ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 717, 2012-06-05 10:00

חיים כץ: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

חיים כץ: למען האמת, אם מסתכלים על לוח הנוכחות של הח"כים בשעה הזו בימי שלישי, לא רואים יותר מדי ח"כים במשכן.

חיים כץ: כאשר עברתי בבוקר והסתכלתי על לוח הנוכחות, ראיתי שיש 28 ח"כים.

חיים כץ: בדרך כלל ביום רגיל בשעה 09:00 יש 70-80 ח"כים.

חיים כץ: יום שלישי זה יום מיוחד בלי הצבעות מיוחדות.

חיים כץ: היום אני בא לוועדה ורואה כל כך הרבה חברי כנסת.

חיים כץ: אני אפילו רואה את ח"כ דניאל בן סימון, שאני לא צריך את האצבעות של הרגליים בשביל לספור את הפעמים שהוא ישב פה.

חיים כץ: זה מסתכם ביד אחת או בשתי ידיים.

משה (מוץ) מטלון: בגלל שהוא קצין הנדסה ראשי.

דניאל בן-סימון: אני לא חבר ועדה, אבל אני באתי בהזמנתם של הקבוצה שפגשתי, ואני עושה את זה באהבה גדולה.

חיים כץ: אנחנו מקבלים אותך, ואנחנו נמסגר את התאריך.

דניאל בן-סימון: אני עומד לרשותכם מתי שתרצו.

דניאל בן-סימון: אני אבוא עד אשר חיים כץ יגיד: "נמאס לי".

חיים כץ: בוא נתחיל את זה ממחר.

חיים כץ: תתייצב מחר ב-09:00 ותתחיל לעבוד בכנסת.

חיים כץ: נראה לי שתצטרך לבוא לכל הדיונים ותתחיל לעבוד.

משה (מוץ) מטלון: אתה צריך לראות אותו צועד בבקרים.

חיים כץ: הוא יכול לצעוד, אבל פה צריך לשבת.

חיים כץ: אני חוזר ואומר: הצעה לסדר זה לא משהו דרמטי.

חיים כץ: זו לא חקיקה.

חיים כץ: בכל זאת באו כל כך הרבה אנשים, ולבקשתו של מוץ מטלון גם אני הגעתי.

חיים כץ: הוא אמר לי: "חיים, זה נושא חשוב".

חיים כץ: אני נוגע הרבה בנושא נכי צה"ל פה בוועדה.

חיים כץ: אני חושב, שהוועדה הזו עשתה לא מעט בעניין נכי צה"ל בשלוש שנים האחרונות.

חיים כץ: אני מדבר על כל הנושאים הנוגעים לנכי צה"ל, אלמנות, יתומים, נכים, עדכונים.

חיים כץ: הוועדה הזו היתה מקום שנתן מענה, לא מושלם אבל היא הביאה תוצאות בשורה התחתונה.

חיים כץ: כאשר מוץ פנה אליי, אמרתי שכל עוד אני בתפקידי אלה שנתנו את היקר להם: חלק מבריאותם כאשר נפגעו בשירות המדינה, צריכים לקבל מהמדינה יחס הולם, תנאים הולמים ודלת פתוחה.

חיים כץ: נשמע את כל הדעות, את כל הגורמים, ונעשה את מה שאנחנו חושבים שאנחנו צריכים לעשות לטובת נכי צה"ל בדיון הזה.

חיים כץ: חה"כ מוץ מטלון, בבקשה.

משה (מוץ) מטלון: קודם כל, אני רוצה להודות לך.

משה (מוץ) מטלון: אני יודע שבימי שלישי בבוקר - - -

חיים כץ: גם שמי לא מתנוסס על הלוח.

משה (מוץ) מטלון: גם שמך לא מתנוסס על הלוח בימי שלישי בבוקר.

משה (מוץ) מטלון: אני בהחלט מודה לך שנענית לבקשה.

משה (מוץ) מטלון: לך וילמה, מנהלת הוועדה, אני מודה שדאגת שהנושא הזה יבוא כמה שיותר מהר לדיון בוועדה.

משה (מוץ) מטלון: ועדת העבודה והרווחה זו הוועדה העוסקת בזכויות של נכים, ואני חשבתי לנכון שזה המקום לדון בנושאים האלה, בעיקר כאשר מדובר על זכויות נכים וטיפול בנכים.

משה (מוץ) מטלון: לאמתו של דבר, הוועדה הזו עסקה בשלוש שנים האלה בהרבה מאוד חקיקה ותקנות הנוגעות למשפחות שכולות, יתומים, הורים שכולים ועדכונים של תגמולים לנכי צה"ל – מה שהיה פעם שנתיים הפך ל-6 או 7 חודשים.

משה (מוץ) מטלון: לצערי כי רב, שיתוף הפעולה עם כמה מנכי צה"ל לוקה בחסר.

משה (מוץ) מטלון: אם היו יודעים להשתמש בוועדה הזו, אני משער שעוד חקיקות שאנחנו מנסים להעביר היו עוברות, כולל הצעת חוק שלנו שהיתה מופיעה פה ועוברת בטווח של חודש ימים מהיום בו היא היתה מונחת בצורה רצינית.

משה (מוץ) מטלון: זכותו של כל מי שרוצה או לא רוצה לשתף פעולה.

משה (מוץ) מטלון: בסופו של יום או בתחילתו של יום, זה מה שאותי מעניין, ואתה שותף יותר ממלא, חיים, להרבה מאוד שיחות בתחום הזה של שכול, יתמות ונכות.

משה (מוץ) מטלון: אתה הובלת את הדברים, כולל במקומות בהם היית צריך להתנגח עם משרד האוצר ושר האוצר באופן אישי.

משה (מוץ) מטלון: על כך אני באמת מודה לך.

משה (מוץ) מטלון: ביקשתי לפתוח בזה, כי חשוב לי שהחברים שיושבים פה יידעו מה הוועדה הזו בראשותך עושה לטובת הציבור הזה.

משה (מוץ) מטלון: במהלך השנים האלה הגיעו אליי הרבה מאוד פניות מנכי צה"ל.

משה (מוץ) מטלון: בחלקן בהן היו עוולות קשות, טיפלתי.

משה (מוץ) מטלון: את חלקן העברתי לטיפול הארגון במשרד הביטחון, שהוא הארגון היציג שאמור לעסוק באופן ישיר בדברים האלה.

משה (מוץ) מטלון: לא רציתי להתערב.

משה (מוץ) מטלון: לכל אחד יש את עבודתו ואת תחום עיסוקו.

משה (מוץ) מטלון: לאחרונה, התרבו הפניות באופן קיצוני על אי טיפול של אגף השיקום בנכי צה"ל: נכים קשים, נכים פחות קשים, נכים שלא מקבלים מענים, אמנת שירות.

משה (מוץ) מטלון: לימים, הגיעו להסכם.

משה (מוץ) מטלון: אם תקרא, אדוני, את דוח מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, שקיבלנו כולנו הלילה, תראה כמה הסכמים הגיעו לידי השולחן ולידי חתימה בשנים האחרונות – משנת 2004 – וכמה פעמים אגף השיקום לא עמד בהסכמים האלה.

משה (מוץ) מטלון: כמה פעמים חזרנו לדיונים בכנסת, אם בוועדה הזו ואם בוועדת חוץ וביטחון, כדי לוודא אכן מה קרה פה.

משה (מוץ) מטלון: לעולם לא ידענו את האמת לאמיתה.

חיים כץ: אני לא מבין, מה עניין ועדת חוץ וביטחון לנכי צה"ל.

חיים כץ: אני ממש לא מבין.

משה (מוץ) מטלון: אני אמרתי את המשפט הזה, כדי שתקפוץ ותשאל למה זה הגיע לוועדת חוץ וביטחון.

משה (מוץ) מטלון: פתחתי ואמרתי כי מי שעוסק בזכויות נכים בכלל, וזכויות נכי צה"ל בפרט, זו ועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: כל נושא הפרט, כל נושא הנוגע לאנשים נדון פה.

חיים כץ: כל סודות המדינה, כל הפעולות המבצעיות, נדון שם.

חיים כץ: כאשר נוגעים בגופו של אדם, כאשר נוגעים בפרנסתו, כאשר נוגעים בזכויותיו, זה בא לפה.

חיים כץ: כאשר נוגעים במדיניות, זה הולך לשם.

חיים כץ: שם לא מתעסקים בזה, ואני גם לא רואה שום הישגים שנוגעים לפרט.

חיים כץ: אני לא נכנס למדיניות של מבצעים, פעולות, תקציבים למערכת.

חיים כץ: כל זה יכול להיות שם.

חיים כץ: כל נגיעה בפרט ובזכויותיו צריך להיות פה בוועדה.

משה (מוץ) מטלון: בשנת 2011 נחתם הסכם בין ארגון נכי צה"ל לבין אגף השיקום.

משה (מוץ) מטלון: להסכם קראו, גם פה בכנסת, "הסכם היסטורי".

משה (מוץ) מטלון: נאמר כי הוחזר כבודם של נכי צה"ל, ועוד התבטאויות כאלה ואחרות.

משה (מוץ) מטלון: כולנו שמחנו על העניין.

משה (מוץ) מטלון: היו אפילו אירועים בהם הוצגו אנשי משרד הביטחון כמי שדאגו להסכם ההיסטורי הזה.

משה (מוץ) מטלון: באמת "תור הזהב" הגיע.

משה (מוץ) מטלון: לפני מספר שבועות הגיע אליי מכתב באמצעות חבר ארגון פעיל מאזור הצפון – ואני לא אזכיר פה את שמו – שנשלח מיו"ר ארגון נכי צה"ל למנכ"ל משרד הביטחון.

משה (מוץ) מטלון: זה מכתב חמור ביותר, שעיקרו הפרת ההסכם והתנהלות שערורייתית של אגף השיקום כלפי נכי צה"ל.

משה (מוץ) מטלון: במכתב יש אמירות קשות ביותר: "משבר אמון שלא היה כדוגמתו מעולם בתקופות השחורות והקשות ביותר הזכורות לנו ולקודמנו מאז הקמת הארגון ועד היום, רמיסה של נכי צה"ל, כבודם וזכויותיהם".

משה (מוץ) מטלון: אני אמרתי, שלא יעלה על הדעת שלאחר שארגון נכי צה"ל חתם על הסכם עם אגף השיקום, אגף השיקום יפר את ההסכם בצורה כל כך בוטה, שהביאה את יו"ר ארגון נכי צה"ל לכתוב את המכתב הזה.

משה (מוץ) מטלון: מצאתי לנכון להביא את זה לסדר יום הכנסת ולהעלות את הנושא לדיון ציבורי.

משה (מוץ) מטלון: מכתב כל כך חמור - ואני מכיר את המנסחת שלו, כי היא עבדה גם איתי – לא זכור לי שנים רבות.

משה (מוץ) מטלון: משהו קרה פה עם אגף השיקום.

משה (מוץ) מטלון: נשמעו קולות בתוך הארגון, כי הרי הכל מגיע לפתחנו.

משה (מוץ) מטלון: אני מייצג פה את החברים שאני חושב שצריך לייצג.

משה (מוץ) מטלון: הארגון הוא לא נגדי, ואני לא נגד הארגון.

משה (מוץ) מטלון: ארגון מסודר היה פונה אליי ואומר: "מוץ, בוא נלך יד ביד", ולא מחפש למנוע את קיומה של הוועדה הזו.

