ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 728, 2012-06-18 12:40

חיים כץ: צהרים טובים.

חיים כץ: עדיין יום שני בשבוע, כ"ח בסיוון, ה-18 ביוני 2012 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום צו הביטוח הלאומי (סיווג מבוטחים וקביעת מעבידים), התשע"ב-2012.

חיים כץ: נציג הביטוח הלאומי, תן לנו הסבר ותאמר לנו בדיוק מה המצב, מה אתם דורשים, למה אתם דורשים וכולי.

רמי יפרח: עורך דין רמי יפרח, מהלשכה המשפטית, המוסד לביטוח לאומי.

רמי יפרח: צו הביטוח הלאומי (סיווג מבוטחים וקביעת מעבידים) קובע למעשה רשימת סוגי עבודה, סוגי עיסוקים.

חיים כץ: תסביר כאילו אף אחד לא מבין כלום.

חיים כץ: תן הסבר למתחילים.

רמי יפרח: הוא קובע רשימת סוגי עיסוקים שונים שמי כאשר בהתאם לכל עיסוק, המעמד של אותו מועסק לעניין חוק הביטוח הלאומי, הוא או כעובד שכיר או כעובד עצמאי או כמי שאינו עובד שכיר ואינו עובד עצמאי.

רמי יפרח: למשל, נהגי מוניות.

חיים כץ: למשל מנקי בתים וועד עובדים.

רמי יפרח: הם נכנסים בתוספת הראשונה.

חיים כץ: לא מבין מהי תוספת ראשונה.

חיים כץ: תן הגדרות.

רמי יפרח: הם נחשבים כעובדים שכירים, לעניין חוק הביטוח הלאומי.

חיים כץ: מי המעסיק שלהם?

רמי יפרח: המעסיק שלהם זה מי שמשלם להם את גמול העבודה.

חיים כץ: ועד הבית?

רמי יפרח: ועד הבית לצורך העניין.

חיים כץ: יש לך הגדרה לבן אדם ספציפי?

רמי יפרח: זה מה שמופיע בצו.

רמי יפרח: המעביד הרשום החייב בתשלום גמול העבודה.

רמי יפרח: כך זה מופיע בצו.

חיים כץ: מה אתם רוצים לעשות עם אנשים כאלה?

רמי יפרח: אנחנו למעשה רוצים לבטל את הסטטוס הזה של הקביעה המוחלטת של האם אתה שכיר או עצמאי ולהתאים את זה לדיני העבודה הקיימים שכבר כיום למעשה עושים את ההבחנה מי הוא עובד שכיר ומי הוא עובד עצמאי.

רמי יפרח: למעשה לבטל את הצו.

חיים כץ: תגיד לי מה קורה עם מנקה בתים.

חיים כץ: בא בן אדם ומנקה בית מסוים ברחוב ז'בוטינסקי 48 בפתח תקווה.

רמי יפרח: זה עובד משק בית.

חיים כץ: לא משק בית.

חיים כץ: אדם שמנקה את חדר המדרגות.

רמי יפרח: הוא ייבחן בהתאם לצו.

חיים כץ: לא ייבחן ולא כלום.

חיים כץ: תגיד לי מה קורה עם אותו אדם שמנקה את חדר המדרגות ברחוב ז'בוטינסקי 48 בפתח תקווה.

רמי יפרח: על פי הצו הוא ייחשב כעובד שכיר.

נועה בן שבת: רק אם תחומי העבודה וזמני הביצוע נקבעו מראש.

חיים כץ: הוא צריך את העזרה שלך?

נועה בן שבת: לא, הוא לא צריך את העזרה שלי.

חיים כץ: אם כן, למה את עוזרת לו?

חיים כץ: הוא ייחשב עובד שכיר?

רמי יפרח: כן.

חיים כץ: עובד שכיר של ועד הבית.

רמי יפרח: שכיר של מי שמשלם לו את התגמול, ועד הבית במקרה הזה.

חיים כץ: ומה אתה רוצה בצו?

