ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 635, 2012-06-25 12:00

דוד רותם: הצעת חוק הירושה (תיקון מס' 13) (ירושה מכוח אימוץ), התשע"ב-2012, חבר הכנסת ניצן הורוביץ ואילן גילאון.

דוד רותם: אלעזר, נא להתחיל לקרוא את החוק.

אלעזר שטרן: אני קורא מה שעבר בקריאה ראשונה.

אלעזר שטרן: הצעת חוק הירושה (תיקון מס' 13) (ירושה מכוח אימוץ), התשע"ב 2012 1.

אלעזר שטרן: בחוק הירושה, בסעיף 16 – (1) בסעיף קטן (א), בסופו יבוא "המאמץ יורש את המאומץ כאילו היה הורהו.

אלעזר שטרן: "; (2) במקום סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב) המאומץ וצאציו זוכים על פי דין בעזבונם של קרובי המאמץ כאילו היו יורשים וקרובי המאמץ זוכים על פי דין בעזבונו של המאומץ כאילו היו יורשים.

אלעזר שטרן: "

דוד רותם: יש למישהו הערות?

אורי מקלב: אני מתנצל מראש בגלל עבודת הנשיאות אני קצת מוגבל בזמן.

אורי מקלב: בכל אופן, אני מרגיש חובה לעצמי להגיד שהנושא של אימוץ הוא דבר בעיני ובעיני הערכים שלי דברים נעלים מאוד וחשובים מאוד, גם במקורות זה דבר חשוב מאוד, ולאימוץ, אין כיפה, האימוץ זה דבר שרבים, טובים וחשובים, אנשים טובים מאוד עושים אותו.

אורי מקלב: במקורות הרבה מזכירים כאלה שאימצו, כאלה שאומצו, אבל הנושא הכי ידוע זה במגילת אסתר, ששם כתוב: ויהי אומן את הדסה על מרדכי, ויהי אומן את הדסה היא אסתר, ובמות אביה ואימה לקחה לו לבת.

אורי מקלב: כתוב על מרדכי היהודי שלקח את אסתר במות אימה ואביה ולקחה לו לבת.

אורי מקלב: אני אומר שוב, הנושא של ירושה במקורו, במהותו, הוא הלכה ממונית, הוא לא הלכה שקבוע שכך צריך להיות, אלא הלכה ממונית.

אורי מקלב: והעובדה היא שעל-ידי רצון של המוריש, הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

אורי מקלב: בצוואה הוא יכול להחליט, זה לא שהוא מצווה לעשות כך או מצווה לעשות אחרת.

אורי מקלב: הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

אורי מקלב: לפי מה שהוא קובע כך נהיה.

אורי מקלב: היו כאן דיונים רבים, דיונים רגשיים, ואני מזדהה עם החלק הרגשי.

אורי מקלב: יש דברים רבים שלא הגיעו לשולחן, אבל צריך לדעת שהנושא במהותו, מכיוון שהוא נושא ממוני, כל דבר שאנחנו לוקחים כסף מסוים ונותנים למישהו מסוים, עלול להיות שאנחנו לוקחים ממישהו אחר.

אורי מקלב: בצד השני של המטבע, תרתי משמע, יש מישהו אחר.

אורי מקלב: זה לא שאנחנו אומרים שיש כסף שאם לא, זה הולך אולי אפילו למדינה, הולך למישהו שיורש, אלא במקרים שאנחנו מדברים עכשיו נכנס עוד מישהו לתוך ירושה ממונית או לפי בעלות כמעט ממונית, ואנחנו אומרים ברגע הזה, שאנחנו מאשרים את החוק, שיש עוד מישהו שאמור להתחלק עם אותו אחד בכספו.

אורי מקלב: אתמול הוא זכה ב-100%, מהחוק הזה יהיה מישהו שיתחלק אתו.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת בכל דיני הירושה האם הירושה היא בגלל היגיון, בגלל רצון, דווקא של המוריש, בגלל שאנחנו רואים שזה לא עובד תמיד כך.

אורי מקלב: אנחנו לא בודקים את הירושה, האם לאדם הזה היה קשר רגשי אותו, היה להם קשר ממשי אתו, הוא הולך לפי התרבות שלו, האם הוא נעזר בו.

אורי מקלב: אנחנו לא רואים לא פעם, אפילו הרבה פעמים, שאין שום קשר בין הירושה לבין הקשר או הרצון או הסבירות שהיתה בין המוריש לבין היורש.

דוד רותם: לכן לא צריך לתת לעשיר ירושה.