משה (מוץ) מטלון: מותר לומר את האמת כולה.

משה (מוץ) מטלון: אדוני ראש אגף השיקום, אני פניתי אלייך לפני מספר חודשים במכתב חמור.

משה (מוץ) מטלון: הגבת וטענת שאני פוגע בשמך הטוב.

משה (מוץ) מטלון: מנכ"ל משרד הביטחון גיבה אותך במכתב הזה.

משה (מוץ) מטלון: לצערי, מסתבר כי טעיתי.

משה (מוץ) מטלון: אם אני מחזיק את המכתב הזה ואני שומע את הקולות של האנשים שביקרתי ברחוב, כנראה שצדקתי.

משה (מוץ) מטלון: לפניך עמלו שנים רבות.

משה (מוץ) מטלון: זה שיושב מימינך היה בין העמלים על תורת שיקום.

משה (מוץ) מטלון: אתה באת ובמחי יד ביטלת את כל תורת השיקום שהמליצו עליה.

משה (מוץ) מטלון: התחלת להריץ טבלאות אקסל לעובדים שלך, ולהם אין זמן לטפל בנכים עצמם.

משה (מוץ) מטלון: אני אומר לך את זה בצער.

משה (מוץ) מטלון: ביום שנכנסת לתפקיד, אני איחלתי לך הצלחה.

משה (מוץ) מטלון: הצעתי לך כתף חמה.

משה (מוץ) מטלון: הושטתי לך יד, והתוצאה הפוכה ממה שקיווינו.

משה (מוץ) מטלון: אני פונה אליך באופן אישי: אני חושב שטעית פה.

משה (מוץ) מטלון: לא מדובר פה בטבלאות.

משה (מוץ) מטלון: מדובר פה באנשים.

משה (מוץ) מטלון: מדובר פה בבני אדם.

משה (מוץ) מטלון: אני לא רוצה לצטט מהמכתב.

משה (מוץ) מטלון: כולם מכירים את המכתב.

משה (מוץ) מטלון: המסמך של מחלק המחקר והמידע הוא לא מסמך של מוץ מטלון או של חה"כ חיים כץ.

משה (מוץ) מטלון: זה גוף אובייקטיבי שאוסף את המידע וכותב אותו.

משה (מוץ) מטלון: הדוח שמופיע פה הוא דוח שמדבר בעד עצמו.

משה (מוץ) מטלון: חייבים לעשות שינוי.

משה (מוץ) מטלון: יש בעיות פוליטיות פנים ארגוניות.

משה (מוץ) מטלון: אם יש מאבקים בין מחוז תל-אביב למרכז הארגון, זה לא ענייני.

משה (מוץ) מטלון: אדוני ראש אגף השיקום, עד היום לא השבתם על שום טענה עניינית.

משה (מוץ) מטלון: אני אומר משפט אחרון, כי הבמה היא לא רק שלי.

משה (מוץ) מטלון: הזמנו לפה את האנשים, כדי להשמיע את קולם.

משה (מוץ) מטלון: אני חייב לדבר, כי אני אומר את הדברים מדם ליבי.

משה (מוץ) מטלון: בשנה שעברה שברתי את שתי ברכיי.

משה (מוץ) מטלון: קיבלתי טיפול מאגף השיקום.

משה (מוץ) מטלון: אתם יודעים מה?

משה (מוץ) מטלון: טיפול ראוי.

משה (מוץ) מטלון: כאשר זה הגיע לחשבונית של 420 שקלים על צילום הברכיים, שיגעתם את כל המערכת.

משה (מוץ) מטלון: שיגעתם מערכת שלמה על 420 שקלים עבור צילום הברכיים ששילמתי.

משה (מוץ) מטלון: ביקשתי מהרופא שלי שלא לשלם לי את החשבונית הזו.

משה (מוץ) מטלון: התחננתי: "אל תשלמו לי, רק אל תבזו אותי".

משה (מוץ) מטלון: אני מדבר על צילום ברכיים בסך 420 שקלים, על סדים לשברים שלי.

משה (מוץ) מטלון: הזמנתם את הרופא שלי לשימוע ושאלתם, איך הוא אישר סדים ב-700-900 שקלים לנכה 100% פלוס.

משה (מוץ) מטלון: אמרתי לו: "אני מתחנן בפניך, אל תשלמו לי.

משה (מוץ) מטלון: אני יכול לעמוד בהוצאה הזו, רק אל תבזו אותי".

משה (מוץ) מטלון: אני קיבלתי.

משה (מוץ) מטלון: לפני חודש ימים פניתי כאדם מסודר למרפאה שלי, על מנת לקבל המשך טיפולים רפואיים.

משה (מוץ) מטלון: אמרו לי: "אין תקציב לטיפולים רפואיים".

משה (מוץ) מטלון: אמרתי להם: "תכתבו לי שאין תקציב במשרד הביטחון לטיפולים רפואיים".

משה (מוץ) מטלון: קיבלתי הפניות עד אוקטובר, כי זה אני.

משה (מוץ) מטלון: מה עושה הנכה בקצה?

משה (מוץ) מטלון: זה בגלל שאני חבר כנסת, זה בגלל שהייתי יו"ר ארגון?

משה (מוץ) מטלון: למה קיבלתי הפניות עד אוקטובר?

משה (מוץ) מטלון: למה נכים, שיש לי פה את שמותיהם, לא קיבלו חודשיים טיפולים?

משה (מוץ) מטלון: אני לא הלכתי שבועיים לטיפולים, כי אני בלי הפנייה לא הולך, כדי שמחר לא תהיה עוד כותרת בעיתון.

משה (מוץ) מטלון: אני לא הולך בלי הפנייה.

משה (מוץ) מטלון: שבועיים לא הלכתי לטיפולים.

משה (מוץ) מטלון: אני יכול לעמוד בזה.

משה (מוץ) מטלון: לשמחתי, אני גם יכול לעמוד בתשלום.

משה (מוץ) מטלון: אותו נכה נצרך לא יכול לעמוד בתשלום הזה.

משה (מוץ) מטלון: אדוני, אני מאוד מקווה שבתום הדיון הזה יבין אגף השיקום שאת כל הגזרות שהוא גזר באופן חד צדדי הוא חייב להחזיר.

משה (מוץ) מטלון: אם הוא חתם על הסכם עם ארגון נכי צה"ל, הוא חייב לעמוד בהסכם הזה.

משה (מוץ) מטלון: אני יודע שעכשיו יש איזה מרתון של שיחות.

משה (מוץ) מטלון: אני הייתי ממליץ לך, אדוני, שבתום הדיון אנחנו נבקש לראות את ההסכם שייחתם.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו הגוף המפקח על ממשלת ישראל.

חיים כץ: אבל אתה לא יכול לראות את ההסכם שייחתם.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו יכולים לבקש.

חיים כץ: למה אנחנו מקדימים את המאוחר?

חיים כץ: ראש אגף השיקום, בבקשה.

משה יעלון: אני מקשיב לדברים יומיום ולא רק פה.

משה יעלון: אני יכול להעיד עליי באופן אישי, שאני מקשיב לנכה כאדם ולא כטבלה.

משה יעלון: אני מטפל בנכים, גם כאשר הם מגיעים אליי באופן אישי ולא על דף נייר.

חיים כץ: זה תמיד יותר פשוט.

חיים כץ: כאשר מגיע אליך בן אדם, אתה מטפל.

חיים כץ: דף נייר יכול להיות שאתה שם בצד.

חיים כץ: אם הוא כבר בא, נעזור לו.

משה יעלון: אגף השיקום לא חף מטעויות, ויש בעיות.

משה יעלון: לפני 11 חודש קיבלנו את ההסכם, פחות מ-18 חודשים לפני כניסתי לתפקיד, והתחלנו ליישם אותו.

משה יעלון: למעלה מ-80% מההסכם בוצע.

משה יעלון: אלה עובדות, ואפשר לבדוק אותן.

משה יעלון: אני לא נכנס לשאלה, האם יש קבוצות כאלה ואחרות או נכים פרטניים, המרוצים מההסכם או לא.

משה יעלון: אני יודע, שיש קבוצות שהגיעו אליי, שאינן מרוצות מהסכם וביקשו לדבר איתי על זה.

משה יעלון: גם זה קיים.

משה יעלון: יש ארגון אחד, הארגון היציג, איתו אנחנו מדברים.

משה יעלון: לאחרונה, עלו מספר דברים שהארגון מפרש אותם מנקודת ראותו.

חיים כץ: אתה אמרת שההסכם נחתם לפני שנה.

חיים כץ: סיימתם לדון בעניינים.

חיים כץ: למה רק 80% יושם?

משה יעלון: אני אסביר למה רק 80%.

חיים כץ: למה לא 100% יושם?

חיים כץ: אמא שלי, עליה השלום, תמיד אמרה לי: יש מסבירים ויש מצליחים.

חיים כץ: ברגע שמסבירים, נכשלנו.

חיים כץ: אם היית מיישם 100% של ההסכם, כפי שהיה צריך להיות – כמו שאתה היית מצפה שאם אתה חותם עם מישהו הסכם הוא יישם 100%- לא היתה בעיה עם ה-20%.

משה יעלון: אתה כבר קבעת אם אני נכשלתי או הצלחתי.

חיים כץ: אני לא אמרתי "אתה".

חיים כץ: גם כאשר הבן שלי הביא 40 במבחן, הוא תמיד היה אומר שהיה חומר שלא למדו.

חיים כץ: כאשר הוא הביא 90 הוא לא היה אומר כלום.

חיים כץ: הוא בא עם הדף ככה.

משה יעלון: אני חושב שראוי שתיתן לי להסביר.

חיים כץ: אני אתן לך כמה זמן שאתה רוצה, אבל זה לא מונולוג.

חיים כץ: אתה בכנסת, ואני יכול לשאול שאלות.

משה יעלון: אני מכבד אותך.

משה יעלון: באתי לכבודך.

חיים כץ: לא באת לכבודי.

חיים כץ: באת לכבודם.

משה יעלון: אני באתי גם לכבודם.

חיים כץ: השאלה שלי היא, למה לא יושם 100% מההסכם.

משה יעלון: אני מנסה להסביר, אבל אתה לא נותן לי.

משה יעלון: בתוך ההסכם עצמו יש רכיבים שצריכים להיות נדונים תוך שלוש שנים, תוך שיתוף פעולה ותיאום הדדי בין ארגון נכי צה"ל למשרד הביטחון.

משה יעלון: למשל, יש הוראות שהסתיימו עד לחתימת ההסכם, שאישרו את מה שנלקח או לא היה תקין באגף השיקום.

משה יעלון: חלק מהדברים האלה כבר מיושמים.

משה יעלון: יש דברים שיש לגביהם הידברות מהיום של החתימה, וצריך לגמור אותם.

משה יעלון: אני מדבר על הוראות שהם בדיונים בין אגף השיקום לבין ארגון נכי צה"ל.

משה יעלון: כאשר זה ייגמר ויגיעו בסוף להסכמה וחתימה על הוראות, חלק בחקיקה, זה ייגמר וייושם.

משה יעלון: אתה לא יכול ליישם דברים שלא נסגרו, ושצריכים להגיע אליהם תוך שיתוף פעולה.

חיים כץ: איזה תוקף יש להסכם?

חיים כץ: לכמה שנים הוא נחתם?

משה יעלון: שלוש שנים.