רמי יפרח: אני רוצה בצו לבטל את הצו לגמרי.

חיים כץ: ואז מה יקרה עם המנקה הזה?

רמי יפרח: המנקה, או שהוא יפתח תיק עצמאי.

חיים כץ: ברצינות?

חיים כץ: אתה צוחק עלי.

חיים כץ: נראה לי שאתה צוחק עלי.

חיים כץ: אותו מנקה שבא לפני הצבא או אחרי הצבא ועובד למשך שעתיים, הוא יפתח תיק עצמאי?

חיים כץ: זה נראה לך רציני?

רמי יפרח: אם אני אוכל להשלים את המשפט.

רמי יפרח: או שהוא יהיה עם הסכם עבודה בינו לבין ועד הבית ואז ועד הבית יהיה המעסיק שלו והוא יישאר שכיר.

חיים כץ: למה שאני אענה לבקשה הזאת?

חיים כץ: למה אתה צריך את זה?

חיים כץ: תסביר לי למה אתה צריך את זה.

רמי יפרח: הצו הזה קובע כל מיני עיסוקים שהרבה מהם כבר לא רלוונטיים.

חיים כץ: כמו מה למשל?

רמי יפרח: שוכר מולה מבעל מלטשה ליהלומים.

רמי יפרח: אני אפילו לא יודע מה זה מולה.

חיים כץ: מולה זה החלק שמסתובב ומלטש יהלומים והוא מהווה חלק מעבודת מלטשי היהלומים.

חיים כץ: יש בארץ הזאת מלטשי יהלומים?

רמי יפרח: יש.

חיים כץ: תן לי את כל רשימת העיסוקים שלדעתך לא צריכים להיות.

חיים כץ: אני רואה שאתה רוצה לחלץ אותו.

דני זקן: לא לחלץ.

דני זקן: אנחנו כאן ביחד.

דני זקן: אני דני זקן, מנהל אגף הביטוח והבריאות במוסד לביטוח לאומי.

דני זקן: אני אתן כמה מילות פתיחה.

דני זקן: אנחנו מדברים על צו שהותקן לפני כארבעים שנים שבאמת קבע שם רשימה של בעלי עיסוקים שחלקם לא קיימים היום או חלקם כבר בעצם פחות רלוונטיים.

דני זקן: הצו הגדיר בעלי עיסוקים כמו למשל מרצה, כמו גובה, כמו מתקין מכשירי גז כאשר היום למעשה יש כל כך הרבה בעלי עיסוקים נוספים כמו זגגים, אינסטלאטורים, חשמלאים ואין כמעט סוף לבעלי העיסוקים.

דני זקן: אמרנו שאין שום טעם לבוא ולתת להם איזושהי פריבילגיה מיוחדת או זכות יתר לעומת בעל עיסוק אחר.

דני זקן: אתה ביקשת איזושהי דוגמה ואני אתן לך דוגמה שהיא מאוד שכיחה שהיא הלב של הצו והבעיה שלטענתנו קיימת.

דני זקן: מקרה שהגיע כמובן גם לבית הדין האזורי וגם לארצי.

דני זקן: אנחנו מדברים על מורה למחשבים שעבד בבית ספר מסוים, ניכו ממנו במקור דמי ביטוח לאומי, על פי הצו, לפי מאה אלף שקלים לצורך הדוגמה.

דני זקן: אבל בגלל שהוא חילק לסטודנטים שלו, לתלמידים שלו, ספרות בנושא מחשב והספרות מאוד יקרה, במס הכנסה – כי הוא מופיע במס הכנסה כעובד עצמאי – התיר לו בניכוי הוצאות את כל ההוצאות שהיו לו.

חיים כץ: אתה מתקן עכשיו את פקודת מס הכנסה?

דני זקן: לא.

חיים כץ: אז מה איכפת לי מס הכנסה?

דני זקן: בבקשה תן לי להשלים.

דני זקן: זאת דוגמה שמאפיינת את כל המהות ואת כל לב הצו.

