הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 170, 2012-06-18 11:30

דוד אזולאי: רבותיי, צהריים טובים לכולם.

דוד אזולאי: נושא הדיון – פניות ציבור לגבי היעדר טיפול הולם עבור ילדות ונערות הסובלות מהפרעות אכילה.

דוד אזולאי: אני מניח שחברת הכנסת אדטו תצטרף אלינו בהמשך, אני לא מוותר על הידע הרב שיש לה בתחום הזה ולכן אני רוצה אותה בדיון בזה.

שלומית אבינח: אני רוצה לומר שמשרד האוצר יצטרפו בהמשך כי הם בישיבה אצל השר.

דוד אזולאי: האמת שראיתי שהנושא הזה הוא נושא שעלה מספר רב של פעמים בוועדה, אצלנו.

דוד אזולאי: הישיבה הזו היא ישיבה חמישית במספר, בנושא, לאחר שחברת הכנסת סופה לנדבר קיימה 2 ישיבות וחבר הכנסת אורי מקלב גם הוא קיים 2 ישיבות.

דוד אזולאי: זו בעצם הישיבה החמישית, ואני מקיים אותה כישיבת המשך לאותן שתי ישיבות קודמות.

דוד אזולאי: יש בעיה קשה בנושא שאנחנו מקיימים עליו דיון, וזה הפרעות אכילה, בכך שלצערי הרב, למרות הדיונים הרבים בין משרד הבריאות ובין קופות החולים וגורמים נוספים, למעשה אנחנו נשארנו תקועים באותו מצב, כאשר בסך הכל היום יש כ- 24 מיטות ברחבי הארץ ולא כולן מנוצלות –

קריאה: מנוצלים.

קריאה: תור מאד ארוך.

קריאות: - --

דוד אזולאי: גם אלה שמנוצלים – זה מאלץ את המשפחות לנסיעות מאד רחוק ו לפעמים נוצר מצב שחלק מההורים מוותרים על הטיפול הזה בגלל המרחק הרב שהם נאלצים לעבור.

דוד אזולאי: הנושא הזה הוא נושא שנתון במחלוקת ובוויכוח בין משרד הבריאות ובין קופות החולים.

דוד אזולאי: אני חשבתי שאנחנו נעורר את הנושא הזה מחדש ואני מקווה שנציג משרד האוצר שיבוא בהמשך יוכל לתת מענה.

דוד אזולאי: בהמשך נשמע גם את משרד הבריאות אבל אבקש כעת את המשפחה שהעלתה את הנושא הזה בפעם הראשונה, משפחת חבשוש, לדבר.

משה חבשוש: שמי משה חבשוש, אני פניתי – למרות שזו הישיבה החמישית, אני עדיין מתרגש.

משה חבשוש: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, חברי הוועדה, נציגי מערכת הבריאות, ונציגי האוצר שאני מקווה שיצטרפו בהמשך.

משה חבשוש: חמש שנים חלפו בדיוק מאז פניתי לראשונה לוועדה הזו וביקשתי לחשוף בפניה מציאות שבעיניי היא בלתי נתפסת, מציאות שבה בישראל ישנם אלפי גברים ונשים הסובלים מהפרעות אכילה, מתוכם מאות שנמצאים במצב בריאותי הדורש אשפוז והשגחה.

משה חבשוש: לעומתם ישנה גם היום, חמש שנים אחרי פנייתי הראשונה, מרפאה ייעודית אשפוזית אחת, במסגרת בית החולים תל השומר.

משה חבשוש: מרפאה שבה 24 מיטות בלבד.

משה חבשוש: לפי מה שאני יודע, על כל 24 מטופלים שנמצאים כרגע יש 24 שנמצאים בהמתנה.

משה חבשוש: משך האשפוז שם הוא בין 3 חודשים, במקרה הטוב, לבין 6 חודשים ויותר – יתקנו אותי אם אני טועה.

משה חבשוש: חמש שנים חלפו, חמש ישיבות בפורום המכובד הזה, ועדיין דבר לא נעשה על מנת לשנות את המציאות העגומה הזו.

משה חבשוש: אני שוב מדגיש – כשאני פניתי התייחסתי אך ורק לאוכלוסייה הבוגרת, קרי – נשים וגברים בגיל 24, ואני גם מבקש שהדיון הזה יהיה סביב האוכלוסייה הזו, לא סביב המתבגרים ולא סביב הילדים כי משום מה בישיבות הקודמות הדיון נסחף לאוכלוסייה ההיא וכן נעשו צעדים בשטח.

משה חבשוש: לעומת זאת, בהתייחס לאוכלוסייה הבוגרת דבר לא נעשה.

משה חבשוש: בשנתיים האחרונות נטו להאשים את אי הפעלת הרפורמה במערך בריאות הנפש בכך שהנושא תקוע.

משה חבשוש: לשמחתי, או לא, גם המחסום הזה או התירוץ הזה, כמו שאני קורא לו – הוסר עם הפעלתה בצו של - - הפורום החברתי כלכלי לפני כחודש.

משה חבשוש: שוב, אני פונה אליכם, המכובדים, בדיון הזה להתייחס אך ורק לאוכלוסייה הבוגרת ולמצוקה שהם נמצאים בה.

משה חבשוש: הכספים ישנם, תכניות ישנן, אבל דבר לא נעשה עדיין, אני מקווה שמהישיבה הזו נמצא עם משהו לקראת צעד מעשי.

משה חבשוש: תודה שהיגעתם.

דוד אזולאי: תודה רבה.

אליעזר חבשוש: להוסיף שתי מילים: אתה הדגשת את הבעיה שיש מרפאה אחת במרכז, והבעיה היא לוגיסטית, להגיע לשם, וכו'.

דוד אזולאי: גם.

אליעזר חבשוש: הבעיה העיקרית היא התור בהמתנה של בחורות שמחכות חודשים במצב מאד גרוע, מצב 12BMI לפי מה ששמעתי – מחכים בבית.

אליעזר חבשוש: אלה זמנים מאד קריטיים.

אליעזר חבשוש: הבעיה היא תוספת מיטות.

אליעזר חבשוש: אתה יודע מה?

אליעזר חבשוש: לא איכפת לי שלא יהיה בצפון, שיהיה במרכז, אבל שיוסיפו מיטות.

אליעזר חבשוש: זו הבעיה הקריטית.

דוד אזולאי: גם אם יוסיפו מיטות, ולא יוסיפו אותן בפריסה ראויה, זאת עדיין יכולה להיות בעיה.

דוד אזולאי: אני מבין את הגישה שלך שאומרת – קודם כל שיוסיפו מיטות, ולא חשוב איפה.

דוד אזולאי: אבל אל תשכח שמדובר במשפחה שצריכה גם ללוות את המטופל.

דוד אזולאי: מבינים שזה לא כך.

אליעזר חבשוש: אני מדבר מניסיון, אני מברך על כל דבר.

אליעזר חבשוש: הגעתי למצב שאני אומר – אני אברך, לא משנה על מה.

משה חבשוש: שיקרה משהו.

משה חבשוש: תכלס' .

איגור ברש: אני מנהל המערך הקליני באגף בריאות הנפש במשרד הבריאות.

איגור ברש: קודם כל, התכוננתי לדיון על הפרעות אכילה אצל קטינים, ואכן – כל החומר שהכנתי ושוחחתי עם מריה, ממרכז המידע, היה על קטינים, אז תחליט, בבקשה, כבוד היושב ראש, אם מדברים על קטינים או על בגירים.

דוד אזולאי: אגיד לך את האמת – הייתי רוצה לדבר על שניהם.

רחל אדטו: הנקודה היא שאצל קטינים – זו פחות בעיה.

רחל אדטו: הבעיה כמעט לא קיימת.

רחל אדטו: היא במידה - -

קריאות: - - -

איגור ברש: כי התכוננתי לדבר על קטינים.

דוד אזולאי: אני בטוח שאדוני מכיר את הנושא וגם אם לא התכונן הוא בוודאי יוכל לבשר לנו משהו.

איגור ברש: לגבי הבגירים.

איגור ברש: קודם כל, נכון שהצו שחתום מסדיר את העברת האחריות הביטוחית לקופות ביולי 2016, עד אז אנחנו נכנסים לתקופת היערכות.

איגור ברש: זאת אומרת, נתחיל לקבל כסף ממשרד האוצר, עוד השנה, וזה הרבה יותר ממה שקיבלנו עד כה.

איגור ברש: בקרוב תקום מנהלת הרפורמה בה ישתתפו נציגי משרד הבריאות, נציגי הקופות, משרד האוצר, ומנהלת זו תדון בתיעדוף של הרחבת השירות האמבולטורי.

איגור ברש: אנחנו נקבל הרבה יותר כסף ממה שקיבלנו כל השנים.

איגור ברש: הקופות יצטרכו לפתוח שירות ועד ליולי 2015 המשרד, משרד הבריאות, יממן את זה, וביולי 2015 הכספים יתחילו לעבור ישירות ממשרד האוצר לקופות.

רחל אדטו: על מה אתה מדבר, על הרפורמה?

רחל אדטו: הרפורמה זו מילה גדולה.

איגור ברש: לגבי המיטות לאשפוז בגירים עם הפרעות אכילה, נכון לכרגע - -

רחל אדטו: - - יש הסכם, אף אחד לא יודע מה כתוב.

איגור ברש: ידוע, יש הסכם בריאות-אוצר וידוע מה כתוב בו.

רחל אדטו: לכם ידוע.

רחל אדטו: ההסכם הזה ספון ועד כדי כך הוא ספון שגם שלושת הקופות האחרות לא יודעות מה כתוב שם, רק קופת חולים כללית שחתמה על ההסכם מול משרד הבריאות.

רחל אדטו: היא היחידה שיודעת.

רחל אדטו: שלושת הקופות האחרות עוד לא יודעות מה כתוב בהסכם שאמור לחול עליהן, מתוך הרפורמה הזו.

דוד אזולאי: מה הבעיה?

דוד אזולאי: יכולים לתת לנו אותו.

רחל אדטו: אני ביקשתי.

רחל אדטו: אני מחכה.

רחל אדטו: זה לא ככה.

רחל אדטו: אני ביקשתי את ההסכם.

דוד אזולאי: נבקש את ההסכם.

דוד אזולאי: זה לא משהו צבאי - -

רחל אדטו: אני מחכה.

איגור ברש: יש היום שני מקומו בהם מאושפזים בגירים עם הפרעות אכילה.

איגור ברש: המקום הכי גדול זה בית החולים "שיבא" עם מחלקה של 24 מיטות ויש גם 5 מיטות ב "הדסה".

קריאה: ממה שכתוב – זה 3 מיטות ב "הדסה".

איגור ברש: יכול להיות.

רחל אדטו: יש יותר מ-3.

דוד אזולאי: אלה הנתונים שסיפקו למרכז המידע של הכנסת.

איגור ברש: 5 מיטות ב "הדסה".

איגור ברש: המיטות האלה לא מספיקות.

איגור ברש: יש רשימת המתנה של כמה חודשים.

איגור ברש: הטיפול בהפרעות אכילה הוא יותר ארוך מאשפוז פסיכיאטרי רגיל, לכן – תחלופת החולים היא איטית יותר.