חיים כץ: אתה מבין מה אתה אומר לי?

חיים כץ: שיעברו שלוש שנים ויהיה חלק מהדברים שלא ייושם בכלל.

משה יעלון: את זה אני לא אמרתי.

חיים כץ: ברגע שאמרת שיש דברים שהולכים לחקיקה.

חיים כץ: בחקיקה אתה לא יכול לדעת מתי, כמה, למה ומה האוצר יגיד.

חיים כץ: אני היום יושב ודן על גמלאות של צה"ל.

חיים כץ: אני רואה מה האוצר אומר, ואני רואה את הסיכומים.

חיים כץ: אני מודיע לך, שאם זה תלוי בחקיקה יהיו דברים שאחרי שלוש שנים לא ייושמו.

משה יעלון: זה היה טיבו של ההסכם.

משה יעלון: יכול להיות שיש איתו בעיות.

משה יעלון: לגבי הדברים שהיו בביצוע, ביצענו את הרוב.

משה (מוץ) מטלון: האם ראית את המכתב שיו"ר הארגון כתב למנכ"ל?

משה יעלון: ראיתי את המכתב הזה.

משה (מוץ) מטלון: מדובר על משבר אמון, הפרה בוטה של ההסכם, הטלת רפש על כבודם של נכי צה"ל.

משה (מוץ) מטלון: זה לא אני כתבתי את זה.

משה (מוץ) מטלון: זה לא חה"כ כץ כתב.

משה (מוץ) מטלון: זה הארגון שחתם איתכם על ההסכם כתב.

משה (מוץ) מטלון: כנראה שבאמת הפרתם אותו בצורה בוטה.

משה יעלון: בנוגע למה שמופר צריך לדבר.

משה יעלון: מנכ"ל משרד הביטחון, בפגישה עם יו"ר ארגון נכי צה"ל ואיתי, ביקש תוך שלושה שבועות לשבת עם אגף השיקום ולומר מה אפשר לפתור.

משה יעלון: מה שלא, יעלה להחלטת מנכ"ל משרד הביטחון.

משה יעלון: אחרי שלושה שבועות הדברים אמורים להיפתר.

משה יעלון: מה שבמחלוקת עולה להחלטה.

משה יעלון: גם אנחנו מבינים, שיש החלטות חד צדדיות גם מארגון נכי צה"ל אלינו.

קריאה: מה זה ההסכם הזה?

משה יעלון: לכן, נקבע בתהליך העבודה, כולל זה שאני ירדתי פעמיים לחברים שיושבים מתחת לחלון שלנו בשבועיים האחרונים, הצעתי וביקשתי: "בואו נשב ונדבר".

משה יעלון: צריך לפרק את הדברים לשלושה דברים עיקריים: האחד, הנושאים שהם טיפול בפרט.

משה יעלון: הטיפול בפרט לא יכול להיסגר אצל ראש אגף שיקום.

משה יעלון: יש אנשים מקצועיים.

משה יעלון: במקום בו יש ערעורים המגיעים עד אליי, אני בודק כמה שניתן, עד הסמכות המותרת ועד בכלל.

משה יעלון: הנושא השני הוא הבעיות התפעוליות שקיימות.

משה יעלון: כמו שמעלה חה"כ מטלון, יש בעיות תפעוליות: לא קיבלו הפניות, יש טענה שאנחנו הורינו לעצור טיפולים רפואיים.

משה יעלון: אנחנו לא הורינו לעצור שום טיפול רפואי.

חיים כץ: האם יש לכם בעיה קשה של תקציב?

משה יעלון: לא.

משה יעלון: אני חוזר עוד פעם: בנושא של התפעול הרפואי אני לא מכיר בעיית תקציב אחת.

משה יעלון: אם היו בעיות, והיו בעיות – אני אומר שהיו בעיות של התקשרויות עם ספקים, שנגמר איתם ההסכם.

משה יעלון: אנחנו כל הזמן מניעים ומגשרים.

משה יעלון: אם היו בעיות, הן היו בעיות שלא נבעו מהוראה חד צדדית.

משה יעלון: אני אמרתי וכתבתי, שלא היתה שום הוראה חד צדדית להפעיל טיפול לשום נכה, בטח לא לנכה 100%.

משה יעלון: לא היתה הוראה כזו.

משה יעלון: אין הוראה כזו.

משה יעלון: לכן, ביקשתי לשבת עם האנשים ולשמוע את הבעיות התפעוליות שיש, לשמוע עובדות ולנסות לברר אותן.

חיים כץ: האם אתה מרוצה מההרגשה של הנכים?

משה יעלון: לא.

חיים כץ: מה אתה עושה כדי לשפר אותה?

משה יעלון: אני רוצה לדבר איתם.

משה יעלון: אני רוצה להקשיב לבעיות.

משה יעלון: אני רוצה לפתור אותן.

חיים כץ: האם אתה רוצה לדבר איתם והם לא רוצים לדבר איתך?

משה יעלון: אני חוזר: ירדתי אליהם פעמיים.

קריאה: פעם אחת.

משה יעלון: פעם אחת ירדתי ביום שני בשבוע הראשון של המחאה, ופגשתי את אדי.

משה יעלון: השמים והארץ יעידו, וגם אדי.

משה יעלון: אחרי שנתתי מכתב, ירדתי לאדי למטה ואמרתי לו: "תפסיק את זה לכמה שעות, תעלה אליי למשרד, נדבר ונברר את הבעיות.

משה יעלון: אני רוצה לפתור אותן.

משה יעלון: בוא נדבר.

משה יעלון: " הם נכנסו אליי למשרד, הם שמו לי מכתב על המכתב, וביקשתי מהם: "בואו נדבר".

משה יעלון: שאלו אותי מתי, ואני אמרתי להם יום אחרי.

משה יעלון: הייתי צריך לפנות את הזמן.

משה יעלון: לא כי לא רציתי.

משה יעלון: לא נעניתי.

משה יעלון: הוצאתי גם מכתב לכל התפוצה שהופיעה במכתב, והצעתי לדבר כדי לפתור את הבעיות התפעוליות.

משה (מוץ) מטלון: האם השבת להם על המכתב?

משה יעלון: אני השבתי על המכתב, ועל המכתב הזה הוציאו עוד מכתב.

משה יעלון: אמרתי: "בואו נדבר".

משה יעלון: יש דברים שהם בעיה של שפה משותפת.

משה יעלון: יש דברים שהם בעיה של עובדות.

משה יעלון: בשביל לפתור אותם אין ברירה אלא לשבת ולגעת בדברים.

משה (מוץ) מטלון: זה נכון תמיד.

משה יעלון: ביום שלישי שעבר דיברתי עם יו"ר ארגון נכי צה"ל.

משה יעלון: פניתי לחיים, למרות המכתב הקשה ולמרות האשמות, גם האישיות.

משה יעלון: פניתי לחיים בנוגע לפתרון הדברים השוטפים.

משה יעלון: חיים אמר לי: "אני מנסה להכין רשימה של המשותקים, וביום חמישי אני מקווה להביא לך אותה, כדי שנוכל לקבוע זמן עם קבוצת עבודה ולתת תשובות.

קריאה: קיבלת מכתב לפני חודש.

משה יעלון: עד הרגע הזה לא הגיע מכתב כזה.

משה יעלון: ביום שלישי שעבר ירדתי למטה.

משה יעלון: יש ארגון אחד, יש גוף אחד יציג.

חיים כץ: על זה אין מחלוקת בכלל.

משה יעלון: ישבו למטה וצעקו: "בוא תדבר איתנו, לא עם הארגון".

משה (מוץ) מטלון: ארגון נכי צה"ל הוא ארגון יציג של כל נכי צה"ל.

משה יעלון: אני אמרתי.

משה יעלון: אני ירדתי למטה כי אין לי שום דבר אישי.

משה יעלון: אני בשדות האלה כבר 30 שנה.

משה יעלון: אני מכיר את האנשים, אני יודע איפה הם נפצעו.

משה יעלון: ירדתי כדי להקשיב להם ולדבר איתם כבן אדם אל בן אדם.

משה יעלון: אני לא אויב של אף אחד.

משה יעלון: שמעתי את האנשים, וגם נאמר לי בסוף שהבעיה היא מאות מיליונים של שקלים.

חיים כץ: לאן ילכו מאות המיליונים?

משה יעלון: לא יודע.

חיים כץ: אז אתה גם לא יודע מהם הדרישות שלהם.

משה יעלון: אמרו לי: "מדובר במאות מיליונים, אחרת לא תוכל לפתור את הבעיה".

משה יעלון: אני עושה הפרדה בין העניין של התפעול לבין העניין של המאות מיליונים.

חיים כץ: מאות מיליונים לאיזו תקופה?

חיים כץ: יכול להיות שמדובר במאות מיליונים לעשר שנים, ויכול להיות שמדובר במאות מיליונים לשנה.

חיים כץ: אני רוצה להבין מה שאתה מדבר.

משה יעלון: אני לא יודע.

משה יעלון: זה מה שנאמר שם למטה.

משה יעלון: מי שיושב פה יכול להגיד לך.

משה יעלון: אני לא יודע.

משה יעלון: זה היה בשיחה מול הנכים.

חיים כץ: ביידיש אומרים: טרגיזוק.

משה יעלון: אני מגיע לקומה השלישית.

משה יעלון: הקומה השלישית היא מה שחה"כ מוץ מטלון אמר.

משה יעלון: זו קומה שלא נמצאת בתוך אגף השיקום בדירקטיבה שלה.

חיים כץ: אתה מדבר לפרוטוקול, שלא יודע מה זה קומה שלישית.

משה יעלון: הקומה השלישית היא הנושא של תגמולים, הטבות וזכויות – כל הדברים שנסגרו בהסכם ביוני, עליהם אמרו: במשך שלוש שנים, אם לא יהיה מקרה קיצוני שלא צפינו אותו, לא דנים על הדברים האלה.

משה יעלון: נציגות המשותקים פנתה אליי כאשר הייתי חדש ולא היתה לי בדיוק חפיפה.

משה יעלון: הם לא דיברו עם ראש אגף השיקום.

משה יעלון: בתיאום עם יו"ר הארגון, קיבלתי את הנציגויות לשיחה.

משה יעלון: חלק מהדברים שהעלו נציגי המשותקים היה לגבי התגמולים, שהם חושבים שזה לא מספיק.

משה יעלון: מבחינתם - אולי בצדק - צריך לבדוק את זה.

משה יעלון: בנוסף, נושא דיור – נושאים שאינם קשורים לתפעול היומיומי.

משה יעלון: אלה נושאים שחייבים להיבדק ולעלות, בתיאום עם ארגון נכי צה"ל, למנכ"ל משרד הביטחון.

משה יעלון: אלה נושאים שצריכים להיפתר בין המשרד והנציגות, בשאלת התקציבים וההסכמות, או בדרך של חקיקה.

משה (מוץ) מטלון: האם אתה מכיר את המצב ביחידה הרפואית שלך?

משה (מוץ) מטלון: כותב לך יו"ר הארגון: "אין סגן רופא ראשי, אין רופאים מרחביים, אין טיפולים רפואיים".

משה (מוץ) מטלון: אני מקבל את המסגרת של כל מה שאתה אומר, אבל כאשר אתה יורד לרזולוציה עצמה של המכתב שכותב יו"ר הארגון ולא מישהו אחר – ואני גם שמעתי את המפגינים - הם מדברים על יועצי שיניים, על סיפורי הרכב, על מימוש המלצות גורן מבלי שיתואמו עם הארגון.