דני זקן: זה חוסר הסינכרון בין המעמד במס הכנסה לבין המעמד בביטוח לאומי.

חיים כץ: אתה בביטוח הלאומי התחלת לדאוג למס הכנסה?

דני זקן: זה חלק מהעניין.

חיים כץ: אתה תנהל את הביטוח הלאומי.

חיים כץ: אני לא רוצה לומר לך איך מנוהל הביטוח הלאומי.

חיים כץ: אל תנהל את מס הכנסה.

חיים כץ: תתרכז בביטוח הלאומי.

חיים כץ: יש לכם עכשיו ברוך השם מנהל חדש ואני מקווה שהוא יעשה שם שיפורים דרמטיים.

חיים כץ: אני לא רוצה להגיד יותר מדי, אבל תנהל את הביטוח הלאומי.

חיים כץ: גם עם העניינים שלכם שבאים לוועדה כאן, אתם לא מסתדרים וכל הזמן אתם דורשים עוד זמן.

חיים כץ: אם כן, תנהל את הביטוח הלאומי ותסביר לי רק ביטוח לאומי.

חיים כץ: לא מעניין אותי מס הכנסה.

דני זקן: אי אפשר להפריד בין המוסד לביטוח לאומי לבין מס הכנסה כי חוק הביטוח הלאומי מפנה לפקודת מס הכנסה, למשל בנוגע לבעלי עיסוקים, לגבי קביעת הכנסות.

חיים כץ: אני רוצה שתסביר לי לגבי עובד ניקיון במסגרת ניקוי בית, אותו אדם ברחוב ז'בוטינסקי 48 בפתח תקווה.

חיים כץ: תגיד לי מה קורה אתו.

חיים כץ: למה אתה מוחק אותו?

דני זקן: שלא מכוח הצו, מכוח יחסי עובד ומעביד, אותו סטודנט שמגיע פעם בשבוע לנקות כדי להשלים הכנסה, מבחינתנו הוא עובד שכיר בלי שום קשר לצו הזה.

חיים כץ: לפניך יושב מישהו ממשרד המשפטים.

דני זקן: היו לנו דיונים בנושא הזה.

חיים כץ: אותו אחד שבא לנקות את הבית, יש לו עוד שלייקעס.

חיים כץ: מה רע לו?

שי סומך: קיימנו ישיבה מקדימה.

חיים כץ: קיימתם ישיבה מקדימה כי אין לכם מה לעשות.

שי סומך: הלשכה המשפטית זימנה אותי.

שי סומך: לגבי הניקיון אני חושב שגם הביטוח הלאומי לא יתנגד להשאיר את עובדי הניקיון בצד.

חיים כץ: יפה.

חיים כץ: מכל הרשימה כאן, איזה בעלי מקצועות נמצאים כאן בחדר?

יעקב מרגי: אנחנו מורי דרך.

יהודה בר אור: נהגי מוניות.

חיים כץ: מה רוצים מורי הדרך?

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להשאיר את הצו על כנו.

חיים כץ: מה רוצים נהגי המוניות?

יהודה בר אור: הביטוח הלאומי לא מדבר אתנו.

יהודה בר אור: אני יהודה בר אור, יושב ראש איגוד נהגי המוניות.

חיים כץ: היו לכם בחירות?

יהודה בר אור: היו לנו בחירות ואני ופריד עובדים ביחד.

חיים כץ: נבחרת.

יהודה בר אור: אני כבר 12 שנים מוביל את זה.

חיים כץ: בשורה התחתונה, מה אתה רוצה?

חיים כץ: באיזה מצב היית יוצא מכאן מרוצה?

יהודה בר אור: אם היו מבינים שנהגי המדינה רוצים שהמצב הנוהג היום ישונה לטובת מצב שנהגי המוניות יוכלו לקבל ביטוח לאומי.

יהודה בר אור: אם הם חולים או במצב שהם לא יכולים לעבוד, ביטוח לאומי יכיר בהם.

חיים כץ: אתה רוצה שמצבך יישאר כפי שהוא היום?