איגור ברש: הגשנו בקשה למשרד האוצר להוסיף מיטות בפריסה ארצית, להפרעות אכילה לבגירים, גם להרחיב מחלקה ב "שיבא" שיש בה facilities לעוד 8 מיטות, גם להוסיף עוד 5 מיטות ב "הדסה".

איגור ברש: יש שם הכל – חדרים והכל, רק כיוון שהמיטות לא מתוקצבות אי אפשר לקבל כוח אדם.

רחל אדטו: למה?

רחל אדטו: ב "הדסה" זה בתוך הפסיכיאטריה, ביקשתם להרחיב את המיטות בתוך הפסיכיאטריה, או לבנות כמו ב "שיבא", בנפרד?

איגור ברש: בתוך הפסיכיאטריה, יחידה להפרעות אכילה.

דוד אזולאי: ב "שיבא" זו יחידה נפרדת?

רחל אדטו: זה מחלקה בנפרד.

איגור ברש: היא נמצאת במקום אחר בבית החולים.

אסתר גלילי: יש מקום מיועד לבנות את זה, בנפרד, אם יוסיפו עוד מיטות.

אסתר גלילי: כלומר, יש אפשרות פיזית.

איגור ברש: כן.

איגור ברש: יש אפשרות פיזית.

איגור ברש: זה רק מחכה להוספה.

איגור ברש: אנחנו ביקשנו גם תוספת מיטות לדרום ולצפון.

איגור ברש: זאת אומרת, סך הכל, אם הבקשה שלנו תיענה, אנחנו מקווים שכן, נקבל הרחבה.

רחל אדטו: אתה מוכן להגיד מה ביקשתם בצפון ומה בדרום?

רחל אדטו: כי בדרום, "סורוקה" כרגע – למה ביקשתם?

רחל אדטו: ביקשתם לפסיכיאטריה?

רחל אדטו: "סורוקה" כרגע זה עד גיל 18.

רחל אדטו: לעומת זאת, בבית החולים הפסיכיאטרי – אתם ביקשתם לבית החולים הפסיכיאטרי?

רחל אדטו: אותה השאלה אני שואלת גם לגבי הצפון.

איגור ברש: לגבי "סורוקה" – אי אפשר שם לבנות מחלקה לבגירים, כי המחלקה לקטינים מחוברת למחלקה פדיאטרית.

איגור ברש: זה בתוך החטיבה הפדיאטרית.

איגור ברש: אין שם מיטות אשפוז פסיכיאטריים לבגירים, ב "סורוקה".

איגור ברש: ככל הנראה זה יהיה במרכז לבריאות הנפש, באר שבע.

רחל אדטו: אני מצטערת שאני קוטעת אותך – בגלל שאני כל כך בתוך העניין הזה, זה לא מדויק לגבי "סורוקה".

רחל אדטו: נכון ש "סורוקה" בונה בתוך הקומפלקס החדש שלו, של הנוער, את המחלקות לנוער.

רחל אדטו: אין להם שום בעיה להרחיב את זה למחלקה לבגירים, בתנאי שיקבלו את המימון.

רחל אדטו: אז השאלה אם מלכתחילה לוקחים את זה לבית חולים לפסיכיאטריה, ולא נותנים ל "סורוקה" לעשות את זה במסגרת בית החולים - - -

איגור ברש: התייעצנו עם יועץ פסיכיאטרי של "הכללית".

איגור ברש: הוא לא חושב שזה כל כך מציאותי לפחות בטווח קצר.

איגור ברש: אם נקבל מידע אחר נפעל, אולי, אחרת.

איגור ברש: התקשרנו עם יועץ פסיכיאטרי של "הכללית", והוא לא אופטימי לגבי האפשרות הזו כאפשרות ריאלית בזמן קצר, אלא אם כן – לחכות 4-3 שנים.

רחל אדטו: מה אמרת לגבי הצפון

איגור ברש: לגבי הצפון הכוונה לרמב"ם.

איגור ברש: ברמב"ם יש אשפוז פסיכיאטרי.

איגור ברש: יש מיטות אשפוז - -

דוד אזולאי: בתוך האשפוז הפסיכיאטרי?

איגור ברש: בתוך האשפוז הפסיכיאטרי, לעשות יחידה להפרעות אכילה.

רחל אדטו: זה לא מה שרפי ביאר, מנהל בית החולים, אמר לי.

משה חבשוש: וזה גם לא מה שכתוב פה במסמך עמדה של - -

רחל אדטו: מי שקובע זה מנהל בית החולים.

רחל אדטו: פרופ' רפי ביאר, במפורש - - אם הוא יקבל אפשרות, מימון, להקמת יחידה להפרעות אכילה, לא במסגרת פסיכיאטריה- אתם מובילים את כל המחלקות להפרעות אכילה לתוך המחלקות הפסיכיאטריות.

רחל אדטו: אני אשמח מאד שאיתן גור יגיב על מה שאני אומרת, אבל אני לא חושבת שזה הקונספט המקובל – לקחת הפרעות אכילה, להכניס אותם לתוך המחלקות הפסיכיאטריות.

דוד אזולאי: אני חושב שההערה היא במקומה ואני מאד מתפלא פה על אנשי המקצוע אם זו הכוונה שלכם, לצערי הרב, אני אומר את זה בזהירות רבה, אבל אני חושב שאתם מחטיאים את המטרה שלשמה כולנו מתכוונים.

דוד אזולאי: אין שום סיבה בעולם שמי שצריך טיפול בהפרעות אכילה ימצא את עצמו בתוך - - -

קריאות: - -

משה חבשוש: מניסיון אישי קרוב וישיר – אשפוז במחלקה פסיכיאטרית עושה יותר נזק, מחזיר אחורה.

דוד אזולאי: אנחנו מדברים פה על בני נוער צעירים אתה כבר יוצר להם סטיגמה.

איגור ברש: אנחנו מדברים על בגירים.

איגור ברש: אתה ביקשת, כבוד היושב ראש, שנדבר על בגירים.

איגור ברש: בשביל שתקום יחידה נפרדת, על פי תקנות הרישוי, גודל מינימלי של מחלקה זה 20 מיטות.

איגור ברש: פחות מ-20 מיטות זו לא מחלקה, זו יחידה, שצריכה להיות ליד מחלקה אחרת.

איגור ברש: לכן, אי אפשר להקים, אם זה פחות מ-20 מיטות, במקום שהוא לגמרי נפרד.

רחל אדטו: ד"ר גור מנהל בהצלחה יוצאת מן הכלל - -

איגור ברש: 24.

רחל אדטו: לא, הוא לא ניהל עד עכשיו 24 - -

איגור ברש: 24 יום.

איתן גור: קודם כל, אני חושב שצריך להתייחס לדברים האלה קצת בספקנות.

איתן גור: בשנת 2004 משרד הבריאות מינה ועדה לבדוק את מצב מצוקת האשפוז בהפרעות אכילה אצל מבוגרים.

איתן גור: הוועדה המליצה למשרד להגדיל את מספר המיטות, המליצה גם איפה לעשות ומה לעשות.

איתן גור: מ-2004 ועד היום, לצערי – לא רק שלא קרה שום מדבר, מנכ"לי משרד הבריאות, והתחלפו רק בסביבות 8-7, לא קראו אפילו את המסמך הזה.

איתן גור: וזה שד"ר ברש אומר עכשיו שעובדים על זה ומבקשים כסף מהאוצר זה, לדעתי, להמשיך ולזרות חול בעינינו כדי לעבור את זה עד לוועדה הבאה.

איתן גור: הוועדות האלה, כבר פעם חמישית שאנחנו נפגשים.

איתן גור: התחילו מפניה של משפחה שיש לה בת בוגרת שהיתה צריכה להמתין תקופה ארוכה מאד לאשפוז.

איתן גור: זה המצב שהיה אז, וזה המצב שיש עכשיו.

איתן גור: משרד הבריאות לא ממלא את התפקיד שלו לדאוג לאזרחים לקבל שירות סביר.

איתן גור: לא טוב, אלא סביר.

איתן גור: זו נקודה אחת ואני לא מציע שתתרגשו מזה שהמיטות תהיינה במחלקות פסיכיאטריות, כי לא יהיו מיטות.

איתן גור: הדבר השני הוא – עד שנת 98 לא היו יחידות נפרדות למבוגרים להפרעות אכילה.

איתן גור: בשנת 98 ביוזמה של ד"ר מיטרני מבית החולים תל השומר, ולא ביוזמה של משרד הבריאות, הוקמה מחלקה כזו לראשונה.

איתן גור: המגמה בעולם היא להוציא את החולות האלה מתוך האשפוז הפסיכיאטרי, לא בגלל העניין הסטיגמטי, אלא בגלל שהחולות האלה זקוקות לתכנית טיפול אחרת, שונה, שאי אפשר לקיים אותה בתוך מחלקה פסיכיאטרית מעורבת.

איתן גור: ולכן, המחשבה עכשיו להחזיר 5 מיטות או 10 מיטות למחלקה פסיכיאטרית היא ללכת אחורה, בהבנה שלנו, של איך מטפלים בהפרעות אכילה.

איתן גור: זה לדעתי דבר שהוא מבחינה מקצועית חוסר הבנה מוחלט של איך צריך לטפל בהפרעות האכילה.

איגור ברש: קודם כל, אנחנו מדברים על יחידה בתוך מחלקה.

איגור ברש: אנחנו לא מדברים על להכניס את החולים האלה לתוך מחלקה פסיכיאטרית כללית.

איגור ברש: ליצור יחידה, שבתוך היחידה יעבוד צוות משלה, שיתעסק רק בהפרעות אכילה.

איגור ברש: זה לא להכניס חולים עם הפרעות אכילה לתוך מחלקה פסיכיאטרית סגורה.

איגור ברש: זה דבר אחד.

רחל אדטו: אז איך אתה רוצה ב "הדסה"?

קריאה: ככה זה עובד ב "הדסה".

רחל אדטו: ב "הדסה" זו מחלקה פסיכיאטרית סגורה.

רחל אדטו: ה-5 מיטות שישנן שם הן בתוך המחלקה הפסיכיאטרית.

רחל אדטו: אפילו אם יקצו כמו שאמרה פרופ' גלילי עוד מקום, הם עדיין יהיו בתוך המחלקה - -

אסתר גלילי: לא, לא.

אסתר גלילי: יש קומה - טכנית, חבל להיכנס לפירוט, אבל אם זה יהיה יותר, תהיה אפשרות להפריד.

אסתר גלילי: פשוט, המספר הזה לא מאפשר.

איגור ברש: אבל זה יהיה חלק מהמחלקה הפסיכיאטרית, עם יחידה במקום אחר.

דניאל שטיין: יש הבדל אם זו מחלקה פסיכיאטרית בבית חולים כללי או מחלקה בבית חולים פסיכיאטרי.

דניאל שטיין: זה שתי אוכלוסיות לגמרי שונות.

דניאל שטיין: לבית חולים פסיכיאטרי גם אין שום קרבה לבית חולים כללי.

רחל אדטו: אתה מנהל מחלקה פסיכיאטרית למופת, מחלקה פסיכיאטרית של הילד בתל השומר, ובתוך המחלקה שלו מסתובבות הבנות עם הפרעות האכילה, יחד עם הבנות החולות.

דניאל שטיין: לא נכון.

דניאל שטיין: אצלי יש רק הפרעות אכילה.

