בסיס חודשי.

מיקי ציביר: הגוף היחיד שמשלם אותה.

מיקי ציביר: היא אגרה בגינה לא מקבלים הנחות לא בשבע-שמונה השנים האחרונות.

מיקי ציביר: ניתנו הנחות בין עשרה לעשרים אחוזים לכל המפוקחים אבל לא במהלך הזה.

מיקי ציביר: האגרה הזאת נעה בין עשרה מיליון לשלושים מיליון במהלך השנים.

משה גפני: מה ההערה שלך?

מיקי ציביר: אני חושב שצריך להשלים את המהלך הזה ויכול להיות שיש היענות ברשות ללכת לכיוון הזה ולעשות בדיקה של האגרה המשתנה הזאת, אותה צריך באיזושהי צורה לשנות.

מיקי ציביר: ועדת הכספים החליטה על כך כבר ב-2001 וב-2004 אבל מאז לא נערך דיון.

מיקי ציביר: ב-2001 זה היה בשותפות עם האוזר שהיה אז כלכלן ראשי ברשות והוא מכיר את טוב את החומר.

מיקי ציביר: אני מציע שתוקם ועדת משנה שתטפל בזה או שהרשות תגיש לוועדת הכספים איזושהי הצעה.

משה גפני: מה אתם עונים לו?

שמואל האוזר: אני אומר שני דברים הנהנים העיקריים מההנחות הם דווקא קרנות הנאמנות כי בנוסף לארבעים אחוזים, לקרנות הנאמנות יש עשרה אחוזים נוספים הנחה קבועה.

שמואל האוזר: למרות מה שנאמר, והוא גם יודע זאת, אנחנו מוכנים להיכנס לדיון גם בעניין הזה.

משה גפני: יופי.

משה גפני: תודה.

שגית אפיק: אתה יכול להצביע על תקנות ניירות ערך (אגרה שנתית) (תיקון) התשע"ב-2012.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: התקנות אשרו.

שגית אפיק: הסט הבא הוא תקנות הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (בקשה לרישיון בחינות, התמחות ואגרות) (תיקון), התשע"ב-2012.

שגית אפיק: יש כאן אך ורק את החלק שעוסק באגרות.

שגית אפיק: לכאן ייכנס התיקון שביקשו.

שגית אפיק: זה ייכנס בסעיף 27(ג) בעמוד 2, אגרה שנתית לחברה בעלת רישיון מנהל תיקים והנוסחה תהיה בסעיף קטן (ב2): על כל שווי נכסים אחד לשלושים אלף משווי הנכסים ובלבד שסכום האגרה השנתית הכוללת לא יעלה על 600 אלף שקלים חדשים ולא יפחת מ-5,000 שקלים חדשים.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: התקנות אושרו.

שגית אפיק: הסט השלישי שבפני

שגית אפיק: כם הוא תקנות הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (בקשה לרישיון, בחינות, התמחות ואגרות) (הוראת שעה), התשע"ב-2012.

שגית אפיק: כאן מופיעות למעשה ההפחתות כאשר שנתיים ראשונות ארבעים אחוזים, שנתיים נוספות שלושים אחוזים, שנה נוספת עשרים אחוזים.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: התקנות אושרו.

שגית אפיק: תקנות ניירות ערך (חיתום) (הוראת שעה), התשע"ב-2012.

שגית אפיק: אלה אותן הפחתות לגבי החיתום.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: בעד אישור התקנות - פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: התקנות אושרו.

שגית אפיק: תקנות ניירות ערך (חתימה ודיווח אלקטרוני) (הוראת שעה), התשע"ב-2012.

שגית אפיק: אותן הפחתות.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: התקנות אושרו.

שגית אפיק: תקנות ניירות ערך (אגרה שנתית) (הוראת שעה), התשע"ב-2012.

שגית אפיק: זה למעשה יתר ההעלאות וההפחתות לגבי האגרה השנתית.

שגית אפיק: יש כאן גם את הבורסה.

קריאה: יש כאן טעויות סופר.

קריאה: יש טעויות ניסוח.

קריאה: בפסקה (1)(ב) מופיעה המילה "בכל שנה".

דניאל אילון: כבר תיקנו את זה.

שגית אפיק: מופיע ינואר, אפריל, יולי ואוקטובר.

שגית אפיק: אין "של כל שנה".

משה גפני: כבר תיקנו את זה.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו

משה גפני: התקנות אושרו.

משה גפני: אני מודה לטמיר כהן, אני מודה לשגית אפיק על שעזרו לנו להגיע לסיכום הזה, אני מודה למנהל הרשות לניירות ערך, אני מודה ליועצת המשפטית של הרשות, אני מודה לגופים, אני מודה לחברי הכנסת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.