יהודה בר אור: לא.

יהודה בר אור: אנחנו רוצים שהצו הזה ישונה.

יהודה בר אור: כבר ארבעים שנים אנחנו לא מבינים אותו.

נועה בן שבת: במצב הנוכחי אתם נחשבים כעצמאים.

יהודה בר אור: כן.

נועה בן שבת: אתם רוצים שבכל מקרה יהיה עובד.

נועה בן שבת: איך נהג עצמאי?

יהודה בר אור: נהג עצמאי הוא נהג עצמאי, ונהג שכיר שעובד על המונית יכולים להכיר בו כעובד שכיר.

נועה בן שבת: אתם בעד ביטול הצו.

נועה בן שבת: אתם אומרים שיחליטו לפי המצב האם הוא שכיר או האם הוא עצמאי.

יהודה בר אור: בדיוק.

חיים כץ: איפה נמצאים מורי הדרך?

יעקב מרגי: בסעיף 7 לצו.

יעקב מרגי: בשבילנו זה רשת הביטחון.

חיים כץ: מה אומר הביטוח הלאומי בקשר למורי הדרך שלא לגעת בהם?

דני זקן: ברשותך, אני חייב דקה.

דני זקן: מקרה שממש היום מתנהל בבית הדין.

דני זקן: אנחנו מדברים על מורה דרך שהדריך קבוצה של עשרים תיירים.

דני זקן: על פי הצו למעשה יש לי עכשיו עשרים מעסיקים שלו.

יעקב מרגי: לא נכון.

דני זקן: הוא חייב בתשלום גמול העבודה.

דני זקן: מורה דרך, על פי הצו נחשב עובד שכיר, אם הוא לא מדריך בכלי רכב שבבעלותו והמעביד נחשב חייב בתשלום גמול העבודה.

דני זקן: אם יש לי קבוצה למשל של עשרים תיירים שהוא הדריך אותם, לכאורה, על פי הצו הזה, יש לי עכשיו עשרים מעסיקים שכל אחד שילם משהו.

חיים כץ: אני אלך אתך קדימה.

חיים כץ: אם אני אומר לך שאני לא מאשר לך את כל הצו אם אתה לא מוחק את מורי הדרך, אתה מוחק אותם?

דני זקן: הם פחות מטרידים אותנו.

חיים כץ: זאת אומרת, את מורי הדרך מחקנו.

חיים כץ: הם לא בצו.

חיים כץ: את המנקים מחקנו.

חיים כץ: נכון?

חיים כץ: מה עוד לא איכפת לך למחוק?

דני זקן: לסעיף 9, התוספת הראשונה, חונכים וסומכות מטעם משרד הסעד או רשות מקומית.

שי סומך: לדעתי אין צורך להשאיר אותם ואני יכול להסביר.

נועה בן שבת: הוא אומר שאין צורך להשאיר אותם כי הם מועסקים כעובדי קבלן כוח אדם.

חיים כץ: אני לא נכנס לזה אם הם עובדי קבלן או לא עובדי קבלן.

חיים כץ: אם אין צורך, אין צורך.

חיים כץ: מה עוד לא צריך כאן?

חיים כץ: חזקי, מה לא צריך כאן?

חיים כץ: אתה באת לכאן ליהנות.

חזקיה ישראל: לנו אין בעיה עם העניין הזה.

חזקיה ישראל: אנחנו חושבים שהיום אחרי הפסיקה של בתי הדין לעבודה שקובע יחסי עובד ומעביד, אנחנו לא רואים בעיה בביטול הצו.

חיים כץ: איזה עוד מקצועות?

משה עמית: שמי משה עמית, סגן ראש מינהל ביטוח וגבייה במוסד לביטוח לאומי.

משה עמית: אני רוצה להתייחס לעניין של המנקה.

חיים כץ: זה כבר אחרינו.

חיים כץ: המנקים לא בצו.

משה עמית: אני רוצה להחזיר את זה אחורה.

חיים כץ: אתה לא יכול.