משה (מוץ) מטלון: בוא נרד למקום הזה.

משה (מוץ) מטלון: מצדי, תשבו ותגיעו לדבר הכי טוב.

משה (מוץ) מטלון: אותי מעניין הנכה בקצה.

משה יעלון: אם אתה מתכוון למכונים של הרכבים של הנכים עם 100% פלוס, אני יכול לומר לך שבמהלך הקיץ האחרון התקבלה הוראה במשרד הביטחון על ידי היועץ המשפטי של המשרד, שיש לעבוד לפי חוק חובת המכרזים.

משה יעלון: אני ניסיתי למנוע את זה, עד אשר ניתנה הוראה ברורה שיש לעבוד כך.

משה יעלון: מחודש דצמבר, בו נכנסה ההוראה, יש בעיות לנכים הקשים.

משה יעלון: אני מבין את זה.

משה יעלון: אני לא מתמצא בתחושה או בבעיה, אבל הבנתי מכמה נכים, שלא מסכימים לעשות בחברה שמטפלת ברכב, שהיא מכירה ויש להם אמון בה.

משה יעלון: במהלך השלושה חודשים האחרונים, אני מנסה לשנות את נקודת העבודה בתוך המשרד.

משה יעלון: אני מקווה, שאנחנו נביא פתרון בשבועיים הקרובים.

משה (מוץ) מטלון: זה לא רק למשותקים.

משה (מוץ) מטלון: זה בכלל ברכבים.

משה יעלון: אני מדבר על מכונים לרכבים לנכים קשים, שהם רכבי מדינה.

משה יעלון: הם רוצים לעשות את המכונים אצל הספקים שהם עובדים איתם או אצל החברות שמתקינות להם מזה שנים.

משה יעלון: לגבי הנושא של הרופאים - אכן אין סגן רופא ראשי באגף השיקום משנת 2007.

חיים כץ: אין רופאים מרחביים?

משה יעלון: אני אתן תשובה מדויקת, כמו שהעברתי למחלקת המחקר והמידע של הכנסת.

משה יעלון: יש שני תקנים של רופאים מרחביים: רופאה מרחבית אחת נמצאת בחופשת מחלה מאז חודש אוגוסט, לאחר ששברה את הרגל.

חיים כץ: אנחנו מאחלים לה החלמה מהירה.

חיים כץ: ועדת הבריאות של הכנסת מאחלת לה החלמה מהירה.

משה יעלון: היא חזרה ביום ראשון.

חיים כץ: בן-סימון מצטרף לברכות.

חיים כץ: בדרך כלל שמישהי יוצאת לחופשת לידה, מביאים מחליפה.

משה יעלון: אני לוקח את זה בברכה רבה.

משה יעלון: היא חזרה ביום ראשון לחצי משרה.

חיים כץ: האם היא תספיק לעשות הכול בחצי משרה?

משה יעלון: ב-29 לינואר גייסנו רופא.

משה יעלון: לגייס רופא למשרד ממשלתי זה קשה.

חיים כץ: אם הדברים לא היו קשים, לא היו לוקחים אותך.

חיים כץ: לך יש את האיכויות – ואני לא צוחק.

חיים כץ: התפקיד שלך הוא תפקיד קשה.

חיים כץ: לתת מענה לאנשים שנפגעו, זה קשה.

חיים כץ: לרצות אותם – זה קשה.

חיים כץ: אבל אנחנו צריכים להתמודד עם הקשיים האלה.

משה יעלון: אני מוכרח להגיד לך שאתה צודק.

משה יעלון: אני באתי בגלל שליחות ולא בגלל שום דבר אחת.

משה יעלון: אני לא חף מטעויות.

משה יעלון: אני רק אדם.

משה יעלון: אפשר שיש בעיות.

משה יעלון: אין לי שום ספק, שאפשר לפתור בעיות במסגרת אילוצים שלא תלויים רק בי.

חיים כץ: בוא נעשה הפסקה.

חיים כץ: נחזור אליך.

חיים כץ: חיים, תגיד מה המצב.

חיים בר: יש דברים שצריך להבהיר.

חיים בר: אחד, אין ויכוח בין ארגוני נכי צה"ל לגבי ההסכם.

חיים בר: יש ארגון אחד יציג.

חיים בר: המטרות שלנו הן להתמודד.

חיים כץ: על זה הסכמנו כולם.

חיים כץ: תמשיך הלאה.

חיים בר: צריך לקחת את ההסכם של 2011 – הסכם שבו נאמר שצריך להחזיר את זכויות נכי צה"ל מה-10 שנים האחרונות.

חיים בר: רוב הדברים של ההסכם מ-2011 מתממשים.

חיים בר: איפה הבעיה?

חיים בר: תוך כדי מימוש ההסכם אחד לאחד נוצרים דברים חדשים, מטלות חדשות, רעיונות חדשים.

חיים בר: מוציאים הוראות שלא היו בהסכם.

חיים בר: דיברת קודם על הרופאה.

חיים בר: אותה רופאה היא לא כזו בשורה.

חיים בר: היא לא באה חדשה לאגף השיקום.

חיים בר: בהפגנה הקודמת בשנת 2009 ביקשנו ממנה לסיים את התפקיד מרוב טוב הלב שיש לה.

משה (מוץ) מטלון: הבשורה היתה אם היא לא היתה חוזרת.

חיים כץ: אם היא צרה כזו גדולה, אז עכשיו היא בחצי משרה.

חיים כץ: חצי צרה.

חיים בר: אז הרווחנו.

חיים בר: הבעיה הכי קשה שלנו, ואיתה צריך להתמודד, אלה אותן החלטות חד צדדיות שמתבצעות על ידי אגף השיקום.

חיים בר: אני לא יודע אם זה טוב או רע, אבל אנחנו צריכים להיות שם.

חיים בר: אין שום סיבה שהם יעשו אותן אלמלא זה מתורגם לחיסכון כספי.

חיים בר: יצא מכרז חדש לחמי מרפא לנכי צה"ל.

חיים כץ: יום שישי אחר הצהריים, תוך כדי נסיעה, מצלצלת אליי משהי מקיסריה ואומרת לי: "אני פונה אליך לאחר ששמעתי את הפעילות של הוועדה.

חיים כץ: היינו נוסעים לבתי מלון כאלה, והחליפו לנו את בתי המלון לבתי מלון ברמה נמוכה".

חיים בר: אני אסביר לך.

חיים בר: היה שקט ושלווה.

חיים בר: כולם היו רגועים והכל עבד.

חיים בר: יצאו למכרז, והחליפו את חברת "אשת טורס" ל"קל נופש".

חיים בר: אף אחד לא התייעץ עם ארגון נכי צה"ל.

חיים בר: שמעו איזה הערות היו לנו לגבי הקודמים, מה צריך לשפר, מה צריך לבדוק, איפה יש מיטות לטיפולים ואיפה אין מיטות לטיפולים, ויצא מכרז.

חיים כץ: היא אמרה לי ש"צל הרים" זה רחוק מהים.

חיים בר: אני אומר לך יותר מזה.

חיים כץ: הם סגרו עם "צל הרים"?

חיים בר: זה אחד מבתי המלון.

קריאה: זה מעברה.

חיים בר: אני אתן לך דוגמאות מחיי היומיום: יצא מכרז בסדר גודל של 16,000,000-17,000,000 שקלים פחות.

חיים בר: אלה קיבלו איקס, ואלה קיבלו איקס פחות 16,000,000 שקלים.

חיים בר: מה מצפים, שייתנו את אותו שירות?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: מהצד השני יושבים אנשים אינטליגנטים.

חיים כץ: הם ידעו שמרעים את התנאים של הנכים.

חיים כץ: זה בידיעה.

משה (מוץ) מטלון: זה בדיוק הנושא של סדר היום – הרעת התנאים לנכים.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, וזו רק דוגמא אחת.

חיים בר: את המכתב אני הוצאתי.

חיים בר: אני מבין שיש פה הרעת תנאים.

חיים בר: אני לא כתבתי שההסכם לא מתממש.

חיים בר: אמרתי: שעם ההסכם שמתממש יוצאות הנחיות חדשות שהן לא בהסכם.

חיים בר: ממציאים פטנטים חדשים.

חיים בר: אני אתן את הדוגמא שנתתי למנכ"ל משרד הביטחון ביום שהגיע אליי ההסכם.

חיים בר: עשיתי דוקטורט בנושא של המלונאות.

חיים בר: אני כמעט מלונאי עכשיו.

חיים בר: יש עתיד.

חיים בר: בעבר הרחוק היה הרבה יותר טוב.

חיים בר: נתנו 4 מלונות בים המלח ברמה A , ויתר המלונות ברמה B ו-C.

חיים בר: 70% מכלל הלינות הן ב-4 בתי המלון האלה, בחלוקה שווה: 17.5% בכל אחד.

חיים בר: ברמה A החברה מפסידה כסף.

חיים בר: היא צריכה להוסיף כסף על הלינה במלונות מרמה A.

חיים בר: לכן, כאשר אתה מתקשר ומבקש, אומרים לך: "אין מקום".

חיים בר: בחוף קליה נתנו בית מלון ללינה, אבל כדי לעשות טיפול צריך לנסוע לים המלח או לעין גדי.

חיים בר: יש נכים עם 20% נכות שאין להם רכב.

חיים בר: הם ייסעו בבוקר, ואז יחזרו.

חיים בר: זו דוגמא אחת.

אורלי לוי אבקסיס: יש בעיה גם עם כל הטיפולים האופטומטריסטים.

חיים כץ: יש לנו בעיה אחת שמרעים את התנאים בהסכמים.

חיים כץ: האם ניסית לדבר איתם על העניין?

חיים בר: אני תיכף אגיד למה לא דיברנו.

חיים בר: היתה כאן קודם אמירה שלא דיברנו.

חיים בר: בארגון נכי צה"ל צריך להיות ברור דבר אחד: אי אפשר ולא מקובל עליי או על הארגון שמישהו ינחית משהו ואני אלך ואדבר איתו.

חיים בר: קודם כל תחזיר את זה לקדמותו.

חיים כץ: ואם לא?

חיים בר: ואם לא, אין לי מה לדבר איתו.

חיים כץ: אז מה אתה עושה?

חיים בר: זה חלק מהתהליך.

חיים בר: אפשר להתריע, אפשר להגיד.

חיים בר: לא תמיד אנחנו יודעים על ההתרעה ברגע הזה.

חיים בר: אני יכול לקבל מידע על דבר שמתבצע, רק אחרי חודש, רק כאשר בן אדם מסוים נתקל בו.

חיים בר: אם לא, אני לא יכול לדעת.

חיים בר: רק אם בן אדם בא אליי ואומר לי: "לא קיבלתי".

חיים כץ: עכשיו אתה יודע.

חיים כץ: האם פנית אליהם ואמרת: "למה עשיתם"?

חיים בר: בוודאי.

חיים בר: ביקשנו להחזיר את המצב לקדמותו.

חיים בר: כל עוד זה לא חוזר, אין לי מה לדון על היתר.

חיים כץ: אבל אם אתה לא עושה כלום, הוא מרוויח.

חיים בר: הוא מרוויח בכל מקרה.

חיים בר: מספיק שאתה מעביר הוראה בנוגע לטיפולי פיזיותרפיה והידרותרפיה, שמסתובבת שנתיים בסבב חתימות במשרד הביטחון.