דניאל שטיין: 20 מיטות רק להפרעות אכילה.

רחל אדטו: במסגרת המחלקה הפסיכיאטרית.

דניאל שטיין: אני מחלקה פסיכוסומטית לילדים ונוער – אך ורק הפרעות אכילה.

דניאל שטיין: זה שכתוב למעלה "מחלקה פסיכיאטרית", עדיין, כל החולות – זה בגלל הדרישות של התורם, ופרופ' שני, אבל כל החולות הן עם הפרעות אכילה.

דניאל שטיין: אין חולה אחת בלי הפרעת אכילה.

דניאל שטיין: זה שונה לגמרי.

רחל אדטו: אבל כתוב - -

דניאל שטיין: זה בגלל דרישת התורם, אבל לא בגלל שזו מחלקה פסיכיאטרית.

איגור ברש: אז זה שזה יהיה כפוף עוד לא אומר שהחולים האלה יתערבבו.

איגור ברש: הם לא יתערבבו עם חולים פסיכוטיים שמאושפזים במחלקה הפסיכיאטרית.

איגור ברש: לגבי מיטות.

איגור ברש: לגבי המיטות, כידוע לכם- לפני כניסת הרפורמה היתה רפורמה מבנית.

איגור ברש: ברפורמה זו כמות המיטות הפסיכיאטריות הצטמצמה בכ-3,000 מיטות וכל תוספת של מיטה אחת היתה כרוכה באישור האוצר, כי זו היתה ההתניה לתמיכת משרד האוצר ברפורמה.

איגור ברש: משרד הבריאות לא יכול לפתוח מיטות לבדו.

איגור ברש: הוא לא יכול.

איגור ברש: זה שיתוף של משרד הבריאות ומשרד האוצר.

איגור ברש: שני משרדים מחליטים על זה יחד.

איגור ברש: לכן, להאשים זה קל.

איגור ברש: פתיחת מיטות פסיכיאטריות זה תהליך משותף.

דוד אזולאי: בוא נדבר על עובדות.

דוד אזולאי: העובדות היום, שלצערי הרב, כל אלה שיושבים כאן סביב לשולחן אומרים את זה- שיש חוסר במיטות.

דוד אזולאי: איפה שיש מיטות – הם נמצאים במיקום לא נכון.

דוד אזולאי: יש רפורמה או אין רפורמה, בתוצאה הסופית יש עדיין הרבה מאד אנשים שזקוקים לטיפול והם לא מקבלים את הטיפול.

דוד אזולאי: ולכן, אני עדיין לא שמעתי שום מענה מאדוני למצוקה הקיימת.

איגור ברש: עוד פעם אני אומר- אנחנו פנינו עם בקשה, מרחיבים טיפול אמבולטורי.

איגור ברש: פנינו לגבי המיטות.

איגור ברש: אין לנו אפשרות, בלי הסכמה של האוצר, לפתוח מיטות.

רחל אדטו: מה שהוא רוצה להגיד זה ככה- כאשר אנחנו נראה את הרפורמה שנחתמה בצו רק לפני כמה זמן, ואנחנו עדיין לא יודעים מה כתוב שם, כשנדע מה כתוב שם, לגבי בריאות הנפש בכלל ולגבי הפרעות אכילה בפרט נוכל לתת מענה מה התכניות.

רחל אדטו: אבל כרגע, גם הרפורמה עליה מדובר, זה בשנת 2015.

רחל אדטו: לפי מה שנאמר כרגע - -

דוד אזולאי: אבל עד 2015 אנחנו נישאר באותו מצב.

רחל אדטו: וגם, מה שלמדנו עכשיו, שזה הדבר היותר חמור, מבחינתי, מכל מה שנאמר- שבוא נגיד שזה יהיה רק בשנת 2015, ונניח שזה יהיה בשלבים, ונניח שנקבל מיטות, גם אז, התפיסה תהיה שהמיטות תתווספנה כחלק מהמערך הפסיכיאטרי.

רחל אדטו: לא נקבל מענה שמה שרצינו דוגמת תל השומר – שזו היתה התקווה, שנראה ברמב"ם מחלקה להפרעות אכילה בנפרד, כ- entity נפרד, וב "סורוקה" כ- entity נפרד, אלא – נמצא אותם בתוך המחלקות הפסיכיאטריות בתור תפיסה של מערכת הבריאות.

רחל אדטו: אני מסכימה לחלוטין ואני למדתי את הנושא הזה גם ממה שקורה בעולם – הבנות האלה לא נמצאות בפסיכיאטריה.

רחל אדטו: מקימים להן מחלקות נפרדו עצמאיות.

רחל אדטו: זו הדרך הנכונה לטפל בזה.

רחל אדטו: לכן, מה ששמעתי כרגע עושה לי לא טוב, לשמוע את המשפט הזה שזו תפיסת העולם.

שוש ארבל: לא בהכרח זה צריך לעשות לא טוב.

שוש ארבל: אני מנהלת היחידה ב "סורוקה".

שוש ארבל: בשעה טובה נפתחה ב "סורוקה" לפני חודש מחלקה עם מיטות אשפוז בתוך בית החולים.

שוש ארבל: בספטמבר פתחנו שירות מרפאתי ואשפוז יום, לקטינות עד גיל 21, כי אנחנו נעזרים גם בחוק חינוך חובה במסגרת בית החולים.

שוש ארבל: זה כן עוזר.

שוש ארבל: אנחנו מוגדרים כיחידה פסיכיאטרית וזה היה בתמיכה ובמימון של משרד הבריאות.

שוש ארבל: זה מוגדר כיחידה פסיכיאטרית מאופי ההפרעה עצמה, זו הפרעה עם בעיה נפשית ותחלואה נפשית קשה שדורשת גם התייחסות רפואית.

שוש ארבל: לכן המיקום שלה בתוך בית חולים כללי הוא קריטי, אבל ההתייחסות לאורך זמן היא ברובה פסיכיאטרית.

שוש ארבל: זו לא בושה, זו עובדה.

שוש ארבל: עיקר המערך הטיפולי הוא פסיכיאטרי.

שוש ארבל: צריך שם פסיכיאטרים, צריך שם פסיכולוגים, צריך עובדים סוציאלים.

שוש ארבל: כל המערך וכל הטיפול הוא בעיקרו טיפול פסיכיאטרי מגובה בצורה מאד מאד אינטנסיבית בחלק הרפואי - - -

דוד אזולאי: חשבתם על הסטיגמה שאתם יוצרים באותם מטופלים?

שוש ארבל: זו יחידה חדשה שיושבת בתוך בית חולים לילדים בתוך הבניין של בית החולים, אבל היא מוגדרת כמחלקה פסיכיאטרית.

שוש ארבל: התקינה הטיפולית שנובעת מזה נובעת בהיותה מוגדרת כהפרעה, כמחלקה פסיכיאטרית.

שוש ארבל: אני קצת מרגישה שאנחנו מבלבלים כאן שני דברים: 1.

שוש ארבל: האם זו מחלקה פסיכיאטרית בנס ציונה, שבאמת –האופי של המחלקה הוא שזו מחלקה פסיכיאטרית סגורה, עם תחלואות נפשיות אחרות.

שוש ארבל: זה לא צריך להיות שם, אני מסכימה עם זה, אבל עדיין – לא צריך לחשוש מלקרוא לזה יחידה פסיכיאטרית בתוך בית חולים כללי.

שוש ארבל: זה האופי של ההפרעה הזו.

שוש ארבל: בחלקים הראשונים יש צורך רפואי מאד אינטנסיבי ומעקב רפואי לאורך כל הדרך, אבל הטיפול העיקרי לאורך זמן הוא טיפול פסיכיאטרי.

שוש ארבל: ההפרעות והקשיים שיש לנערות ולמבוגרות - -

רחל אדטו: אנחנו נוטים לסמנטיקה כרגע- -

שוש ארבל: זו לא סמנטיקה בכלל.

שוש ארבל: זו מהות.

שוש ארבל: זו ממש לא סמנטיקה, ואני חושבת שזה יהיה טעות לקרוא לזה משהו - - שמחלקת ילדים זה יהיה מחלקת ילדים.

שוש ארבל: אני רואה מה קרה לאורך השנים במחלקות ילדים כשהביאו ילדות, נערות עם הפרעות אכילה – מה קרה להן כשהן היו מאושפזות במחלקות הילדים.

שוש ארבל: חמור מאד.

שוש ארבל: הטיפול לא היה טיפול.

שוש ארבל: עכשיו אנחנו מנסים לבנות את זה, ואני חושבת שהקונספט הנכון זה לראות את מוקד ההפרעה ולתת את המענה – איפה?

שוש ארבל: לא בבית חולים פסיכיאטרי, אני מסכימה עם זה, אבל עדיין, ההפרעה ביסודה היא הפרעה פסיכיאטרית ואסור לנו לשכוח את זה.

איגור ברש: אני מסכים לגמרי.

איגור ברש: מדובר בהפרעה פסיכיאטרית.

דוד אזולאי: רבותיי, אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה.

דוד אזולאי: הנושא הזה הוא רגיש מאד.

דוד אזולאי: זה נושא מקצועי.

דוד אזולאי: אני לא אקיים דיון.

דוד אזולאי: אני מבין שאתם מבינים בנושא הזה, אני לא מבין בו.

דניאל שטיין: ברגע שכבודו מדבר על סטיגמה בפסיכיאטריה יש לנו קצת בעיה.

דוד אזולאי: אני לא אכנס לנושא הזה, כי אני חושב שאנחנו מחטיאים את המטרה שלשמה התכנסנו.

איגור ברש: זה מאד חשוב, כי אם אתה, כמחוקק, מתבייש בפסיכיאטריה, אז אתה גורם לאוכלוסייה להתבייש.

דוד אזולאי: אז תרשה לי, אני אעיר הערה, ובזה אני אסיים.

דוד אזולאי: זה לא שאני מתבייש בפסיכיאטריה.

דוד אזולאי: אני יודע שגם שם נעשית עבודה יוצאת מן הכלל.

דוד אזולאי: אני מכיר את זה מהרבה מקומות.

דוד אזולאי: אבל כאשר מדובר על ילדים או מבוגרים שסובלים מבעיה של אכילה, ואנחנו - -

קריאות: - - -

איגור ברש: זו בעיה פסיכיאטרית לכל דבר ועניין.

דוד אזולאי: רבותיי, הרי אתם מבינים בזה, ואני לא אכנס כרגע לוויכוח המקצועי.

דוד אזולאי: אמרתי מה שאמרתי, ומי שחושב שאני טועה, זכותו לחשוב כך.

דוד אזולאי: יישבו אנשי המקצוע ויחליטו בנושא.

דוד אזולאי: כרגע אנחנו מדברים על נושא יותר חשוב – האם המצב הקיים כרגע של חוסר מיטות בכל הארץ לאותו מספר גדול של מטופלים שבעצם משרד הבריאות לא נותן מענה על כך – זו הבעיה העומדת על הפרק, ולזה אני רוצה להתייחס כרגע.

רחל אדטו: אני למעשה צריכה להודות על הדיון שהיה כאן פני שנתיים ומשהו, כחבר הכנסת אורי מקלב היה יושב ראש הוועדה, כי אז נכנסתי לדיון באקראי לגמרי, כשמשפחת חבשוש העלתה את הנושא, בדיוק אותו נושא – הפרעות אכילה, וישב איתן גור וכל האנשים המכובדים האחרים.