חיים כץ: הרכבת נסעה.

חיים כץ: מה התעוררת עכשיו?

חיים כץ: הרכבת נסעה.

חיים כץ: מה עוד לא איכפת לכם שלא יהיה בצו?

רמי יפרח: סעיף 12, חלוקת דברי דואר.

חיים כץ: לא מעניין אתכם.

חיים כץ: מה עוד?

חיים כץ: מה זה עבודות משרד, שירותים, תעשייה ומסחר?

סלע: לפי מה שכתוב בטור ב', אלה בעצם עובדי קבלן למיניהם.

חיים כץ: אז מה זה מעניין אתכם?

דני זקן: אין צורך בזה כי יש היום את חוק העסקת עובדי כוח אדם.

דני זקן: הצו הזה הותקן עוד לפני החוק הזה.

חיים כץ: משרד המשפטים, אתה עברת על הצו.

שי סומך: נראה לי שאפשר לבטל כי ברור שעובדי קבלן, המעסיק שלהם הוא קבלן כוח האדם.

נועה בן שבת: הוא אומר שאין טעם להשאיר את זה במצב הקיים.

חיים כץ: נשאר במצב הקיים.

שי סומך: זה לא משנה כך או כך.

חיים כץ: זה לא משנה.

חיים כץ: זה לא נוגע בהם.

שי סומך: זה לא משנה כך או כך כי ממילא לפי דיני העבודה המעסיק שלהם הוא קבלן כוח האדם והוא חייב בתשלום דמי הביטוח הלאומי.

שי סומך: אני לא רואה נזק להשאיר אותם או למחוק אותם.

חיים כץ: מה זה ממלא תפקידים דתיים מטעם מוסדות דת לרבות משגיח כשרות?

חיים כץ: משגיח כשרות עובד במלון הנסיכה, מי המעסיק שלו?

חיים כץ: הוא עצמאי?

דני זקן: המעסיק שלו הוא מי שמשלם לו את השכר ובמקרה הזה התפקיד שלו לא שונה מכל בעל פונקציה אחרת במלון.

דני זקן: כלומר, הוא נחשב שכיר של המלון מכוח יחסי עבודה.

דני זקן: הוא לא צריך את הצו כדי לבוא ולהגדיר אותו כעובד שכיר.

דני זקן: הרי אין שום הבדל בינו למשל לבין הטבח או לבין השף.

דני זקן: לא צריך להיות שום הבדל מבחינת הסטטוס.

חיים כץ: אני לא בטוח.

חיים כץ: אולי הוא עובד משרד הדתות?

דני זקן: אז הוא שכיר של משרד הדתות.

חיים כץ: אבל הוא עושה את ההשגחה במלון הנסיכה באילת.

דני זקן: ומי משלם לו את התמורה?

דני זקן: מלון הנסיכה משלם למשרד הדתות שישלם לו? לא.

חיים כץ: יכול להיות.

דני זקן: אז הוא שכיר של משרד הדתות.

דני זקן: הוא לא יופיע כעובד עצמאי.

דני זקן: הוא לא יכול להיות עובד עצמאי.

ירון קטן: עורך דין ירון קטן, יועץ משפטי, הרבנות הראשית.

ירון קטן: אמנם זה תחום של המשרד לשירותי דת, אבל היום ברוב הארץ מי שמעסיק את המשגיחים, אלה בעלי העסקים.

חיים כץ: ואם הם לא מעסיקים אותם?

ירון קטן: מישהו צריך להעסיק אותם.

חיים כץ: אז העסק נסגר.

ירון קטן: הוא לא יכול לקבל תעודת כשרות, אם הוא לא פועל לפי הנחיות הרבנות המקומית.

ירון קטן: יש היום מהלכים של משרד הדתות, בעקבות בג"ץ שניתן לפני כמה שנים לנסות ולנתק את הקשר בין בעלי העסק לבין המשגיחים, כי יש חששות לניגודי עניינים.

ירון קטן: אנחנו מקווים שבתקופה הקרובה יהיו שינויים בעניין הזה.