חיים בר: באותו זמן אתה לא נותן טיפולים, או נותן רק לחלק.

חיים בר: זה כסף שנחסך ולא מנוצל.

חיים בר: זה כסף שהולך למקומות אחרים.

חיים כץ: למה אתה לא מוציא את האנשים לרחוב?

חיים כץ: אני אומר לך מניסיוני הדל – ואני מתעסק עם משרד הביטחון בעשרות נושאים שנדונים פה בוועדה - אף נושא לא פתרנו אם לא הפעלנו כוח.

חיים כץ: גם עם אלמנות צה"ל וגם עם היתומים היינו צריכים להפעיל כוח.

חיים כץ: לצערי, אתם במערכת הביטחון, עם כל הרצון, מדברים כסף.

חיים כץ: אני יושב ודן על הגמלאות שלכם.

חיים כץ: אתמול ישבתי, מחר אני צריך לשבת שוב, ואני לא יודע אם אני אשב כי אתם מדברים כסף.

קריאה: הם רואים מספרים.

חיים כץ: יש מקומות בהם לא צריך להסתכל על כסף.

חיים כץ: כאשר מדובר באנשים רגילים, בריאים, מהשורה – בסדר.

חיים כץ: כאשר מדובר באנשים ששילמו מחיר בשליחות האומה, לא צריך להסתכל על הכסף.

חיים כץ: אני לא ידעתי על הנושא של בתי המלון.

חיים כץ: האישה צלצלה אליי ואמרה: נתנו לי מלון "צל הרים" ואני לא יכולה ללכת.

חיים כץ: בעלי קטוע רגליים.

חיים כץ: איזה מלון, איזו רמה.

חיים כץ: " אמרתי לה: "מה את רוצה ממני, שאני אפנה למערכת ואגיד לה למה נתנו לך את מלון "צל הרים".

חיים כץ: אם אני אומר פה בוועדה: "למה אתם לא יוצאים לרחוב", זה אומר שיש פה בעיה.

חיים כץ: יש אנשים שלא מנצחים, שלא רוצים לנצח.

קריאה: אלה שכואב להם יצאו לרחוב.

חיים כץ: אתם צריכים לשבת ולפתור את הבעיות, גם אם מדובר ב-20,000,000-30,000,000 שקלים.

חיים כץ: עכשיו מדברים על פינוי בתי האולפנא.

חיים כץ: אמרו שלהעלות את זה לאוויר יעלה 50,000,000 שקלים, ושאין בעיה.

חיים כץ: אני הייתי אתמול בדיון.

חיים כץ: למה שפה תהיה בעיה?

חיים כץ: אם שם אין בעיה, גם פה לא צריכה להיות בעיה.

חיים כץ: אפילו אם שם יש בעיה, פה לא צריכה להיות בעיה.

חיים כץ: יש כספים שצריכים להיות מיועדים.

חיים כץ: צר לי, שאני צריך להגיד לך שאנחנו צריכים להפגין, לצאת לרחוב ולהפגין כוח, בשביל לקבל את הזכויות הלגיטימיות המגיעות לנו.

חיים בר: דיברנו פה על הסכם שנחתם לשלוש שנים.

חיים בר: ההסכם לא נחתם לשלוש שנים.

חיים בר: רוב ההסכם הזה מתייחס להחזיר דברים לקדמותם.

חיים כץ: אבל אחרי שלוש שנים הוא ייפתח לבחינה.

חיים בר: ארגון נכי צה"ל התחייב: "עד שזה לא ייגמר לא נגיש תביעות חדשות".

חיים בר: הדברים עליהם מדברים עכשיו, לא היו בחשבון בכלל.

משה (מוץ) מטלון: סיפור מכסות ואומדנים הוא משהו שהוא בעייתי, או משהו שהוא חד צדדי?

חיים בר: אני אגיד משפט: אותי לא מעניין הכסף של משרד הביטחון.

חיים בר: אותי מעניין השירות לנכים.

חיים בר: אותי לא מעניין כמה כסף זה עולה.

חיים בר: בשנת 2011 זו היתה הפעם הראשונה שבה ארגון נכי צה"ל לא חתם על הסכם עם אגף השיקום.

חיים בר: אני התנגדתי לחתום על הסכם עם אגף השיקום.

חיים בר: מי שאחראי על נכי צה"ל זו מדינת ישראל, זה משרד הביטחון, זה ההסכם הראשון שחתם עליו מנכ"ל משרד הביטחון, ולא אגף השיקום.

חיים בר: ראש האגף קיבל את המסמך הזה בטקס החתימה: "ראה וקדש".

חיים בר: ארגון נכי צה"ל נתן גיבוי מלא ותמיכה מלאה לראש האגף כדי לממש את זה.

חיים בר: אמר מורנו שהיה ראש האגף בתקופתו של משה מטלון שהיה יו"ר הארגון: "יש שם אוכלוסייה של אנשים שעובדים, ואי אפשר להזיז אותם סנטימטר.

חיים בר: אלה מקור הצרות".

חיים כץ: אנחנו מגנים גם על עובדי משרד הביטחון.

חיים כץ: על כל עובד אנחנו מגנים.

חיים בר: אני לא מאיים עליהם.

חיים בר: אני רוצה שיהיו שם אנשים שנותנים שירות.

חיים כץ: בוא נלך טיפה קדימה.

חיים כץ: מתי אתה הולך לשבת איתם כדי לגמור את העניינים?

חיים בר: אתמול הייתי במועדון של נכים קשים ברחובות-"חממה".

חיים בר: יש כאלה 10-11 מועדונים בארץ.

חיים בר: המועדונים האלה מטפלים ב-700-800 אנשים עם בעיות פוסט טראומטיות מאוד לא קלות.

חיים בר: זה אחד מהמועדונים החדשים שנפתח.

חיים בר: באתי לשם אתמול כדי לשמוע את המצוקה שלהם.

חיים בר: אני לא נכנס עכשיו לעניין הכספי – מי מפעיל את זה, מה ההסדר עם משרד הביטחון, כמה ישלם משרד הביטחון וכמה הוא לא ישלם.

חיים בר: אומר לי אתמול הבן אדם: "הפער בינינו ובין המועדונים הוא בסדר גודל של 30 שקלים לאדם לשעה.

חיים בר: המשמעות היא שאין לנו תקציב, ולכן המועדון הזה יעבוד רק 3 ימים בשבוע.

חיים בר: ביומיים האחרים אני הולך להתאשפז בתל השומר במרפאת חוץ, במחיר של 1,200 שקלים ליום".

חיים בר: אני לקחתי את זה על אחריות הארגון ואמרתי: "אם לא יימצא פתרון כספי אחר, אני משלם את זה.

חיים בר: המועדון הזה יעבוד חמישה ימים בשבוע".

חיים כץ: למה אתה צריך לשלם את זה?

חיים בר: משום שאני לא מוכן לראות את הנכה הזה בחוץ.

חיים כץ: ברגע שאתה אומר: "אני אשלם", הוא שמח.

חיים כץ: הוא ייתן לך עוד כמה דברים לשלם.

חיים בר: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.

חיים בר: הדבר הכי קשה לאנשים הפוסט טראומתיים, זה חוסר הוודאות מהמחר.

חיים בר: אני הייתי צריך לצאת משם החוצה, כאשר הם יודעים שהם בימי רביעי וחמישי יהיו שם ולא יידעו מה קורה איתם.

חיים בר: הכסף אותי לא מעניין.

חיים בר: לא יצא לי אפילו לדבר איתו על זה, כי היינו עסוקים בדברים אחרים.

חיים בר: אני לא מוכן לעמוד מול אף אחד לקבל תשובה.

חיים כץ: לא הבנתי את המשפט האחרון.

חיים כץ: מה זה אתה לא מוכן לקבל תשובה?

חיים כץ: אתה חייב לשבת ולגמור את העניינים.

חיים בר: לא כאשר הבעיה היא כסף.

חיים כץ: אבל אתה חייב לשבת ולגמור את העניינים.

חיים בר: הכול נכון, אבל אני בא היום ואומר שיש צורך במשהו שלא עלה בהסכם.

חיים בר: לפעמים עולים דברים תוך כדי ההסכמים.

חיים בר: נעשו דברים תוך כדי התהליך.

חיים בר: עבדנו מול משרד הביטחון, אגף השיקום, בנושאי דיור לנכים 100% פלוס, שהרי ערך הדירות היום הוא לא מה שהיה לפני עשר שנים.

חיים בר: המדדים עולים.

חיים בר: האם אי אפשר להביא את זה לדיון?

חיים בר: הבעיה הכי קשה של נכים שמתקיימים היום מתגמולי קיום זו הפרדת תגמול הקיום מתגמול הנכות.

חיים בר: החומרים נמצאים אצלם.

משה (מוץ) מטלון: זה בחקיקה.

חיים בר: אבל מישהו צריך להוביל את זה.

אורלי לוי אבקסיס: למה חקיקה?

חיים כץ: תרשום הצעת חוק.

חיים כץ: אל תחכה להם.

חיים כץ: בוא נעיר אותם.

חיים כץ: זה יהיה זרז.

אורלי לוי אבקסיס: כבר לפני שלוש שנים הבטיחו להפריד את דמי הקיום מדמי התגמול.

חיים בר: אנחנו ארגון יציג שצריך לייצג את הנכים.

חיים בר: יצאה הכרזה של הממונה על הביטוח, שאומר שלא יהיו ביטוחים קולקטיביים.

חיים בר: הגיל הממוצע הגבוה בארגון נכי צה"ל הוא גיל 65 – מלחמת יום כיפור.

חיים בר: אנחנו בדרך לביטוח סעודי.

חיים בר: היום אנחנו כבר עשר שנים מבוטחים.

חיים כץ: עזוב את זה.

חיים כץ: הממונה על שוק ההון והביטוח יושב מול הוועדה בנושאים הסיעודיים.

חיים כץ: הוא דחה את זה בשנה.

חיים כץ: הנושא לא נגמר.

חיים בר: אני רוצה שתבין את המצוקה עכשיו.

חיים בר: מחר בבוקר הארגון שאחראי על נכי צה"ל צריך לתת מענה ל-50,000 נכי צה"ל.

משה (מוץ) מטלון: זה בחקיקה.

חיים בר: אבל צריך להוביל את זה.

משה (מוץ) מטלון: תתייחס לאומדנים ומכסות של טיפולים.

חיים בר: יש היום נושאים שהתקבלו באופן חד צדדי.

חיים בר: יש היום מכרזים – סיסמאות שהיו באגף השיקום והיום זה יצא לגופים אחרים.

חיים בר: לפעמים צריך לתת לבן אדם להיות אחראי לגורלו.

חיים בר: אי אפשר לכפות על בן אדם כל דבר.

חיים בר: אי אפשר להגיד לו: "במכרז הזה צריך לעשות את זה, במרחק נסיעה כזה או אחר".

חיים בר: צריך לתת לאנשים האלה לחיות את החיים הכי נורמאליים.

חיים בר: תן להם להחליט על גורלם.

חיים בר: יש להם מה להגיד.

חיים כץ: אתה הנציג שלהם.

חיים כץ: אתה צריך לבוא אליו ולישון אצלו במשרד.

חיים בר: אחרי מכרז הסיפור הוא אחר.

חיים כץ: לשמחתי, אני לא יו"ר ארגון כזה גדול כמו שלך.