רחל אדטו: זו היתה הפעם הראשונה שנחשפתי לכל הנושא של הפרעות אכילה.

רחל אדטו: מאז, שנתיים וחצי אני בתוך הנושא של הפרעות אכילה, ואני מכירה אותו לפניי ולפנים.

רחל אדטו: לא חשבתי שנגיע לנקודת עומק כזו.

רחל אדטו: רק כדי לסבר את האוזן – 1,500 נוער מדי שנה נכנסים למעגל של הפרעות אכילה.

רחל אדטו: 1,500 בני נוער מדי שנה.

רחל אדטו: לא כולם צריכים אשפוז, לא כולם יגיעו למחלקות סגורות, לא כולם צריכים אשפוז כפוי, לא כולם צריכים את הכל.

רחל אדטו: אבל אלה סדרי הגודל של הבעיה במדינת ישראל.

דוד אזולאי: הנתון שאת אומרת – זה ממשרד הבריאות?

קריאות: - - -

קריאה: הרבה יותר.

איתן גור: זו הערכה מינימליסטית ביותר.

רחל אדטו: אוקיי, אז אני הולכת עם ה- 1,500 בני נוער, תתקנו אותי - -

דוד אזולאי: אנחנו לא הצלחנו לקבל נתונים ממשרד הבריאות.

רחל אדטו: אלה המספרים שרצים.

רחל אדטו: יתקנו אותי – אז יגידו לי 2,00 בני נוער חדשים?

רחל אדטו: 10% מקבוצת הגילאים של בני הנוער במדינת ישראל – 10% מהם סובלים מהפרעות אכילה.

רחל אדטו: אם אנחנו מדברים על סדרי גודל של בין 250 ל-300 אלף בני נוער בקבוצת הגיל, 10% מהם סובלים מהפרעות אכילה.

רחל אדטו: אני לא מדברת על הצד של השמנת יתר, אני מדברת על הפרעות אכילה מסוג אנורקסיה, בולמיה, וכו'.

רחל אדטו: אלה סדרי הגודל.

רחל אדטו: עכשיו, תקנו אותי אם אני צודקת במספר – 5% מהם מגיעים למצב של אנורקסיה שהם צריכים טיפול במסגרת בתי החולים.

רחל אדטו: לזה אין מענה, נקודה.

רחל אדטו: המענה שיש לנו היום זה לגילאי עד 18, אולי קצת לגילאי 21, בבאר שבע, שהאריכו את זה טיפה.

רחל אדטו: אבל פרופ' שטיין שמנהל את המחלקה בתל השומר, ומי שמנהל את המחלקה בבית החולים בצפת, קצת בריאות, אשפוז יום - - -

קריאה: שניידר ו "הדסה" .

רחל אדטו: עם כמה מיטות בודדות – זה מה שיש היום במדינת ישראל לטיפול בהפרעות אכילה בסדרי הגודל שאני אומרת לך, וזה ביזיון.

רחל אדטו: זאת המילה – זה ביזיון של המערכת.

רחל אדטו: זה ממש מבזה.

רחל אדטו: כל הזמן זרקו את זה על הרפורמה בבריאות הנפש, עד היום זה לא היה חלק.

רחל אדטו: למה אי אפשר היה ל - - בתל השומר את המיטות?

רחל אדטו: – כי לא קיבלו כסף על הדברים האלה, כי זה לא נכלל במסגרת – כי הפרעות אכילה לא נכללות במסגרת ההכרה כמחלת נפש שמצריכה אשפוז של מי שמממן.

רחל אדטו: ואם ההורים יכלו לממן – בסדר, ואם הם נכנסו כחולי נפש ואז משרד הבריאות מימן – גם בסדר, אבל אין מי שיממן ולכן גם מנהלי בתי חולים - - דיברתי עם מנהל בית החולים רמב"ם, פרופ' רפי ביאר, ואמרתי לו – תשמע, כל הצפון אין מיטות לבגירות, למה אתה לא בונה, כי אתה בתנופת בניה?

רחל אדטו: והוא אמר – כי אין מי שיממן את זה.

רחל אדטו: לא משלמים לי על ימי אשפוז.

רחל אדטו: אני מקווה שאם עכשיו, ברפורמה הזו, תהיה התייחסות לנושא, אז תהיה מוטיבציה למנהלי בתי חולים לפתוח מחלקות אשפוז.

רחל אדטו: הנקודה כרגע, כמו שאמרתי – אני לא יודעת מה כתוב ברפורמה.

רחל אדטו: אני לא יודעת מה ההתייחסות המדויקת לנושא הפרעות האכילה, כמה כסף יוקצה למערכת, כמה מיטות עומדים לתקצב, אבל אני חושבת שהמערכת – כמה שאנחנו מדברים על מערכת הבריאות המפוארת במדינת ישראל, מה שקורה בנושא של הפרעות אכילה זה ביזיון שאין שני לו.

רחל אדטו: היום זרקתי משפט שאף פעם לא חשבתי עליו, והיום אמרתי אותו בפעם הראשונה בקול רם – שאם זו לא היתה מחלה רק של בנות אולי היא היתה מקבלת מענה אחר.

רחל אדטו: בגלל שזו מחלה רק של נשים, רק של בנות, אז כמו הרבה דברים שפעם דיברו על בריאות האישה ואמרו – מחלות לב, זה של נשים, נתייחס לזה אחרת, עד שלא הנענו את כל הנושא של בריאות האישה.

רחל אדטו: זה באמת משפט שהשתמשתי בו היום לראשונה, בדברים שאמרתי לכרמית ראובן, כתבת, שאמרתי שאולי זה נכון – שזה חלק מהביזיון של איפה שנמצאות היום הפרעות אכילה.

רחל אדטו: אני אשמח אם רועי יתקן ויביא את האור בקצה המנהרה, אבל לא ייתכן שנשב פה 5-4 פעמים בגלל שמשפחת חבשוש העלתה את הנושא.

רחל אדטו: ומה קורה אחר כך?

רחל אדטו: אתה יודע עוד חלק מהביזיון ואף אחד לא מדבר על זה כאן – מה קורה עם הבנות שמשתחררות מהמחלקה, ואחת גרה באילת, אחת גרה בדימונה, ואי אפשר לשלוח אותן - - - מה אני רוצה לומר?

רחל אדטו: הבנות שיושבות שם במחלקה, והן העלו 4-3 ק"ג ואולי איתן גור מרגיש שהוא סוף סוף יכול לשחרר אותן, הוא שולח אותן לדימונה, שולח אותן לנתיבות והן צריכות להמשיך ולבוא למעקב, לראות את העובדת הסוציאלית, התזונאית, לבוא להישקל - מה, הן יתחילו לנסוע?

רחל אדטו: במילא אין להן מוטיבציה לעשות דברים, יש להן מוטיבציה לנסוע?

רחל אדטו: איפה מקומות השיקום?

רחל אדטו: אז יש במדינת ישראל 3-2 מקומות שיקום – אחד ב "צידה לדרך" ברמת ישי, עוד מקום אחד ברמת השרון, השאר – מקומות פרטיים.

רחל אדטו: מי משלם על הדברים האלה?

רחל אדטו: האנשים, ב "צידה לדרך" שהקימו שם את ה- 12 מיטות, או כמה שיש להם – צריכים לעשות התרמות כדי להחזיק את הבתים האלה, להתחנן לביטוח הלאומי, להתחנן למשרד הבריאות שיקצה להם קצת כסף.

רחל אדטו: אין מקומות.

רחל אדטו: גם אחרי שיש מקומות אשפוז אין המשך דרך בקהילה, ואז ברור שהן מתדרדרות חזרה למצב ההתחלתי.

רחל אדטו: זאת אומרת, משפט ההתחלה ומשפט הסוף שלי: כל הטיפול באנורקסיה במדינת ישראל הוא מבזה את המערכת.

דוד אזולאי: אני אנצל את ההזדמנות הזו להודות לך שאת משתתפת בדיון הזה, כי באמת את מגלה ידע רב ובקיאות בנושא, לכן היה חשוב שתשתתפי אתנו בדיון הזה.

דוד אזולאי: אני מבקש לשמוע את נציג האוצר.

קריאה: בדיונים הקודמים ד"ר קולוקביץ' אמר שיש בעיה ואנחנו לא יודעים - -

איגור ברש: הוא עכשיו מנהל בית החולים "טירת הכרמל" וקודם היה ראש שירותי בריאות כללית.

קריאה: הוא טען בכל הישיבות ובכל הדיונים שאין תיעוד ואין רישום של חולים בהפרעות אכילה.

קריאה: שיש לאקונה בחוק שלא מאפשרת רישום.

קריאה: נכון להיום – זה כתוב בפרוטוקול, זה אחד.

קריאה: דבר שני, אני יודעת ש - -סופה לנדבר, שר הבריאות בניזרי הקצה לתכנית 6.5 מיליון ₪, כשיש תכנית שחתומה על ידו, טבלה שיש בה בפירוש – סך המיטות שנפתחו, ואני יודעת שזה - - באוצר.

קריאה: ואיפה ההתייחסות לזה?

איגור ברש: לגבי הרישום – כל האשפוזים של קטינים, שמית – לא מדווחים.

דוד אזולאי: לא ביקשנו שמית.

דוד אזולאי: אף פעם לא ביקשנו שמית.

איגור ברש: הרישום הוא דיווח שמי.

דוד אזולאי: ביקשנו לקבל נתון – כמה חולים כאלה יש?

איגור ברש: חולים עם אנורקסיה זה ספקטרום מאד רחב.

איגור ברש: חלק מהספק

איגור ברש: טרום הזה לא מגיע בכלל לפסיכיאטרים, הם נשארים אצל פדיאטרים.

איגור ברש: חלק אחר מגיע למרפאות.

איגור ברש: חלק אחר – לאשפוזים.

גד רייזלר: אבל יש אבחנה.

גד רייזלר: היום – לכל מטופל יש אבחנה.

איגור ברש: בקופת חולים יש אבחנה כזו, ואפשר בלחיצת כפתור לקבל.

איתן גור: כמה חולים באנורקסיה יש בארץ?

איגור ברש: אני לא יודע את המספר המדויק.

קריאה: זה בדיוק העניין.

קריאה: משרד הבריאות לא רוצה לדעת.

איגור ברש: רק שידוע שבאוכלוסייה זה - -

דוד אזולאי: אני לא יכול ללחוץ על הכפתור של מחשב של קופת חולים, אבל אתה כן יכול לעשות את זה.

דוד אזולאי: אפשר לבקש את הנתון הזה למשרד הבריאות.

דוד אזולאי: זה הגורם שיכול לתת את הנתון הזה, ולא קיבלנו עד היום, למרות כל הדיונים שעשינו כאן.

רועי כפיר: קודם כל, לגבי הרפורמה – הרפורמה היא החלטת הממשלה והצו שעברו.

רועי כפיר: אני יודע שחברת הכנסת מתייחסת להסכם שערכנו עם קופת חולים כללית.