ירון קטן: בכל אופן אני מניח שהשכר והתנאים של המשגיחים, וגם של יתר בעלי התפקידים כאן שלא ברור לי איזה תפקידים זה כולל כפי שכתוב כאן, הם יסודרו ויעוגנו בצורה מסודרת.

ירון קטן: דרך אגב, לגבי בתי מלון יש הסכם קיבוצי חדש שגם חל על המשגיחים.

חיים כץ: אם המשגיח לא נחמד כלפי בעל המלון, מה קורה?

חיים כץ: זאת אומרת, הוא מסתכל בעין אחת?

ירון קטן: הוא לא צריך להיות נחמד לבעל המלון אלא לעשות את התפקיד שלו כמפקח על הכשרות ולראות שעובדים לפי הנהלים.

ירון קטן: מבחינת השכר שלו, זה לא משנה ממי הוא יקבל שכר כי מי שישלם לו, הוא זה שגם ידאג לו לזכויות.

חיים כץ: איפה יש לנו את המוניות?

נועה בן שבת: המוניות נמצאות בתוספת השנייה.

נועה בן שבת: אלה אנשים שרשומים כעצמאים ולא משנה מה מעמדם.

חיים כץ: מה זה ספורטאים העוסקים בפעילות במסגרת אגודת ספורט או מטעמה?

דני זקן: כדורגלנים או כל מיני ספורטאים.

חיים כץ: מה אתם?

דני זקן: הם נחשבים כעובדים שכירים.

חיים כץ: של האגודה?

דני זקן: כן, של האגודה.

דני זקן: יש תנאי שזה יהיה הסכם בכתב.

דני זקן: יש תנאים מסוימים.

דני זקן: שוב, זה הרי לא סביר שאם אני לוקח למשל שחקן כדורגל שהוא קשר או חלוץ, שאחד אני אגדיר כעובד שכיר ואת השני כעובד עצמאי.

דני זקן: שוב, אנחנו חוזרים לעניין הזה שצו הביטוח הלאומי יתערב בכוחות השוק.

חיים כץ: אם הוא שוער?

חיים כץ: לא סביר כאשר הוא חלוץ אבל עכשיו אני רוצה לדעת מה קורה אם הוא שוער.

דני זקן: הצו מגדיר את האנשים האלה כעובדים שכירים בתנאי שיש הסכם עבודה בכתב.

דני זקן: היום שחקן בליגות האלה, כל הסכם עבודה שלו חייב לעבור את הבקרה התקציבית.

דני זקן: כלומר, הנושאים עצמם מסודרים במסגרות אחרות ובמסגרת הסכם העבודה.

חיים כץ: באיזה ליגות?

חיים כץ: ליגה ב', הוא מוגן?

דני זקן: בדרך כלל בליגות הנמוכות יותר הם לא מקבלים שכר אלא החזר הוצאות.

חיים כץ: למה לא מקבלים?

חיים כץ: הם מקבלים.

חיים כץ: אולי שכר נמוך, אולי אתם לא סופרים, אבל 4,000 שקלים אתם לא סופרים.

דני זקן: יש כאלה שמקבלים 300-400 שקלים ומוציאים להם תלוש כאשר בעצם זה לא שכר אלא זה החזר הוצאות.

דני זקן: אין להם שכר כי הם עושים את זה בצורה יותר חובבנית והתנדבותית.

חיים כץ: אז מוציאים להם תלוש?

דני זקן: מוציאים להם תלוש אבל מבחינתנו אין משמעות לתלוש הזה כי זה החזר הוצאות.

דני זקן: זה לא שבאמת יש כאן שכר.

דני זקן: כאן אנחנו מדברים כמובן על הליגות הבכירות יותר שיש הסכמי עבודה, הסכמי העסקה שצריכים לעבור את הבקרה התקציבית.

קריאה: הם לא צריכים להיות מוגנים מתאונות עבודה?

דני זקן: הם שכירים.

קריאה: יש להם הרבה תאונות עבודה.