חיים בר: אני שמח שאני לא חבר כנסת.

חיים כץ: אני מדבר על ארגון עובדי התעשייה האווירית.

חיים כץ: הוא לא כזה גדול.

חיים כץ: אתה היית מוכן שיהיו חצי מכמות הנכים שישנם, ואפילו פחות.

חיים כץ: אני אתן לך עצה ממי שנמצא שם כבר הרבה שנים, הרבה לפני שאתה היית בארגון – אתה יודע שניסיון בא עם הזמן - תישן אצלו במשרד.

חיים כץ: תעבור דירה לשם.

חיים כץ: תשב שם, תדבר, תשפר.

חיים כץ: אתה הנציג.

חיים כץ: איך ששמעתי אותו פה, הוא גם ידבר איתך.

חיים כץ: תשתדל לגמור את הדברים בדיבורים, אבל מה שלא ייגמר בדיבורים - בכוח.

חיים בר: לכן אנחנו פה.

חיים בר: מנכ"ל משרד הביטחון התחייב.

חיים כץ: מנכ"ל משרד הביטחון לא פה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם פה בגלל שהיתה הצעה לסדר, וביקשנו להעביר אותה לוועדה.

חיים כץ: זה נאמר בהתחלה.

חיים בר: הוא התחייב לגמור את הדברים האלה תוך פרק זמן קצר.

חיים כץ: מה זה פרק זמן קצר?

חיים בר: שלושה שבועות.

חיים בר: אם לא יתקנו את הדברים האלה ברוח הדברים עליהם סוכם - - -

חיים כץ: בעוד שלושה שבועות אנחנו נקבע כאן דיון, ונראה את התוצאות.

חיים בר: אני אשמח מאוד.

חיים כץ: בסביבות ה-22 ליוני, שלושה שבועות מהיום, אנחנו נקבע פה דיון.

חיים בר: והיה ולא, יתכנס הארגון, תתכנס המזכירות ותקבל החלטה.

חיים בר: אז ההפגנה לא תהיה הפגנת מחאה רק של אנשים שכואב להם אלא הפגנה ארצית.

קובי יצחק: אני יו"ר מחוז תל-אביב והמרכז.

קובי יצחק: אני 20 שנה בארגון.

קובי יצחק: 7 שנים אני יו"ר מחוז תל-אביב.

קובי יצחק: אני נדהם לשמוע את מה שאומר צין, שהוא מקבל נכים.

קובי יצחק: אני יו"ר מחוז תל-אביב, ובמשך 9 חודשים הוא לא קיבל אותי לשום דיון ולשום שיח.

קובי יצחק: תשאל אותו למה.

קובי יצחק: שלחתי לו מכתבים על נכים: "אני מבקש שתקבל אותי דחוף כדי לטפל בנכים האלה", והוא לא קיבל אותי.

קובי יצחק: אחרי חודשיים הוא שלח לי מכתבי תשובה, וכתב לי דברים שאני יודע אותם.

קובי יצחק: שאלתי לגבי הרכב והרופאה.

חיים כץ: למה לא נסעת אליו למשרד?

חיים כץ: אם הוא לא רוצה לקבל אותך, שב אצלו במשרד.

חיים כץ: אם הוא לא מוכן לקבל אותך במשרד, שב אצלו בכניסה לבית.

חיים כץ: שים לו אוהל ושב שם, ואז הוא יקבל אותך.

קובי יצחק: בחיים לא היתה התעמרות כזו בנכי צה"ל.

קובי יצחק: סוגרים לנו את המחשבים, ואי אפשר להוציא הפניות.

קובי יצחק: רופא ראשי תבע אותם שלא נתנו לו פרוטזה.

קובי יצחק: הוא זכה, ועד עכשיו לא נתנו לו.

קובי יצחק: שלחו עובד סוציאלי ועורכת דין לבדוק בגרמניה, אם לתת או לא.

קובי יצחק: צריך לעשות ועדת חקירה כדי לבדוק את הדברים האלה.

חיים כץ: קודם כל צריך לפתור אותם.

חיים כץ: אחר כך נקים ועדת חקירה.

קובי יצחק: בשלושה שבועות לא יפתרו שום דבר.

קובי יצחק: מצד אחד רוצים ליישם הסכם, ומצד שני מורידים לנו את כל הדברים, לא מיישמים החלטות רופא, אין פיזיותרפיה.

קובי יצחק: עוד מעט ידבר אדי על הנכים הקשים.

קובי יצחק: הבאנו לפה נכה צעיר שידבר, כדי שתראה מה עושים לנכים צעירים שנפצעים.

קובי יצחק: תראה מה עושים לנכים משותקים, לקטועים עם שתי פרוטזות.

קובי יצחק: שישה חודשים אני מתחנן שיקבלו נכה, שעשר שנים לא החליף פרוטזות.

קובי יצחק: לא קיבלו אותו.

קובי יצחק: אמרו לו: "רק אחרי ועדה".

קובי יצחק: עכשיו שיצאנו להפגנה אמרו לו: "לא צריך ועדה".

קובי יצחק: עכשיו שלחו לחיים בר את השתלים.

קובי יצחק: עכשיו התחילו לזוז הדברים.

קובי יצחק: המחאה הזו – וכל הכבוד לאנשים שיושבים שם – היא תזיז את הדברים.

קובי יצחק: אנחנו נהיה שם עד שיזוזו הדברים.

קובי יצחק: לא ייתכן שנכים קשים לא מקבלים צנתרים ולא מקבלים פיזיותרפיה.

קובי יצחק: איפה נשמע דבר כזה?

קובי יצחק: להלומי קרב אין טיפולי שיניים, אין טיפולים פסיכולוגים.

קובי יצחק: אני אומר לך: "פשטנו את הרגל".

קובי יצחק: אני כיו"ר לא יכול לתת תשובות לנכים שלי.

קובי יצחק: בגלל זה התחלנו עם המחאה, ואני מקווה שכל הארגון ייצא להפגנה.

חיים כץ: אני לא מקווה שכולם ייצאו להפגנה, אלא שבעוד שלושה שבועות יבואו לפה ויפתרו את הבעיות.

חיים כץ: אין לנו מטרה להפגין.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים להפגין.

קובי יצחק: נכון.

קובי יצחק: לא קל להיות ברחובות.

קריאה: רק בהפגנה אפשר להשיג דברים.

חיים כץ: אני מקווה שלא.

חיים כץ: גם לקוות אתה לא נותן לי?

קובי יצחק: יש לי עוד הרבה מה לומר, אבל יש לנו פה נציג של הנכים הקשים ונציג של הנכים הצעירים.

עידן קלימן: אני עובד בארגון, אבל פה אני על תקן חבר מועצה ואחד שטיפל בהרבה נכים בשנים האחרונות.

עידן קלימן: אני נדהמתי לשמוע את משה צין, ואני עומד על זה שהאמת תצא לאור.

עידן קלימן: הוא אומר שאין בעיה תקציבית.

חיים כץ: יש בעיה תקציבית.

עידן קלימן: רק לפני שבועיים כבוד השר בגין אמר: "תקציבי אגף השיקום והתקציבים למשפחות שכולות גאו בשנים האחרונות לממדים שאי אפשר היה כבר לעמוד בהם".

עידן קלימן: מזלנו, שהיתה שם חברת הכנסת הנכבדה, שניהלה את המליאה, והיא אמרה לו: "אז בוא נגיד להם לא להיפצע ולא להיהרג".

עידן קלימן: יש לי את הפרוטוקול פה.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה מוגבל - - -

עידן קלימן: בעשור האחרון זו כבר הפגנה שלישית.

עידן קלימן: ההתמודדות שלי כנכה יחסית צעיר מול החבר'ה ממלחמת יום כיפור ומלחמת שלג - זה כבר ראש אגף רביעי שאני עובד מולו.

חיים כץ: כנראה שהתפקיד שוחק.

חיים כץ: לא קל.

עידן קלימן: אני רוצה לדבר לגופו של עניין ולא לגופו של אדם, כי משה צין הוא איש עתיר זכויות בביטחון של מדינת ישראל.

עידן קלימן: לי באופן אישי אין שום דבר נגד האיש.

עידן קלימן: אני רוצה להביא ציטוט: "את אגף השיקום מוליכים במשך כל השנים ראשי אגפים.

עידן קלימן: הם אינם אנשי מקצוע, אבל חלק מהם הגיע ללא שמץ של הבנה בשיקום.

עידן קלימן: במקום שמחפשים אנשים שיכולים לקדם את האגף מבחינה מקצועית, הרי המינוי הזה הפך לחלק מסבב המינויים של משרד הביטחון, ואתה רואה אנשים שמרגע שהגיעו הם נותנים הוראות כיצד לעבוד ומה לעשות.

עידן קלימן: עוד לא יבש הדיו מהמינוי, והם כבר נציגים של בן גוריון עלי אדומות ויודעים בדיוק מה היה צריך לעשות ומה לא לעשות.

עידן קלימן: הם אנשים שצריכים לבצע, ובמקום זאת הופכים למחוקקים בזעיר אנפין כי הם מבינים הכל".

עידן קלימן: את זה לא אני אמרתי, ולא אף אחד מנכי צה"ל אמר.

עידן קלימן: את זה אמר הרופא ראשי, ד"ר דלפין, לפני ועדת גורן – ועדה שהממשלה הזמינה.

עידן קלימן: הוא מקבל הוראות.

עידן קלימן: אני לא יוצא נגדו ברמה האישית.

עידן קלימן: הוא לא הראשון.

עידן קלימן: גם נגד קותי מור באנו ואמרנו אותו דבר.

עידן קלימן: בעניין הטיפול הרפואי - אני נותן לך משולש, שבקצה שלו זה ראש אגף השיקום ובשתי הזוויות הנותרות זה השירות הסוציאלי והשירות הרפואי.

עידן קלימן: לגבי ראש האגף דיברתי.

עידן קלימן: לגבי השירות הסוציאלי – כמו שחה"כ מטלון אמר, אין תורת שיקום.

עידן קלימן: 64 שנה אין תורת שיקום.

עידן קלימן: אני הייתי חבר בוועדת תורת שיקום.

עידן קלימן: כאשר הגיע ראש האגף, זה שונה.

עידן קלימן: זה היה רק ברמה התקציבית, כי כבר סגרנו את כל הפינות.

עידן קלימן: אם היום מגיע נכה צעיר לאגף השיקום, אין מה להציע לו.

עידן קלימן: אם הוא לא אקדמאי שהולך ללמוד, אין מה להציע לו.

עידן קלימן: אם מגיע נכה בשנות ה-40 או ה-50 לחייו, הדבר היחיד שניתן להציע לו אלה עבודות במשכורת מינימום.

עידן קלימן: שום עבודה היא לא בושה או גניבה, אבל לוקחים ומתייגים את נכי צה"ל כאנשים שעובדים בעבודה עם שכר מינימום.

עידן קלימן: בנוסף, מי שלא מסכים לכך מאיימים עליו.

עידן קלימן: הייתי נוכח בחדר, כאשר אדם קטוע יד לא רצה לעבוד בחנות לניקוי כלובים.

עידן קלימן: הוא אמר: "איך אני יכול להסתדר עם יד אחת?

עידן קלימן: איך אני ארים את הכלוב?

עידן קלימן: זה ינחת עליי ויפגע בי".