רועי כפיר: ההסכם הזה, בגדול – שאלתי את הקופה גם אם מבחינתם אפשר להעביר את זה קודם כל לקופות האחרות שיראו, מבחינתנו – לנו אין שום דבר שהיינו רוצים להסתיר - - -

רחל אדטו: - רפורמה, וסוגרים את זה רק עם קופה אחת?

רועי כפיר: לא, אני אסביר.

רועי כפיר: היה לזה סיבה וזה גם תואם עם הקופות האחרות.

רועי כפיר: אמרנו להם שזה מה שאנחנו עושים - - -

רחל אדטו: אני עם כל השלוש בקשר, עם כל שלושת המנכ"לים, הם אמרו שהם חמים על זה בצורה לא רגילה.

רחל אדטו: אמנם 80% מחולי הנפש נמצאים בקופת חולים כללית, אבל 30% אחרים לא היו שותפים עד יום חמישי, יומיים לפני החתימה.

רועי כפיר: חבל לי שהם אומרים את זה.

רועי כפיר: אנחנו ישבנו עם סמנכ"לי הכספים של כל הקופות בתחילת התהליך.

רועי כפיר: סיכמנו אתם את המסגרת הכללית ואמרנו שנסכם את הפרטים כי קשה לעשות את המשא ומתן הכל כל מורכב עם 4 ראשים.

רועי כפיר: סיכמנו שנסכם עם הכללית, אני כבר אומר – סעיפים ש "כללית" ביקשו שהיו אמורים לבוא על חשבון הקופות האחרות אנחנו בפירוש לא הכנסנו.

רועי כפיר: החידוש המהותי שיש בהסכם הזה והוא גם לא תלוי בהסכם ואפשר גם מחר להוציא אותו – זה טיוטה של חוזר של אגף בריאות הנפש שאמורה להיכנס לתוקף ב-2015 או כבר היום - - -

איגור ברש: במלואה – ב- 2015, אבל יש שם התייחסות גם לתקופת הביניים.

רועי כפיר: שבעצם הסדירה מול הקופות מה יהיו הדרישות המקצועיות מקופות החולים, בעיקר לגבי השירות המרפאתי, וזה משהו שאין מניעה – אני לא יודע, אולי הם לא ביקשו את זה ממשרד הבריאות, אני אפילו יכול מהמייל שלי לשלוח את זה להנהלות שלהם, זו לא בעיה.

רועי כפיר: אין מעטה של סודיות.

דוד אזולאי: אז אני מבקש ממך – כדי להסיר את הרושם הזה, אנא ממך, אם אין בעיה, תעביר את זה.

רועי כפיר: אין שום בעיה, אני יכול להעביר את זה גם לוועדה, גם לחברת הכנסת.

רחל אדטו: אני אגיד לך למה אני חושבת שזה לא בסדר – הרי מה קרה?

רחל אדטו: היה תהליך של רפורמה שהיה צריך להיות גם בחקיקה.

רחל אדטו: זה הגיע להכנה לקריאה שניה ושלישית בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

רחל אדטו: ליצמן עשה מעקף של הכנסת, הלך והעביר את זה בצו.

רחל אדטו: דבר שהיה חלק מחקיקה, שהיה פתוח לעיני כל, פתאום עבר בצו.

רחל אדטו: נסגר בין משרד האוצר לבין קופת חולים כללית ומשרד הבריאות, ועכשיו, במסגרת מה שהיה צריך להיות חוק פתוח לכל, פתאום אנחנו נקבל את החלק הזה או החלק הזה.

רחל אדטו: רפורמה של 1,6 מיליארד שקלים הפכה להיות משהו שנקבל אולי פרקים ממנה.

דוד אזולאי: אני אומר- בואי נתחיל קודם כל לקבל.

דוד אזולאי: רועי כאן אמר דבר ברור.

רועי כפיר: אנחנו נעביר חומרים ככל שנידרש.

רועי כפיר: מבחינתי, לפחות – אני כתבתי את הדברים עם שותפים ממשרד הבריאות והקופה, שלא לדבר על החלטת הממשלה שהיא עברה, והיא גלויה לעיני כל, כולל הצו שמעביר את השירותים.

רועי כפיר: אין בעיה, נעביר את כל החומרים שיידרשו.

רועי כפיר: נסביר: היה צריך להיערך הסכם מול הקופות בגלל הסוגיה המימונית – לצבוע את המקורות, את התוספות, להסדיר את הדברים האלה.

רועי כפיר: זה משהו שאי אפשר להסדיר אותו בהחלטת ממשלה, והיה צריך לעשות הסכם.

רועי כפיר: כל הצדדים רצו להגן על עצמם בהסכם.

רועי כפיר: הקופות האחרות היו מעודכנות.

דוד אזולאי: מתי הרפורמה הזו – אמורה להיכנס לתוקף?

רועי כפיר: כמו שנאמר קודם – בעצם, הצו נחתם על ידי השרים, צו לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

רועי כפיר: התחולה שלו היא ה-1 ביולי, 2015, כלומר – העברת הרפורמה בצו התבצעה, עכשיו מחכים עד ליולי.

רועי כפיר: לא יושבים ומחכים אלא כמו שאתה יודע כבר התחלנו לשבת עם משרד הבריאות ומשרד הבריאות עם הקופות, לגבי פתיחה של מרפאות - -

איתן גור: סליחה, אבל מה הקשר של זה למיטות?

איתן גור: קופות חולים יוסיפו מיטות?

רועי כפיר: זה לא קשור, זה לא קשור.

איתן גור: הרוגלטור הוא זה שצריך להוסיף מיטות, זה לא קשור לרפורמה.

רועי כפיר: זה לא התשובה לזה.

רועי כפיר: פשוט עלו פה טענות שהן לא רק לגבי הפרעות אכילה, ואני חושב שהייתי צריך לענות גם עליהן.

איתן גור: אנחנו מדברים על מצוקת אשפוז.

איתן גור: מה זה קשור?

איתן גור: למה משרד האוצר לא מתקצב תוספת מיטות.

רועי כפיר: זה לא בסדר.

רועי כפיר: אני באמצע דבריי ואתה - -

איתן גור: אתה לוקח אותנו למקום שהוא לא רלבנטי לדיון.

דוד אזולאי: ההערה שלך היא במקומך.

דוד אזולאי: אמרת את החלק הראשון, ההבהרה היתה חייבת להיות.

רועי כפיר: עכשיו לגבי מיטות – אנחנו גם מול משרד הבריאות תוך כדי עבודה על הרפורמה, אמרנו שברגע שנעשה את הדבר העיקרי, שהוא העברה של החקיקה, והעברה של האחריות הביטוחית – אנחנו נשב אתם ונבחן מחדש את הפריסה של מיטות האשפוז והעמדות של הטיפול יום ואשפוז יום.

רועי כפיר: אני מבין שהמשרד בסדרי העדיפויות שלו בתוך תוספת המיטות זה בעיקר מיטות לילדים והפרעות אכילה - -

איגור ברש: הפרעות אכילה, מיטות לילדים מתחת לגיל 12, יש גם המרה של מיטות כרוניות - - מתחת לגיל 12.

איגור ברש: יש בארץ רק מחלקה אחת לילדים - - -

רחל אדטו: מתחת לגיל 12 – פסיכיאטריה כללית או רפואה - -

איגור ברש: פסיכיאטריה כללית.

רחל אדטו: אז איפה אנחנו עם הבעיה שאנחנו יושבים כאן, היום?

רחל אדטו: אני אגדיר את השאלה: אנחנו מדברים עכשיו על מיטות אשפוז לבגירוןת.

רחל אדטו: איפה עומד בסדרי העדיפות שלכם - - -

איגור ברש: למעלה, למעלה.

רחל אדטו: כמה מיטות?

רחל אדטו: מתי?

רחל אדטו: גם ב- 2015 תהיינה מתוכננות - -

רועי כפיר: עוד לא סיכמנו.

רועי כפיר: ממש התחלנו לדבר, בימים האלה, העברנו את הצו ואני מקווה שיהיו לנו - - בקרוב.

איגור ברש: עד כה לא שוחחנו על זה בכלל כי היה מסוכם שעד החלטה לגבי מעבר אחריות ביטוחית לא נדבר על מיטות.

איגור ברש: עכשיו זה הזמן.

איגור ברש: עוד לא נפגשנו, המסמך למשרד האוצר הוכן, ונדבר על זה.

איגור ברש: זה בראש סדר העדיפויות.

רועי כפיר: התחלנו לדבר על זה, עוד לא בישיבה מסודרת, אבל --

קריאות: - - -

איתן גור: גדי לובין, בישיבה לפני 9 חודשים אצלנו אמר שיש תוספת של 50 מיטות – נכון?

איגור ברש: שביקשנו, שביקשנו.

איתן גור: אני חושב שהבעיה היא ההתייחסות הלא מקצועית של משרד הבריאות שלא יודע כמה חולות יש.

איתן גור: לא יודע, פשוט, מה היקף התופעה, מה צריך בשביל החולות האלה, ומדבר לגמרי לגמרי באוויר.

איתן גור: זה חוסר מקצועיות וחוסר יכולת לנהל את מה שצריך לנהל.

איתן גור: הוא הרגולטור.

איתן גור: זה בכלל לא קשור לרפורמה.

איתן גור: המצב אחרי הרפורמה יהיה חמור פי כמה וכמה מהמצב היום.

איתן גור: אני מבטיח לכם את זה.

איתן גור: אחרי הרפורמה קופות החולים לא יאפשרו בכלל לאשפז את החולות האלה, ולא יצטרכו בכלל מיטות, כי הם לא יאפשרו לאשפז חולה - - -

רחל אדטו: הם יטפלו בהם בקהילה.

רועי כפיר: יותר מזה – דיברתם על מעקב.

רועי כפיר: לקופות החולים יהיה בדיוק מה שאין היום למשרד הבריאות וזו האפשרות לתכלל את הטיפול נכון, בעצם – אותה חולה שחזרה לנתיבות תוכל גם בנגב לעשות את המעקב באחת מהמרפאות של קופת החולים.

איגור ברש: לקופה לא תהיה אפשרות למנוע אשפוז פסיכיאטרי, כולל הפרעות אכילה.

איגור ברש: לא תהיה אפשרות.

איגור ברש: הקופה לא תמנע מהחולה להתאשפז אצלך.

רחל אדטו: רק לא יהיה לה איפה.

דוד אזולאי: אני רק אבקש, רבותיי.

דוד אזולאי: אני לא רואה שאנחנו יוצאים מהדיון הזה.

דוד אזולאי: הדבר היחיד שיש פה כרגע, מה שאני מגלה, לפחות, שאם לא היה הדיון הזה אז יכול להיות שגם משרד האוצר וגם משרד הבריאות יש להם זמן והם לא מתקדמים בנושאים שהם היו אמורים להתקדם בהם.

דוד אזולאי: אני, בכל אופן, מודיע כאן, שיהיה ברור: אני לא מתכוון להרפות מהנושא הזה.

דוד אזולאי: כפי שאני אעשה בהרבה נושאים, גם בנושא הזה אני מתכוון לכנס עוד ישיבה ועוד דיון מעקב ולשמוע.

דוד אזולאי: אם צריך להביא את סגן שר הבריאות נביא אותו לפה.

דוד אזולאי: היו בדיונים האלה גם מנכ"לים וגם סגני שרי בריאות ושרים.