דני זקן: אבל הם שכירים.

חיים כץ: לגבי נהגי המוניות.

חיים כץ: בוא נדבר על נהגי מוניות, על התוספת השנייה, סעיף 5.

חיים כץ: מה קורה עם נהגי מוניות?

חיים כץ: יש שני סוגי נהגי מוניות.

חיים כץ: יש את בעל המונית שהוא נוהג ויש נהג שכיר.

חיים כץ: מה המצב היום ומה אתה רוצה שיהיה?

דני זקן: המצב היום הוא שהם נחשבים עובדים עצמאיים.

חיים כץ: גם השכיר?

דני זקן: הם מוגדרים כעובדים עצמאיים בתוספת השנייה של הצו, כעובדים עצמאיים בכל תנאי העסקה, אלא אם כן הם עובדים על בסיס יחידת זמן.

דני זקן: מה זה בסיס יחידת זמן?

דני זקן: זה שהם עובדים על בסיס יומי או על בסיס שעות או חודשי והשכר שלהם ישולם בלי שום קשר למספר הלקוחות.

דני זקן: בפועל אין הרבה מקרים כאלה.

דני זקן: בפועל מרביתם עובדים עצמאיים בצורה של חלוקה של פדיון יחד עם בעל המונית.

דני זקן: בגלל שהם לא עומדים בתנאי הזה בצו של יחידת זמן, הם מוגדרים כעובדים עצמאיים.

דני זקן: אנחנו מבחינתנו רצינו ללכת לאיזשהו מהלך של ביטול של כל הצו, גם התוספת הראשונה וגם התוספת השנייה.

חיים כץ: אני לא יודע מה זה תוספת ראשונה.

דני זקן: מי שנחשב עובד שכיר ומי שנחשב עובד עצמאי.

חיים כץ: לגבי נהגי המוניות יש את בעל המונית שעובד על המונית והוא לצורך העניין עצמאי.

חיים כץ: אותו בעל מונית לא עובד 24 שעות ביממה אבל רוצה שהמונית תעבוד ולכן יש לו עוד שני נהגים שאחד עובד משעה מסוימת עד שעה מסוימת והשני עובד משעה מסוימת עד שעה מסוימת.

חיים כץ: אותו נהג שעובד משעה מסוימת עד שעה מסוימת, לגביך, במצב היום, איך הוא מוגדר?

חיים כץ: מתחלק פדיון.

דני זקן: הוא נחשב עובד עצמאי כי סביר להניח שהוא לא עובד לפי יחידת זמן.

דני זקן: כלומר, בעל המונית לא שלם לו משכורת עבור עשר שעות אם הוא לא יביא לו שום לקוח.

חיים כץ: בעל המונית לא משלם לו כלום.

דני זקן: הוא נחשב עצמאי.

חיים כץ: מה אתה רוצה שיקרה מחר בבוקר?

דני זקן: המטרה הייתה להביא לביטול סופי של הצו.

חיים כץ: אתה לא עונה לי ואני רוצה להבין.

חיים כץ: תענה בעברית פשוטה.

חיים כץ: היום אתה רואה אותו עצמאי.

דני זקן: לגבי התוספת השנייה, אנחנו רוצים להשאיר את המצב כפי שהוא.

חיים כץ: אז למה הבאתם את זה?

דני זקן: רצינו ללכת כאן על מהלך של ביטול של כל הצו ולא להשאיר ממנו כלום.

דני זקן: ברגע שכבודו הוריד חלקים מסוימים ומשאיר אותם, האינטרס של המוסד לביטוח לאומי כן להשאיר את התוספת השנייה כפי שהיא.

חיים כץ: לכו הביתה, תעשו שיעורי בית ותאמרו בדיוק מה אתם רוצים, מה חשוב לכם ומה לא חשוב לכם.

חיים כץ: תבואו אלי ותאמרו מה חשוב.

חיים כץ: אחרי שתבינו מה אתם רוצים מעצמכם, תבואו לכאן.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.