עידן קלימן: אמרה לו עובדת השיקום, לידי: "אם לא תעשה את זה, אתה לא משתף פעולה ולא תקבל קצבת קיום".

עידן קלימן: בוא נעבור לקטע הרפואי.

עידן קלימן: ד"ר דלפין, אותו ד"ר יקר שנמצא 30 שנה באגף השיקום, הרופא הראשי לשעבר במשרד הביטחון, העיד בוועדת גורן ואמר: "הטיפול הרפואי אכן יקר.

עידן קלימן: אמנם ישנה אמנה בין נכי צה"ל והעם, שנכי צה"ל יקבלו את הטיפול הרפואי הדרוש להם מבלי להתחשב במחיר, וכי המדינה תעמוד בזה".

עידן קלימן: אני פה אומר: הלומי קרב צריכים לקבל טיפול פסיכולוגי ופסיכיאטרי בלי שיפסיקו להם את זה, כמו שלא מפסיקים לחולי דיאליזה טיפול.

עידן קלימן: קטועים צריכים לקבל פרוטזות גניום ולא צריכים להגיע לבתי משפט.

עידן קלימן: משותקים צריכים לקבל את הכיסא הכי יקר, כי אם הם לא יקבלו אותו ויקבלו כיסא כבד זה יקרע להם את הכתפיים.

עידן קלימן: יש עוד הרבה דוגמאות ועוד הרבה סוגי נכויות, אבל הזמן שלנו קצר.

עידן קלימן: אני מצהיר כאן - ואני מוכן להתעמת עם כל אחד מול כל במה – שהאמנה שונתה.

עידן קלימן: לא שאלו אתכם, חברי הכנסת היקרים, ובטח לא שאלו אותנו.

עידן קלימן: האמנה שונתה.

עידן קלימן: לא נותנים היום לנכי צה"ל את הטיפול הרפואי הראוי.

עידן קלימן: הנכים מקבלים היום טיפול קלוקל.

עידן קלימן: אני מחזיק בידי 60 תצהירים של הנכים הקשים ביותר, על פגיעה קשה בהם.

עידן קלימן: אני יכול להראות אותם לכל מי שמבקש לדעת.

עידן קלימן: אני מחזיק מכתב מנציגות המשותקים, שמדבר בעד עצמו, ושהוצג למחלקת המחקר והמידע של הכנסת.

עידן קלימן: אני שוחחתי ישירות עם ספקי בריאות של משרד הביטחון – ואני לא אגיד את השם שלהם, כדי שלא יתנכלו להם - שהודו בפניי שאגף השיקום מצר את צעדיהם במתן טיפול רפואי חדשני.

עידן קלימן: בכל שנות עבודתי בארגון, אני עד לשינוי לרעה בנהלי אגף השיקום בכל הקשור למתן טיפול רפואי.

עידן קלימן: לכן, לא יעזרו כל ההצהרות בעיתון של הדוברות של משרד הביטחון.

עידן קלימן: לא יעזרו הנאומים בכנסת.

עידן קלימן: האמת חזקה מהכל.

עידן קלימן: רמת הטיפול הרפואי לנכי צה"ל היום הנה מתחת לכל ביקורת, ברמת סיכון חיי אדם.

עידן קלימן: תופעות הלוואי של הקריסה הרפואית הן מתחים נפשיים לחברים פה, קריסה שיקומית שבאה מיד אחריה, הפגיעה הישירה בנכה, בסביבתו הקרובה ובמשפחתו.

עידן קלימן: יש עוד הרבה מה לומר.

עידן קלימן: אני רוצה שחברים אחרים יגידו.

עידן קלימן: טענו שמדובר בסכסוכים פוליטיים.

עידן קלימן: אני ביקשתי להביא לפה נכה צעיר, לוחם קרבי, שנפצע בפעילות קרבית וקיבל צל"ש של הרמטכ"ל, והוא לא קשור לתל-אביב, לחיפה או לארגון נכי צה"ל.

עידן קלימן: הוא לא פוליטיקאי ולא יודע מה זה פוליטיקה.

עידן קלימן: אני נתקלתי בו, כי אני טיפלתי בו.

עידן קלימן: אני מבקש שתתנו לו את זכות הדיבור, כדי שתראו כמה האמת מרה.

יוסי כהן: אני בן 31, אני נשוי ואב לשניים.

יוסי כהן: אני מתגורר היום בהוד השרון.

יוסי כהן: במהלך שירותי בצנחנים נפצעתי באורח אנוש מירי מחבלים.

יוסי כהן: במהלך הירי שהו שני אזרחים במקום, והחוק הוא להגן עליהם.

יוסי כהן: אני בגופי יצאתי והגנתי עליהם, וחטפתי שני כדורים בחזה.

יוסי כהן: אני לא רואה את עצמי כגיבור, למרות שקיבלתי צל"ש מהרמטכ"ל.

יוסי כהן: אני מרגיש שלקחו ורמסו את כל מה שנשאר מהכבוד שלי.

יוסי כהן: יותר מ-10 שנים אני נתקל באטימות מוחלטת מצד משרד הביטחון, וזה לא משנה באיזה נושא.

יוסי כהן: כבר חמישה חודשים אני רודף אחרי הפניה לפסיכיאטר, שלא קיבלתי עד היום.

יוסי כהן: המצב רק מחריף.

יוסי כהן: השאלה שלי: מה יקרה כאשר אני אאבד את המלחמה שלי במה שאני עובר.

יוסי כהן: אני כבר לא מטופל.

יוסי כהן: אומרים לי: "אתה לא יכול לקבל טיפול כי אין לך מספיק אחוזי נכות, לא הכירו בך".

יוסי כהן: זורקים אותי ממקום למקום, ואני אמור למצוא תשובות משום מקום.

יוסי כהן: כאשר אני מגיע למשרד הביטחון ושואל: "מה הלאה, איך אני ממשיך עם החיים שלי", אני מקבל תשובות שאומרות לי: "אנחנו נשב, אנחנו נטפל, אנחנו נבדוק".

חיים כץ: האם הלכת לוועדה רפואית, והיא קבעה שאתה לא נכה?

יוסי כהן: הייתי בשמונה ועדות רפואיות.

חיים כץ: והם אמרו שאתה לא נכה?

יוסי כהן: אתה רוצה לשמוע מה הם אמרו לי?

יוסי כהן: שאולי במקרה הלכתי ועשיתי עסקת סמים או נשק, והכל התפוצץ והתחילו לירות שם.

רחל אדטו: לא נכון.

יוסי כהן: אני נשבע בחיי.

חיים כץ: כמה אחוזי נכות נקבעו לך?

יוסי כהן: היום נקבעו לי 44%, וזה לאחר שעידן התחיל לעזור.

יוסי כהן: לפני כן היו לי 20%.

יוסי כהן: אני עברתי מוות קליני אחרי שנפצעתי מירי מחבלים.

עידן קלימן: יוסי איבד את הריאה.

יוסי כהן: ואני מוכר על אחוז אחד בריאה.

עידן קלימן: יוסי הגיע למשרדי, כאשר משרד הביטחון לא הכיר בשום צורך בטיפול.

יוסי כהן: קשה לי לשבת פה רגוע.

יוסי כהן: אני כולי מלחמה בפנים.

יוסי כהן: אני בא לפה ומדבר לא רק מהכאב האישי שלי.

יוסי כהן: לא הייתי צריך לבוא לפה, כי לא מעניין אותי פוליטיקה.

חיים כץ: פה לא עושים פוליטיקה.

חיים כץ: פה עושים צדק.

חיים כץ: ברחוב צועקים: "צדק חברתי".

חיים כץ: פה עושים "צדק חברתי".

יוסי כהן: אם פה עושים צדק חברתי, מה קורה עם כל החברים שלי שעברו דברים כמו שאני עברתי, אחרי מלחמת לבנות השנייה, אחרי דברים שהיו בשנת 2000?

יוסי כהן: אין להם עם מי לדבר.

יוסי כהן: כולנו בוכים אחד לשני.

יוסי כהן: אין לנו מה לעשות.

יוסי כהן: אנחנו מגיעים למצבים בהם אנחנו מתחילים להתפרק אחד על השני.

חיים כץ: יוסי, תדבר בקצרה.

חיים כץ: אנחנו מבינים את הבעיה ומבינים מה אנחנו רוצים.

חיים כץ: אנחנו רוצים לתת לכם לדבר.

יוסי וקנין: אני מחולון.

יוסי וקנין: חיים, אנחנו מכירים הרבה שנים.

יוסי וקנין: גם אני ומוץ מכירים הרבה שנים.

יוסי וקנין: חה"כ אורלי היא כמו הבת שלי.

יוסי וקנין: מילדות אני מכיר את הילדה.

יוסי וקנין: היא מקסימה ועושה עבודה יפה.

יוסי וקנין: אני לא מואשם בדבר שתשמעו ולא תבינו על מה אני מדבר.

יוסי וקנין: אני לא רוצה להיכנס לשום נישה.

יוסי וקנין: יש נושאים מסוימים שהם כואבים, והם בנושאי מחייה נטו.

יוסי וקנין: לפני שלוש שנים הובטח שיפרידו לנו את הגמול הקיים לגמול מחייה וגמול נכות, וזה כדי לשקף את המצב שלנו.

יוסי וקנין: אני מדבר על כסף כדי להביא מחייה לבית ולא יותר מזה.

יוסי וקנין: אני לא מחפש יהלומים או עוד יום אחד בבית הבראה, ולא איכפת לי אם ידחו בעוד חודשיים את החלפת הרכב.

יוסי וקנין: לא זה מה שמעניין אותי.

יוסי וקנין: מעניין אותי איך להביא למצב שהתגמול הזה יופרד, כדי שייתן ביטוי.

יוסי וקנין: התגמול של היום – תגמול נצרך – הוא בולשיט אחד.

יוסי וקנין: הוא נפוח כמו תרנגול הודו, ומגולמים בתוכו כל מיני תוספות, שכאשר אתה מפריד אותם אתה מגיע לתגמול שאתה מקבל מביטוח לאומי עם 20% נכות.

יוסי וקנין: כאשר אני נפצעתי ביום כיפור איבדתי שני אחים: אח שלי ובן דוד שלי כמו אח שלי.

יוסי וקנין: שלחתי את שלוש הבנות שלי לשרת בקרבי.

יוסי וקנין: עד היום עשיתי את הכל, ואעשה הלאה הכל.

יוסי וקנין: אני מדריך גם את הנכדים שלי לדבר הזה.

יוסי וקנין: אני מדבר על המקרה האישי שלי, אבל אני מייצג את כולם.

יוסי וקנין: אותה רופאה, ששברה את הרגל, אישרה לי סכום מסוים לתקופה מסוימת.

יוסי וקנין: כאשר היא שברה את הרגל היא נעלמה מהמקום, ועד היום לא קיבלנו את זה.

יוסי וקנין: אני סובל גם מפציעה פיזית, ואני גם הלום קרב.

יוסי וקנין: תתייחסו להלומי הקרב.

יוסי וקנין: אין פה שחקנים.

יוסי וקנין: יש פה אנשים אמיתיים, שלא ישנים בלילה.

יוסי וקנין: אלה אנשים שכואב להם, שנפצעו פיזית בקרבות.

יוסי וקנין: לא סופרים אותם.

אדוארד אמיגה: אני יו"ר נציבות נפגעי חוט שדרה של נכי צה"ל ומטעם ארגון נכי צה"ל.