דוד אזולאי: אתם, לצערי הרב, לא אתם לבד, אני מניח שהם הגורם המרכזי – הגורם שצריך שצריך לתת מענה.

דוד אזולאי: אני לא רוצה להתייחס לרפורמה, זה לא התפקיד שלי.

רחל אדטו: - - האוצר, במקרה הזה, הפעם אני מוכנה להגן עליהם, כי סדרי העדיפויות צריכים - - משרד הבריאות.

דוד אזולאי: אני לא בא להיכנס כרגע לרפורמה, זה לא התפקיד שלנו.

דוד אזולאי: יש בעיה שהצפנו כאן ולצערי הרב אני א מקבל עליה מענה.

אסתר גלילי: אני רק רוצה להוסיף עוד זרד למדורה, מה שלא עולה, לדעתי, מספיק חזק – זה הנושא של טיפולי יום, לפני אשפוז ובמקום אשפוז.

אסתר גלילי: רק לפתור את הבעיה בלפתוח מרפאות ולהוסיף מיטות אשפוז – זו תפיסה מקצועית שגוייה.

אסתר גלילי: אני חושבת שאם יעשו טיפולי יום כמו שצריך, שזה half way in, תהיה אפשרות להקל על מצוקת האשפוז.

אסתר גלילי: אז בכל הדיון הזה, אם בסוף מה שייצא זה שיוסיפו מיטות אשפוז ושיפתחו מרפאות ולא יתמחרו את טיפולי היום כמו שצריך - -

קריאה: - הרפורמה אמורה לענות בדיוק על הדבר הזה - -

אסתר גלילי: זה חשוב, בעיניי, ברצף, טיפול יום זה בדיוק לנערה מדימונה שלא יכולה לבוא לתל השומר.

אסתר גלילי: יש, באמת, רצף של שלושה דברים שצריכים לקרות: חיזוק מרפאות, תוספת מיטות אשפוז בבתי חולים כלליים, ליחידות להפרעות אכילה, בלי להתחבא תחת זה שגם איתן גור וגם דניאל שטיין הם פסיכיאטריים בהכשרה שלהם, וטיפולי יום – גם half way in, כלומר – למנוע.

אסתר גלילי: אפשר שמישהי ב- BMI16 תהיה בטיפול יום ולא באשפוז מלא 5 חודשים, ו half way out.

רחל אדטו: דבר אחד צריך לקרות – שמישהו ממשרד הבריאות ייקח את הנושא של הפרעות אכילה ייקח את הנושא בצורה פעילה, ויגיד: צרך לתת מענה בדיוק כמו לחולים אונקולוגיים.

רחל אדטו: ברגע שמישהו ייקח אחריות על הנושא הזה ולא ייקח את זה "על הדר" או "על הרפורמה" אלא ייקח את הפרעות האכילה כבעיה מרכזית, קשה – אז, סוף סוף יהיה מענה.

רחל אדטו: אז יבנו מרפאות יום, ובתים שיקומיים ומיטות אשפוז.

רחל אדטו: בשביל זה הרי חיכינו לרפורמה, בדיוק חלק מזה – להכניס את כל הפרעות האכילה כחלק מהרפורמה.

רחל אדטו: לא צריך לפרק את זה.

רחל אדטו: צריך לקחת את הנושא הזה ולהבין שמדובר בנושא אדיר שרק הולך וגדל, וההיקף רק הולך וגדל.

רחל אדטו: ועד שלא יבינו במשרד הבריאות שהנושא הזה צריך התייחסות נפרדת – לא יקרה שום דבר.

רחל אדטו: מה שאת אומרת ומה שכל אחד אומר כאן זה נכון, אבל צריך לחבר את הכל ביחד.

דניאל שטיין: אל"ף אני מצטרף לדברים שאומרת חברת הכנסת אדטו – אני מסכים לדברים ואני גם מודה לך על כל התמיכה שלך בכל הטיפול בהפרעות אכילה בארץ.

דניאל שטיין: זה נמשך לא מעט זמן ואנחנו מודים על זה.

דניאל שטיין: המרכזים הטובים בעולם שאני זכיתי ללמוד בהם – מדובר על wrap around service.

דניאל שטיין: שירותים שמקיפים את הכל – מחלקה, מרפאה, אשפוז יום in, אשפוז יום out - הכל במרכז אחד.

דניאל שטיין: הדבר הזה מאפשר ניוד של חולים ממקום למקום, אשפוז מהיר, דילוג על רשימות המתנה.

דניאל שטיין: אתה עושה את זה בתוך מערכת וזה מאד מאד יעיל.

דניאל שטיין: הייתי במרכז כזה בפיטסבורג, יש מרכז כזה בטורונטו.

דניאל שטיין: בארץ, מאיזושהי סיבה בלתי ברורה זה מחולק בכל מיני מקומות.

דניאל שטיין: המקום היחיד שיש - - זה בבאר שבע, במקום החדש.

שוש ארבל: לזכות משרד הבריאות – בכל ההשמצות, המרכז שקם עכשיו ב "סורוקה", אמנם הוא לקטינות, עד גיל 21, אבל הוא באמת מערך שהוא מעטפת של מרפאה, אשפוז יום ומיטות.

קריאות: - - -

איתן גור: יכול להיות.

איתן גור: אני מאחת המחלקות הכי גדולות בארץ להפרעות אכילה, ולנו אין את השירותים האלה.

איתן גור: אנחנו מקבלים את החולים מכל הארץ.

איתן גור: אני חושב שזו בעיה.

איתן גור: אני לא יועד מה מקורה ומה - -

דוד אזולאי: אתם מקבלים אותם דרך הקופות, נכון?

איתן גור: לא, דרך חדרי המיון, דרך רופאים, אנחנו - - דרך הפניות של רופאים ובעיקר דרך רופאים של קופות חולים אבל הרבה יותר דרך רופאים של מרפאות להפרעות אכילה, או דרך מחלקות אחרות שמגיעים אלינו.

איתן גור: אני מצטרף לדברים של ד"ר גלילי בנושא של אשפוז היום.

איתן גור: בתל השומר, במחלקה לנוער יש אשפוז יום של 3 פעמים בשבוע, half way out מה שנקרא.

איתן גור: כל זה לא דרך משרד הבריאות, דרך קרן המחקרים של תל השומר ו - - .

איתן גור: משרד הבריאות לא נתן כל תקציב לנושא של אשפוז היום.

איתן גור: אני חושב שאחת הבעיות הקשות ביותר באשפוז יום הוא התמחור המאד נמוך של מיטות אשפוז יום – משהו בסביבות 300 שקל, בין אם זה half way out או half way in, ולאף בית חולים לא משתלם לעשות את זה.

דוד אזולאי: כמה יש לכם כאלה במשך שנה?

איתן גור: יש לנו בערך 20-30 בנות.

איתן גור: היום כבר 50 בנות – אלה בנות באשפוז יום שמשתחררות מהמחלקה.

איתן גור: יש לנו כמעט 1000 ימים של אשפוז יום.

קריאה: כמה זה - - המתנה?

איתן גור: אשפוז יום – זה לא המתנה.

איתן גור: זה half way out.

איתן גור: זה לנערה שמשת

איתן גור: חררת מהמחלקה שלי יכולה להגיע כדי שלא תצטרך להתאשפז שוב.

קריאה: מהמחלקה שלך.

קריאה: ;

איתן גור: רק מהמחלקה שלי.

איתן גור: הדבר הזה אפשר קיצור אשפוזים, בהחלט.

דוד אזולאי: ואת זה אתם מתקצבים באופן עצמאי.

איתן גור: עצמאי לחלוטין, קרן המחקרים של בית החולים, לא משרד הבריאות.

איתן גור: אני בהחלט כן רוצה להודות למשרד הבריאות.

איתן גור: אנחנו עכשיו, ביולי, כן פותחים מרפאה של הפרעות אכילה.

איתן גור: קיבלנו תקציב לפתוח מרפאה ל-250 בנות עם הפרעות אכילה.

איתן גור: צריך להגיד תודה, זה משהו שהיה חסר ביותר.

איתן גור: אבל אני מסכים עם ד"ר גלילי שחייבים לעשות דברים כלליים בייחוד בנושא של אשפוז יום.

גד רייזלר: אני מאשפוז יום ילדים ב "אסף הרופא".

גד רייזלר: תודה לוועדה.

גד רייזלר: בזכות מה שקרה לפני שלוש שנים הדברים התחילו להתגלגל וכל מיני תשובות שליליות שקיבלנו הפכו לחיוביות, שזה באמת חשוב, כי אנחנו עבדנו במימון של תרומות, היתה לנו יחידה, מרפאה ואשפוז יום שעבדו רק על תרומות עד לפני שלוש שנים.

גד רייזלר: מאז קיבלנו מימון ל – 10 מיטות של אשפוז יום ילדים ובני נוער.

גד רייזלר: הבעיה שלנו, ואת זה אני רוצה להדגיש ולרדת לפרוטות – משרד הבריאות אמר – יופי, יש כסף, כי באמת היה מין דיון כזה והתברר שיש בכספות כסף.

גד רייזלר: אז הסכימו לתת כסף.

גד רייזלר: אז דבר אחד שהוזכר פה, שהתמחור לא נכון, והעלות של אשפוז יום של הפרעות אכילה הוא בערך פי 2 ממה שהם משלמים.

גד רייזלר: בית החולים שלי הסכים לממן את העניין הגרעוני הזה לעומת בתי חולים אחרים שהחליטו לא.

גד רייזלר: רמב"ם החליטו לא, בגלל שזה רוכב על מערכות קיימות, ונוסף על תפקידם, הרופא, הדיאטנית – ממילא הם שם, המקום, בנינו מקום מתרומות, לאשפוז יום ילדים ובנינו מקום להפרעות אכילה, אז בואו נממן את זה.

גד רייזלר: זה כאשר התקציב הוא למעשה גרעוני.

גד רייזלר: הבעיה היא – ולכן, אנחנו לא יכולים להעסיק את הצוות ולאייש את כל המיטות האלה, ואני מחזיק רק בערך 80% מהמקומות האלה, וגם אצלי יש רשימת המתנה של חודשיים.

גד רייזלר: אני לא יכול לקבל יותר כי אין לי.

גד רייזלר: אני לא יכול לממן עוד פסיכולוגים ועוד צוות שאני רוצה לממן על הסכום הזה.

גד רייזלר: הבעיה השניה היא שהסכום מגיע ככסף לבית החולים, הוא לא מגיע עם שום תקנון.

גד רייזלר: ואז אני לוקח דיאטנית, מכשיר אותה לעבודה, זה לוקח כמה חודשים טובים להכשיר דיאטנית חדשה לטיפול בהפרעות אכילה.

גד רייזלר: אחרי 22 חודש אני חייב לפטר אותה כי אין לי קביעות, אין לי תקן, אין לי להעסיק אותה יותר.

גד רייזלר: ולכן, משרד הבריאות עשה כאילו הוא היה נדיב וכאילו נתן אפשרות לתת שירות, אבל למעשה הוא לא נתן את מה שצריך, וצריך לתקנן את המחלקות האלה, ובהמשך גם – לתקנן בצורה מסודרת, הרי הרגולטור לא עושה את זה, וזה צץ מלמטה.

גד רייזלר: אז יש מקומות שזה צץ בצורה מסודרת, כמו ב "סורוקה" ששם היה שיתוף פעולה באמת יפה בין מחלקות הילדים, המתבגרים והפסיכיאטריה.