דוד רותם: צריך לתת את הכול בידיים חמות.

דוד רותם: בסוף זה עובר בידיים קרות ורק יוצר בלגנים.

יצחק הרצוג: זה אתה אומר למשפחת לנזר?

דוד רותם: את זה אני אומר לכולם.

אורי מקלב: הלוואי שהיינו יודעים את זה.

אורי מקלב: אומרים שנולדים נולדים עם ידיים קפוצות וכנפטרים נפטרים עם ידיים פתוחות.

אורי מקלב: כשנולדים רוצים הכול, תופסים הכול, ואחרי שנפטרים יודעים שכבר לא מחזיקים בשום דבר.

אורי מקלב: לכן אני אומר, בסופו של דבר אנחנו עדים לכך שהירושות לא תמיד הולכות לפי הרצון, לפי הקשר, לפי הסבירות, לפי ההיגיון.

אורי מקלב: מאמץ שעשה פעולה, בחלק שלו הוא יכול לקבוע.

אורי מקלב: אין שום היגיון שהוא יכול לקבוע בכסף שלא שלו, בירושה שלא שלו, בירושה של מישהו אחר.

אורי מקלב: שם אנחנו יודעים שהדבר המרכזי שקבעו הוא הקשר הביולוגי.

אורי מקלב: קבעו בהיגון שיש קו שממנו הולכים גם אם הוא לא תמיד עולה עם ההיגיון ולא תמיד עולה עם הרגש, בסופו של דבר קבעו שהקשר הביולוגי, קשר הדם, הוא הקשר שקובע לטוב ולמותב.

אורי מקלב: ולכן במקרה הזה, ודאי וודאי רוצים להרחיב לא על אבא מאמץ, ודאי שהקשר שצריך לקבוע הוא הקשר הביולוגי בלבד.

ארי פורת: רציתי לומר כמה מלים.

ארי פורת: הורי אימצו לפני 66 שנים את אחותי, אחר-כך נולדתי אני.

ארי פורת: כל האנרגיה המשפחתית הלכה לטובת אחותי.

ארי פורת: כשהורי נפטרו הורישו את מרבית כספי לה כדי שהיו לה אפשרויות מחייה.

ארי פורת: כמו שהיתה אחריות הורית, כאח שלה.

ארי פורת: מה שאני מדבר פה שיש אחריות הורית, והאחריות הורית היא גם האחריות של המשפחה המורחבת.

ארי פורת: אם האסון של משפחת אטיאס, המשפחה המורחבת לא היתה לוקחת תחת חסותה את הילדה שניצלה?

ארי פורת: אחותי, האם האמא שלי חשבה.

ארי פורת: לא, אנחנו רוצים הלקרין לציבור שיש אחריות הורית.

ארי פורת: אחריות הורית זה דבר שהולך למשפחה הכללית.

ארי פורת: לכן שכשמדובר בירושה, וקיבל את ההחלטה לאמץ, צריכה לעבור גם לשמפחה המורחבת, כבוד חבר הכנסת, במקרה שלי כל הרכוש של המשפחה עבר לילדה המאומת.

רינת וייגלר: שנפטרה.

ארי פורת: למדינה.

דוד רותם: אני מצביע.

דוד רותם: פרץ אדוני, רציתי לבקש לשקול שוב את מה שהיה בהצח הממשלתית, סעיף קטן (ג).

דוד רותם: החוק עבור כמות שהוא.

אדווין פרידמן: בדברי ההסבר להצעה נאמר

רינת וייגלר: אנחנו תומכים.

רינת וייגלר: זה היה פרי של פשרה מסוימת.

רינת וייגלר: נוכח העובדה

דוד רותם: הייתם מעדיפים שעוד סעיף יורד מהחוק.

דוד רותם: הגענו להסכמות

אורי מקלב: אני רוצה להגיש הסתייגות.

אורי מקלב: כיוון שאני לא יכול להגיש הסתייגות כפי התוכן של דברי, אני מגיש הסתייגות.

אורי מקלב: שהחוק יוחל רק על אחיו של המאומץ, הורי הוריו, אבל לא יחול על שאר קרוביו.

אורי מקלב: אם אין קרובים ביולוגיים, שהוא לוקח מאחרים.

אורי מקלב: זה יכול לפתור

דוד רותם: בעד ההסתייגות – 1 נגד – 2

דוד רותם: אני מבקש להצביע על החוק – 2 בעד.

דוד רותם: נגד 1.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: החוק התקבל ואושר בקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: רביזיה.

דוד רותם: יום רביעי 10:45.