אדוארד אמיגה: אני עצמי נפצעתי בלבנון ב-1992, כתוצאה מפעילות מבצעית, ואני משותק בארבע גפיים.

אדוארד אמיגה: בנוסף לדברים שנאמרו כאן, אני רוצה לציין שנכי צה"ל הקשים נמצאים למעלה משבועיים במשמרת מחאה ברחוב, לאחר שהגענו למצב בו אבדנו אמון באגף השיקום.

אדוארד אמיגה: אגף השיקום אמור לתת פתרונות לצרכנו, אך לאחרונה אנו חשים שהאגף הפך לגוף, שתפקידו למרר את חיינו ולהכביד עלינו כמעט בכל תחום.

אדוארד אמיגה: ההחלטה לצאת לרחוב הגיעה לאחר שנים של שחיקה בזכויותינו ולאחר שהבנו כי האגף פוגע ומכרסם כמעט בכל תחום הנוגע לחיינו.

אדוארד אמיגה: היציאה לרחוב נובעת מכך שנכי צה"ל קשים מתלוננים בפני אגף השיקום, ודרישותיהם הצודקות נענות לרוב בשלילה.

אדוארד אמיגה: לפני שיצאנו למחאה, ניהלה הנציבות משא ומתן עם האגף על זכויות הנכים הקשים מתוך מסמך שהוגש לאגף לפני שנתיים וחצי.

אדוארד אמיגה: בעת ניהול המשא ומתן הונחתו על כולנו גזרות כגון: שינוי נוהל הזמנת ציוד רפואי, מחסור בהפניות לרופאים, מחסור בהפניות לבדיקות דחופות, מחסור בהפניות לטיפולים, פגיעה בשירות לתיקון כיסאות גלגלים, הוצאת הוראה לאי החלפת רובוטים ומעלונים לכיסאות גלגלים והעברתם מהרכב הישן לרכב החדש, ועוד.

אדוארד אמיגה: כאשר שלחה הנציגות מכתב לראש האגף, ובו התלוננה על הצעדים החד צדדיים שמבצע האגף, חדשות לבקרים, נענתה הנציגות במכתב מראש האגף, שבו מכחיש ראש אגף השיקום את התלונות.

אדוארד אמיגה: הנציגות שלחה לראש אגף השיקום מכתב בו היא מוכיחה אותו שהוא טועה.

אדוארד אמיגה: ביקשנו מראש האגף להחזיר לנו תשובה בכתב משום שהאמון אבד, אך תשובתו של ראש האגף היתה: "אינני מעוניין להתכתב עמכם, היפגשו עימי ונדון בדברים".

חיים כץ: את זה שמענו לאורך הדרך.

חיים כץ: המטרה שלנו לפתור את הדברים.

חיים כץ: אתה לא מחדש.

חיים כץ: אמרת דברים שנאמרו פה כבר.

אדוארד אמיגה: אני רוצה לומר, שהאמון אבד ולכן אנחנו ברחובות.

חיים כץ: לכן, אנחנו נעשה הכל כדי שלא תהיה לכם סיבה להיות ברחוב.

דני בן אבו: אני יו"ר מחוז השפלה.

דני בן אבו: אני הולך, לצערי, להגיד דברים קשים, ואני אופטימי בחיי.

דני בן אבו: בשיחה הלילית שהתקיימה עם הנהגת אגף השיקום ומשרד הביטחון, בנוכחות מנכ"ל משרד הביטחון, אמרתי משפט קשה מאוד: "אתם אומרים שאנחנו יקרים אבל כבדים מבחינת העלות הכלכלית, אבל אתם גנבתם מהנכים 250,000,000 שקלים".

דני בן אבו: אתמול התקשר אליי דן כרמל, העוזר של מנכ"ל משרד הביטחון, ואמר לי: "האם יש לך נתונים?

דני בן אבו: מאיפה אתה מביא את המספר הזה?

דני בן אבו: " אמרתי לו: "יש לי פחות או יותר נתונים.

דני בן אבו: 10% מהאנשים לא ניצלו את הטיפולים ואת חמי מרפא, שיש לזה מרכיבים של טטרים ושכר עבודה שלא משולם".

דני בן אבו: מתקשר אלי צ'יקה חצי שנה.

דני בן אבו: אנשים פה יושבים על טיטולים.

דני בן אבו: בגיל 21 יושבים על טיטולים.

דני בן אבו: הוא אומר לי: "מה היה לי, פעם-פעמיים בשנה לרדת לים המלח ולהסתכל על הים?

דני בן אבו: " הוא אומר לי:"אני לא יכול לצאת", ואני לא יכול לעזור לו.

דני בן אבו: אני הולך להמשיך ולומר דברים קשים.

דני בן אבו: יש אנשים מופלאים באגף השיקום במשרד הביטחון.

דני בן אבו: כפרט, יש אנשים מדהימים שם.

דני בן אבו: כאסטרטגיה, אג'נדה ומדיניות, יש לי התחושה שנכה צה"ל מת זה נכה צה"ל זול.

דני בן אבו: אם לא ימות, נענה אותו.

דני בן אבו: זה קשה מאוד מה שאני אומר.

דני בן אבו: אני אומר דברים קשים.

דני בן אבו: אני מחזיק מכתב הערכה ותודה מסמנכ"ל תעשייה אווירית.

דני בן אבו: אנחנו גם עושים דברים יפים.

חיים כץ: מה זה קשור לעניין?

דני בן אבו: צריך להאיר בפנס את הצדדים החיוביים של מה שיש פה – האנשים האלה עשו הרבה למען המדינה.

דני בן אבו: באופן פרטי אנחנו מביאים את סיפורי הקרבות והמורשת.

דני בן אבו: הם לא ידעו להסתכל על הדבר הזה.

דני בן אבו: אני בא ואומר לעצמי: אם אני אומר לצאת לרחובות, במי אני פוגע?

דני בן אבו: בדור המתגייסים הבא, בילדים, בנכדים.

אורלי לוי אבקסיס: שיידעו לקראת מה הם הולכים.

דני בן אבו: איך קמים בחזרה?

דני בן אבו: איך יוצאים מזה?

דני בן אבו: כאשר התקשר אליי דן כרמל, אמרתי לו: "אם אתה רוצה את הנתונים שלי, בוא תשלח לי טבלת אקסל של תכנון מול ביצוע".

דני בן אבו: אתה יודע, שקבלת קהל בלשכות השיקום היא 3 פעמים 5 שעות.

דני בן אבו: הכניסה לכנסת היתה לי יותר קלה מאשר הכניסה לשם.

דני בן אבו: האנשים האלה שהלכו להגן עליהם מתגוננים ממגנומטר.

עידן קלימן: כי פה לא מפשיטים אנשים, ושם מפשיטים אנשים.

דני בן אבו: בשבוע שעבר התפשט טייס מרוב בושה.

קריאה: למה אתם לא יוצאים לרחובות?

דני בן אבו: כי אתה לא תחליט מתי נצא לרחובות.

דני בן אבו: הטייס שנפל בשבי הסורי התפשט מרוב בושה.

דני בן אבו: נוצר נתק מוחלט.

דני בן אבו: כדי להגיע לעובדת שיקום אתה צריך להתקשר למוקד, להשאיר הודעה כדי שיחזרו אליך.

משה (מוץ) מטלון: חוזרים אליך?

אורלי לוי אבקסיס: חוזרים אליך ב-SMS?

דני בן אבו: בימים שהיתה הדברות והיה מגע, מוץ ישב בפני הועידה הארצית והוועד הארצי ואמר: "קשה לאגף השיקום, נשפר פרוטזות", וידענו להשתתף בהוצאה הזו.

דני בן אבו: היום אני אומר למנכ"ל משרד הביטחון: "אם אתה רוצה לקנות צוללת, תגיד לי כדי שאני אהיה שותף.

דני בן אבו: אנחנו מוכנים למען ביטחון המדינה לוותר על טיפולים.

דני בן אבו: אתה תגיד כמה אנחנו עולים.

דני בן אבו: משלמים פי אלף יותר על בקרים ויועצים".

דני בן אבו: אני לא יצאתי לטיפול חצי שנה.

דני בן אבו: בודקים את המשחה שאני צריך לקבל לכביות, אם היא רפואית או קוסמטית.

דני בן אבו: רופא לא יכול להחליט.

דני בן אבו: הנתק שנוצר מזיק לא רק לנכי צה"ל אלא גם לצה"ל.

דני בן אבו: צריכים לשבת היום כדי למצוא פתרון לכל הבעיות הללו, כדי שכל מי שלא יצא לטיפולים מחר ייצא בהתקשרות ישירה לטיפולים שלו.

דני בן אבו: אם יש בעיה וקובי רוצה להגיע עם נכה, שלא יגידו לו: "אתה לא יכול להגיע לאיש מטה.

דני בן אבו: איש מטה הוא יועץ שלי".

דני בן אבו: יש חסימה של קירות.

דני בן אבו: אנחנו רואים חומות.

קריאה: למה אתה לא יוצא לרחוב?

דני בן אבו: אני אגיד לכם למה.

דני בן אבו: אנחנו עושים הכל.

דני בן אבו: גם הדיון הלילי היה כדי לעשות הכל כדי לא לרדת לרחובות.

חיים כץ: המטרה של הוועדה ומטרת הדיון של מוץ, היתה לנסות ולשפר – בטח לא לפתור את כל הבעיות – את מצבם של נכי צה"ל במדינת ישראל.

חיים כץ: אני יודע שבסוף הדיון הזה היינו צריכים לבוא לראש האגף השיקום ולהגיד: "תגיב".

חיים כץ: אין בזה תוחלת.

חיים כץ: אנחנו צריכים לתת לצדדים זמן לדבר.

חיים כץ: ב-25 ליוני אני מבקש מהצדדים לבוא לוועדה בשעה 10:00.

חיים כץ: אני רוצה לסכם את הישיבה.

חיים כץ: הוועדה מתחה ביקורת על הדיונים המתמשכים בוועדת חוץ וביטחון בכל הנוגע להתנהלות אגף השיקום והשירות שהוא נותן לנכי צה"ל, זאת כאשר כל נגיעה בפרט וכל נגיעה בזכויות נכי צה"ל נדונים, חדשות לבקרים, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הוועדה שומעת בדאגה את התלונות של נציגי הנכים, על מחסור חמור בטיפולים פסיכולוגים, טיפולי שיניים, טיפולי פיזיותרפיה – כל הטיפולים והשירותים שהם זכאים להם.

חיים כץ: הוועדה מחזקת את הארגון בתביעתו למיצויי זכויותיהם וההטבות שנקבעו להם, ותובעת מאגף השיקום לעמוד בהתחייבותו בהסכם שנחתם.

חיים כץ: הוועדה דורשת מהנהגת אגף השיקום, להימנע מהחלטות חד צדדיות הנובעות משיקולים תקציביים.

חיים כץ: למרות שהם אומרים שאין שיקולים תקציביים, אנחנו יודעים שזה ישנו.

חיים כץ: הוועדה קוראת להנהגת האגף ולארגון הנכים, לחדש לאלתר את המשא ומתן ולמצות עד כמה שניתן את כל מה שהנכים זכאים לו.

חיים כץ: אני רוצה לקוות, שב-25 לחודש תבואו לפה ותגידו מה עשיתם, במה התקדמתם ומה פתרתם בתוך המכלול הגדול של המצוקות, שגם אתם שמעתם.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.