גד רייזלר: במקומות אחרים זה לא קיים.

דוד אזולאי: רועי, לא התייחסת להערה שיש תקציב של 6.5 מיליון שקל לטובת ילדים עד גיל 18.

רועי כפיר: אז אם יש שאלה ספציפית לגבי התקציב אני אצטרך לחזור אליך - -

קריאה: התכנית כללה תוספת מיטות גם וגם.

קריאה: יש פה את התכנית.

רועי כפיר: מאז הישיבה הקודמת שקיימתם ב-2009 אז הוספנו בעיקר ב "סורוקה" אני חושב.

רועי כפיר: אבל אני אומר לך – מאחר ומודל העבודה שלנו הוא מול משרד הבריאות כשהם בתוך התקציב שלהם, בניהול מיקרו, הם עושים את זה באופן די עצמאי, אז אני צריך פשוט לבדוק את זה ולחזור אליכם.

דוד אזולאי: אני אוכל לקבל ממך תשובה כתובה בנושא?

מרים קריזנובסקי: אני דיאטנית הפרעות אכילה בקופת חולים מאוחדת.

מרים קריזנובסקי: אני עובדת במרפאה ש "מאוחדת" הקימה, כבר שנים רבות, יחידה, אני חושבת למופת, שבה עובדים דיאטניות, פסיכולוגיות, יחד עם פסיכיאטר, במרפאה להפרעות אכילה.

מרים קריזנובסקי: זה עובד יפה וטוב, אבל יש לנו שתי בעיות: אותה הבעיה עם דיאטניות, שאין תקציב, אין שעות.

מרים קריזנובסקי: ויש לנו גם במרפאה המתנה להיכנס למרפאה לטיפול, אבל כרגע יש לי בעיה – 3 מטופלות עם בעיה אקוטית, ואנחנו יודעים שמטופלות עם הפרעות אכילה, חלק מהן אפשר להחזיק במרפאה, אבל יש חלק שבלתי אפשרי להחזיק אותן במסגרת של מרפאה, אנחנו צריכים או אשפוז יום או מיטות.

מרים קריזנובסקי: כרגע יש לי שלושה שאוכלים – תסלחו לי שאני יורדת לפרטים: פעמיים ביום, סלט וזהו.

מרים קריזנובסקי: הן לא מסוגלות לאכול שום דבר, ואנחנו מחזיקים אותן כל שלושה ימים - - יש כאלה שגם סלט לא אוכלות.

מרים קריזנובסקי: אנחנו מחזיקים אותם כדי לתת להן כל שלושה ימים עירוי באיזו מרפאה בתוך הקופה, ואנחנו מתחננות ומבלבלות את המוח לאיתן שייקח אותן, כל יום.

מרים קריזנובסקי: מה היום, תכלס'?

מרים קריזנובסקי: אנחנו מחכים לרפורמה, וזה מעולה, והרפורמה תהיה ב- 2015.

מרים קריזנובסקי: אותה בחורה עם 2 סלטים ליום תחזיק מעמד עד 2015?

מרים קריזנובסקי: מה היום אני עושה אתה?

מרים קריזנובסקי: אני עושה טלפונים, אני כל יום הולכת לישון וחושבת – מחר יהיה לה או היום יהיה לה התקף לב?

מרים קריזנובסקי: אנחנו יודעים שזו אחת הבעיות.

מרים קריזנובסקי: מה אני עונה למשפחות, שאין לי מקום היכן לאשפז אותן?

מרים קריזנובסקי: אנחנו עובדים במסירות נפש, עובדים עם משפחות.

מרים קריזנובסקי: אני מדברת אתן ב- 11 בלילה וב- 10 בלילה, ובין הפסיכולוגית שלה ובינינו, אבל תכלס' – מה אני עושה אתן, היום?

מרים קריזנובסקי: זו שאלה.

רועי כפיר: יש לי שאלה.

רועי כפיר: עם כל הכבוד, באמת, ל "מאוחדת" וגם ל "מכבי" שהקימו מסגרות וירטואליות בקהילה שבאמת מאגדות פסיכיאטר, פסיכולוג, דיאטנית, רופא ואיך שהוא מנסים להחזיק אותן בקהילה,.

רועי כפיר: מי מממן את זה?

רועי כפיר: קופת חולים כללית לא עושה את זה בכלל, בעיקרון, כי היא אומרת שזה לא בסל.

רועי כפיר: זה שירותי בריאות הנפש - -

מרים קריזנובסקי: אז אני רוצה להגיד לכם שמממנת את זה קופת חולים ועד היום אני יכולה להגיד על עצמי, כדיאטנית – עבדתי שם רק בגלל שאני מאוהבת בנושא, ולא בגלל שאני מקבלת שם כסף.

מרים קריזנובסקי: קיבלתי, עד היום - - כי אנחנו קמנו ואמרנו שזה בלתי נסבל לעבוד 24 שעות ביממה עם טלפונים ולקבל 25 או 30 שקל פר מטופלת.

מרים קריזנובסקי: אז אני אוכלת מקליניקה פרטית שלי ועושה את העבודה כי פשוט אני רוצה לעשות אותה, אני אוהבת, אני לא יכולה לעשות שהנושא מוזנח, ובגלל שאני, בתוכי, מבינה עד כמה זה חשוב.

מרים קריזנובסקי: אני אומרת שזה סרטן של המוח ואני מסכימה אתך, אנחנו לא מתייחסים לזה בצורה טובה, בצורה הגיונית ורפואית כפי שצריכה להיות.

איתן גור: אני רק רוצה לתת נתונים שלדעתי משרד האוצר צריך לתת אותם אבל הוא תמיד מתחמק מלתת אותם למרות שיש לו את הנתונים כי הוא ממני קיבל אותם כבר עשרות פעמים: בין גיל 15 ל-25 יש חצי מיליון נשים ונערות בישראל באוכלוסייה.

איתן גור: מתוכן – 10% חולות בהפרעות אכילה.

איתן גור: זה 50 אלף חולות בהפרעות אכילה, בין גיל 15 ל-25.

איתן גור: אני; המרכז הגדול ביותר בארץ, מאשפז בשנה 160 חולות ומטפל בעוד 600 במרפאה.

איתן גור: זה הכל.

איתן גור: ובואו נגיד שבכל שאר המרכזים למבוגרים מטפלים בעוד כמות כזו.

איתן גור: רוב החולות עם הפרעות אכילה לא מאובחנות ולא מטופלות.

איתן גור: לא כולן צריכות להגיע לאשפוז, אבל לקבל טיפול ולהיות מאובחנות, זה זכותן.

איתן גור: משרד הבריאות באופן מתמיד מתעלם מהנתונים האלה.

איתן גור: כשהם נמסרים לו הוא זורק אותם לפח, כי הוא לא יכול להסביר את ההתנהגות שלו נוכח היקף התחלואה.

איתן גור: אנורקסיה זו המחלה שהורגת הכי הרבה בחורות צעירות, יותר מכל מחלה אחרת.

איתן גור: 5% מהחולות האנורקטיות מתות.

איתן גור: 1 מכל 20 חולות.

איתן גור: זה המון.

איתן גור: משרד הבריאות פשוט לא עושה את העבודה שלו, אלה דיבורים בעלמא.

איתן גור: לא יוסיפו אפילו מיטה אחת עד 2015 ואחר כך יבואו בטענות לקופות.

איתן גור: הרגולטור הוא זה שצריך לדעת מה היקף המחלה, ולתת לה מענה.

איתן גור: הקופות אחר כך יצטרכו לשלוח את החולות לטיפול.

איתן גור: משרד הבריאות בכוונה לא הוסיף מיטות, כי הוא ידע שאם הוא יוסיף מיטות ויחשוף את היקף התופעה, הוא יצטרך לשלם לקופות מחיר יותר גבוה כדי לטפל בחולות האלה.

איתן גור: לכן הוא באופן מכוון לא הוסיף מיטות לאורך כל השנים, כי הדיונים על הרפורמה, אני רק רוצה להזכיר לכם, התחילו בשנת 96.

איתן גור: אם אתם שואלים למה "מאוחדת" ו "מכבי" הקימו את המרפאות – כי הן היו תמימות וחשבו שהרפורמה תעבור.

איתן גור: אז הן הקימו את המרפאות כדי להתכונן ליום שהרפורמה תעבור.

איתן גור: אבל עברו 16 שנה והרפורמה לא עברה.

איתן גור: לכן כל מה שנאמר פה, אני מצטער שאני אומר את זה, זה לא נגד איגור ברש, כי לפניו היה מישהו אחר.

איתן גור: זה נגד משרד הבריאות שמועל בתפקיד שלו ולא עושה את מה שצריך לעשות.

איתן גור: אדוני, אתה יכול לבקש מהם דוחות כמה שאתה רוצה.

איתן גור: אני הייתי בכל הישיבות האלה, בכל ישיבה ביקשו וגם רועי כפיר הבטיח שהוא ייתן מענה, גם איגור ברש הבטיח שישלח דיווח מה נעשה עם הכסף.

איתן גור: אף פעם לא שלחו שום דיווח.

רחל אדטו: הם אמרו ש- 10 מיליון הלכו ל "סורוקה" לפתוח את המחלקות.

רחל אדטו: אני כבר ביררתי.

איתן גור: אבל אנחנו ביקשנו לדעת – היו 10 מיליון ב-2010.

איתן גור: ביקשנו לדעת לאן הלך הכסף וכמה כסף ניתן ל "סורוקה".

איתן גור: את אומרת, אבל אני יודע שלהקים את היחידה ב "סורוקה" לא עולה 8 מיליון.

איתן גור: אני אומר לך שלא.

קריאות: - -

רועי כפיר: זו הפעילות השוטפת, לא ההקמה.

איתן גור: הפעילות השוטפת ב "סורוקה" עולה 8 מיליון?

רועי כפיר: 7-8 מיליון, זה מה שאני יודע.

איתן גור: אל תיזרו לנו חול בעיניים.

איתן גור: אני יודע בדיוק את השיטה של התמחור.

איתן גור: זה לא מה שאתם נותנים להם.

איתן גור: מהכסף של ה-10 מיליון ב-2010 נישאר כסף, אתם מסתירים אותו.

מור ישראלי: אני מנהלת המרפאה להפרעות אכילה של "מכבי" ברמת השרון.

מור ישראלי: המרפאה הזו היא אחת מתוך שתיים שקיימות ב "מכבי" ברמת השרון ובחיפה, וזה כל המרפאות שיש ב "מכבי".

מור ישראלי: יש לנו 8 מטפלים שכולם ביחד פחות ממשרה וחצי.

מור ישראלי: זה המענה, מבחינת הטיפול.

מור ישראלי: אנחנו מטפלים עם המרפאה השניה בפחות מ – 200 מטופלים בו זמנית.

מור ישראלי: למעשה, יש לנו מצוקה מבחינת המענה.

מור ישראלי: מגיעים אלינו בטיסות מאילת כדי לקבל טיפול מרפאתי אצלנו, ואני לא יודעת – לא הזכרנו, אבל צריך להבין: בחורה כזו, שחולה בהפרעות אכילה, משתקת את כל המשפחה.

מור ישראלי: הן צריכות להגיע עם מלווה, לפחות אחד, ולפעמים כל המשפחה.

מור ישראלי: אם הן מגיעות מרחוק, כולם ביחד מפסידים יום עבודה.

מור ישראלי: מעבר לזה שצריך להשגיח על החולה הזו בבית שהיא תאכל, שהיא לא תקיא 10 פעמים ביום, שלא תיקח משלשלים וכו', כל זה בעצם הורס ומשתק משפחה.

מור ישראלי: ההורים בקושי עובדים, ואתם מבינים את הפגיעה במשק מבחינה זו.

מור ישראלי: מעבר לזה, החולות האלה שאין להן מענה הולכות ועושות "שופינג" בין הרופאים המקצועיים השונים.

מור ישראלי: יש להן כאבים והן נבדקות אצל כל הרופאים.

מור ישראלי: רשימה של שלמה של ביקורים עד שהן בסוף מגיעות למקום הנכון, אם יש מענה.

מור ישראלי: אז מה שאנחנו בעצם מבקשים – שתעבור הרפורמה, כי עד עכשיו אין תקצוב של זה.

מור ישראלי: "מכבי" מתקצבת בעצמה, אין לנו תקצוב, כל תקצוב, למרפאות האלה.

מור ישראלי: אחנונ הקמנו עכשיו כמה מרפאות לווין.

מור ישראלי: זה אומר שהדיאטנית נמצאת במקום מסוים, פסיכיאטר במקום אחר, רופא – ואיכשהו הם מדברים בלילה ומתכננים איזה שהוא טיפול.

מור ישראלי: אבל הטיפול הוא לא נכון, הוא לא כמו שהוא צריך להיות.

מור ישראלי: טיפול בהפרעות אכילה, שזו מחלה מאד מניפולטיבית, צריך להיות במקום אחד, מסודר, ביחד, כולם.

מור ישראלי: אז אנחנו באמת בהקשר הזה של הרפורמ, שאנחנו מקווים שזה יביא לאיזה שינוי, כי חלק רב מהמטופלים גם נמצאים אצלנו - - -

רועי כפיר: זה לא "מחכים לרפורמה".

רועי כפיר: אתם אמורים להתחיל לפתוח מרפאות אצלכם בחודשים הקרובים.

מור ישראלי: אני לא יודעת אם התקציב עבר, איך אמורים לעשות את זה.

רועי כפיר: יש לזה כבר תקציב.

רועי כפיר: עכשיו זו רק שאלה של עבודה של משרד הבריאות מולכם, אני מניח שאצלכם פרופ' יאיר פורת אמור לרכז את זה.

רועי כפיר: פשוט לעשות תכנית, לפתוח מיטות, אני מניח שזה ישולב במערך הזה.

קריאות: מיטות?

מור ישראלי: אין לנו מיטות, יש לנו רק מרפאות.

מור ישראלי: יש לי שאלה – ברפורמה, האם יש הגדרה ספציפית למרפאות להפרעות אכילה, שהתקציב לא יילך לכלל - -

רועי כפיר: ההגדרה, כפי שהיא מופיעה בחוק ביטוח בריאות ממלכתי – שירות מרפאתי לבריאות הנפש ואשפוז בבריאות הנפש.

רועי כפיר: אם הפרעו אכילה הן הפרעות נפשיות הן מקבלות טיפול במסגרת הסל.

קריאות: - - -

רחל אדטו: זה לא הוא , זה לא משרד האוצר.

רחל אדטו: זה רק משרד הבריאות, נקודה.

רחל אדטו: הוא לא צריך להיכנס לזה.

רחל אדטו: הוא נתן את הכסף.

רחל אדטו: משרד הבריאות צריך לקחת את העניין הזה לידיים.

מור ישראלי: אני הייתי רוצה להפנות את השאלה הזו לנציג משרד הבריאות.

איגור ברש: בהסכם אין הגדרה.

איגור ברש: יחד עם זאת מנכ"ל המשרד הנחה את אגף התקציבים לעשות תמחור מיוחד לטיפול יום ומרפאה להפרעות אכילה.

איגור ברש: נציגי אגף התקציבים ביקשו שאני אמסור פה שהם עובדים על זה וזה מטופל.

מור ישראלי: אז חשוב שתהיה הגדרה ספציפית, כי אחרת לא יהיה מענה.

מור ישראלי: ואנחנו מטפלים גם במבוגרים וגם בנוער.

דוד אזולאי: אני אבקש ממנהלת הוועדה- קיבלנו פה איזושהי התייחסות מבית החולים רמב"ם.

שלומית אבינח: פרופ' לצר ביקשה שהדברים ייכנסו לפרוטוקול כי היא לא היתה יכול להגיע.

שלומית אבינח: אני חילקתי לכם את המכתב.

דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אזולאי: קודם כל, אני מודה לכל המשתתפים.

דוד אזולאי: אני מודה לחברת הכנסת אדטו שהשתתפה בדיון הזה ומברך על כך מפני שהיא באמת תורמת לדיונים האלה וזה חשוב מאד.

דוד אזולאי: הוועדה תקיים דיון מעקב נוסף בתוך חודש בהשתתפות המנכ"ל.

דוד אזולאי: אני מקווה שזה יהיה לפני תקציב 2013, אם ניכנס לדיוני תקציב אנחנו נפספס את הנושא החשוב.

דוד אזולאי: הוועדה דורשת לקבל פירוט על 6.5 מיליון ₪ שאושרו עבור פתרון בעיות להפרעת אכילה לנוער ולמבוגרים.

דוד אזולאי: זה מה שביקשתי.

רועי כפיר: משרד הבריאות הוא הכתובת.

דוד אזולאי: למה לא אתם?

רועי כפיר: זה קשור לתקצוב הפנימי שלהם.

דוד אזולאי: אני חושש שאם נפנה למשרד הבריאות הדברים יישארו בחלל.

דוד אזולאי: אני פונה אליכם.

דוד אזולאי: אתם תפנו למשרד הבריאות שינפק לכם את הדוח הזה.

דוד אזולאי: הוועדה פונה למשרד האוצר להעביר את ההסכם של משרד הבריאות עם קופת חולים כללית בכל הקשור ברפורמה, לפחות לגבי אותם סעיפים שיש לגביהם הסכמה ולא להשאיר את זה בגדר דבר שהוא סודי.

דוד אזולאי: זה לא מכובד, לא לכם ולא לאף אחד, שחבר כנסת מעלה טענות כאלה – זה מעיד שאולי - - -אני בטוח שאין לכם מה להסתיר.

דוד אזולאי: דווקא בגלל זה, ראוי שיפיצו את זה.

דוד אזולאי: הוועדה דורשת נתונים על מספר החולים המטופלים בהפרעות אכילה.

דוד אזולאי: אני מזכיר לך אדוני שעד הדיון הבא – להביא לנו נתונים, ואני מקווה שנוכל לקיים דיון נוסף על מנת שמפה תצא הבשורה לאותם אנשים.

דוד אזולאי: אני אומר פה לכל החברים: לצערי הרב, משנת 2009, בוועדה הזו לא התקיימו דיונים.

דוד אזולאי: יכול להיות שזה חלק מהעניין, ובגלל זה הרשו לעצמם לא לטפל ולא לתת מענה לבקשה הזו.

דוד אזולאי: אני מקווה שעצם הדיונים הדחופים, עוד לפני דיוני התקציב, נוכל להיות אנשי בשורה לאותן משפחות.

שלומית אבינח: אני אקרא: "הנדון- דוח מצב הטיפול בהפרעות אכילה במרכז הרפואי רמב"ם.

שלומית אבינח: בהמשך לשיחתו הטלפונית מהיום, אני מתנצלת על שנבצר ממני להגיע לישיבת הוועדה לפניות הציבור בנושא הטיפול בהפרעות אכילה, שכן קיבלתי את ההודעה רק היום.

שלומית אבינח: אני מודה לך שאפשרת לי להעלות את דבריי לוועדה בכתב.

שלומית אבינח: המרפאה להפרעות אכילה ברמב"ם נוסדה בשנת 92 כחלק מהחטיבה הפסיכיאטרית.

שלומית אבינח: מאז הקמתה מספקת המרפאה שירות רפואי לכל תושבי צפון הארץ, אך רבים מגיעים אליה לקבל טיפול גם מאזורים אחרים מכל קצווי הארץ.

שלומית אבינח: מרפאה זו הינה ייחודית בארץ וחלוצה בתחום הטיפול האמבולטורי בהפרעות אכילה.

שלומית אבינח: כל אנשי הצוות מומחים בתחום הטיפול בהפרעות האכילה.

שלומית אבינח: אנחנו מקבלים קרוב ל-10 פניות חדשות מדי חודש, בפועל מטפלים בממוצע ב-170 מטופלים הסובלים מכל טווח הפרעות האכילה.

שלומית אבינח: לפני כ-4 שנים קיבלנו את החלטת משרד הבריאות להקצות לרמב"ם 10 מיטות אשפוז יום לצורך טיפול בהפרעות אכילה.

שלומית אבינח: עקב חסר בתמחור של אשפוז יום השירות לא יצא לפועל.

שלומית אבינח: מצוקת האשפוז המלא לבוגרות ומתבגרות הסובלות מהפרעות אכילה בישראל הוא נושא כאוב שכן מספר המיטות בישראל הוא נמוך מאד באופן יחסי לצורך.

שלומית אבינח: על כן המסגרות האשפוזיות הספציפיות להפרעות אכילה ממוקמות בעיקר במרכז הארץ.

שלומית אבינח: נכון להיום אין כל מענה אשפוזי לבוגרות באזור הצפון.

שלומית אבינח: אנו נאלצים להפנות את המטופלות שלנו לאזור המרכז ולהמתין בתור לעתים מספר חודשים.

שלומית אבינח: למותר לציין כי הדבר כרוך בסבל רב למטופלות ולבני משפחותיהן, גורם לאשפוזים חוזרים ולפרוגנוזה קשה.

שלומית אבינח: גם אין, נכון להיום, כל מענה אשפוזי לטיפול בהפרעות אכילה לילדים ומתבגרים באזור הצפון.

שלומית אבינח: קיים שירות פסיכיאטרי בצפת ובנהריה, שחלק מהטיפול מוקצה להפרעות אכילה.

שלומית אבינח: למותר לציין כי מצוקת אשפוז זו כרוכה בסבל רב, למטופלות ובני משפחותיהן, גורם לאשפוזים חוזרים ולפרוגנוזה קשה.

שלומית אבינח: רמב"ם מעוניין לפתח את נושא הטיפול בהפרעות אכילה, גם בילדים ומתבגרים וגם במבוגרים.

שלומית אבינח: לאחרונה קיבלנו תקציב נוסף שיאפשר את הרחבת השירות האמבולטורי בילדים ובמתבגרים וגם במבוגרים.

שלומית אבינח: נושא מיטות האשפוז עדיין לא סוכם.

שלומית אבינח: הרחבת השירות האמבולטורי והאשפוז לילדים ומבוגרים בבית החולים רמב"ם ישלים את רצף הטיפול ויחסוך בעלויות, וישפר באופן משמעותי את אחוזי ההבראה.

שלומית אבינח: בכבוד רב, פרופ' יעל לצר, מנהלת המרפאה להפרעות אכילה".

דוד אזולאי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.