ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 882, 2012-06-11 12:00

כרמל שאמה-הכהן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום – מסקנות הוועדה לבדיקת התחרותיות והמחירים של מוצרי המזון.

כרמל שאמה-הכהן: אני מקדם בברכה את מנכ"ל משרד התמ"ת, מר שרון קדמי.

כרמל שאמה-הכהן: כבודו הציג לממשלה ולציבור את המסקנות שעומדות בפני שימוע ציבורי.

כרמל שאמה-הכהן: אני מניח שעד סוף השבוע השימוע יסתיים.

כרמל שאמה-הכהן: בעצם הוועדה באה לבדוק את אחד מהכשלים, את המצוקות של הצרכנים, של משקי הבית – מחירי מזון גבוהים.

כרמל שאמה-הכהן: עד היום זו היתה טענה וצעקה, ובעצם הוועדה שלך שמה על זה חותמת מאד ברורה וחזקה שהמחירים בישראל גם היום יותר יקרים מאשר במדינות שאנחנו משווים את עצמנו אליהן, ולא רק זו – שמאז שנת 2005 המחירים התנהגו בצורה לא נורמלית וטיפסו בחדות.

כרמל שאמה-הכהן: הדוח שלך, יחד עם הדוח הנלווה אליו, של חברת "מוניטור", מעבר לאישור החשוב הזה – מציג תשתית של נתונים, בעיקר, תשתית רחבה מאד ומבוססת מאד לשינויים אמיתיים בכל שרשרת הייצור, השיווק והעיבוד של מוצרי המזון, כשהמטרה הסופית – לשכלל את השוק ולהוריד מחירים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוויי ועדות בתקופה האחרונה בכנסת.

כרמל שאמה-הכהן: אם בתחילת התהליך היו כאלה שהטילו באופן אוטומטי ספקות ביישום מסקנות או בתוחלת שלהם, אנחנו מקווים שבנושא הבסיסי הזה שנוגע לכל בית בישראל, המסקנות ייהפכו לדברים אמיתיים ומוחשיים, וייבחנו בשורה התחתונה.

כרמל שאמה-הכהן: השורה תחתונה שבהם מסקנות ועדת קדמי תבחנה זה שורת המחיר, שורת סל הקניות של משקי הבית.

כרמל שאמה-הכהן: כמובן, בלי לפגוע במגוון, בהיצע, אלא בדרך של שוק משוכלל, תוך הגברת השקיפות והתחרותיות.

כרמל שאמה-הכהן: בעניין של שקיפות אני רוצה להודות לך, למשרד ולשר על התמיכה בוועדת השרים לחקיקה בהצעת החוק שבין היתר מקבלת ביטוי גם במסקנות הוועדה שלך להקמת מאגר מחירים שקוף ונגיש לציבור.

כרמל שאמה-הכהן: מדובר במאגר של כל מחירי המוצרים שמוצעים למכירה ברשתות המזון וברשתות אחרות.

כרמל שאמה-הכהן: אין ספק שתהיה לך תרומה אדירה למטרה שהצבנו בתחילת הדיון.

כרמל שאמה-הכהן: הדיון יתנהל כך שאתה תציג את המסקנות כפי שאתה רואה לנכון, עם הדגשים ועם מטרות ההמשך מכל מסקנה.

כרמל שאמה-הכהן: לי הכי חשוב לשמוע ממך לוחות זמנים מהיום.

כרמל שאמה-הכהן: תמיד שואלים אותנו – הכול נשמע טוב ויפה, רק מתי זה יקרה ואיך?

כרמל שאמה-הכהן: לאחר שכבוד המנכ"ל יציג את הדוח ידברו חברי הכנסת ואורחים.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, כבוד המנכ"ל.

שרון קדמי: המצגת עולה.

שרון קדמי: כמה מילים עד שהיא תעלה.

שרון קדמי: כפי שהתחייבנו בהתאם לבקשת הוועדה אנחנו שמחים להציג את טיוטת ההמלצות.

שרון קדמי: אין הן ההמלצות הסופיות.

שרון קדמי: מדובר בטיוטת המלצות של הפרק האחרון של דוח הוועדה שדן בנושא התחרותיות והריכוזיות.

שרון קדמי: הנושא הזה יעלה.

שרון קדמי: הוא הופץ ופורסם לשימוע והתייעצות עם הציבור.

שרון קדמי: השימוע יתקיים בימים הקרובים.

שרון קדמי: לאחריו נטמיע מן הסתם חלק מהדברים שנקבל מהציבור, ועד סוף החודש הזה, לכל המאוחר בימים הראשונים של חודש יולי – הדוח הסופי יוגש לשרי האוצר והתמ"ת שמינו את הוועדה, וככל שהם ימליצו ויקבלו את ההמלצות ויאמצו אותן הם יתורגמו מיד לשפת המעשה.

שרון קדמי: אני מניח שהשלב הראשון יהיה החלטת ממשלה כזו או אחרת, ומשם – ככל שיידרש, ולהבנתי יידרשו - תיקוני חקיקה, בין אם ראשית ובין אם משנית, המערכה תבוא לכאן, אליכם.

שרון קדמי: לא בכדי אני נוקט במילה "מערכה", כי תהיה מערכה.

שרון קדמי: ההמלצות, אני מודה ומתוודה, אינן פשוטות.

שרון קדמי: יש לא מעט גורמים שדעתם לא נחה מההמלצות, ואני מניח שעל פי כללי המשחק הם ינסו לעשות את כל שביכולתם על מנת לטרפד, וזה לגיטימי מבחינת כללי המשחק.

שרון קדמי: אני חושב שבאותה לגיטימיות גם הכנסת צריכה להחליט היכן היא עומדת, ואנחנו נשמח על תמיכה של הכנסת, ככל שזה יגיע לכאן.

שרון קדמי: זה מבחינת הרקע.

שרון קדמי: ברשות

שרון קדמי: כם אני אתחיל לסקור.

שרון קדמי: הצוות מונה על ידי שני שרים – שר התמ"ת ושר האוצר, עם פרוץ מחאות הקיץ האחרון.

שרון קדמי: להעמיד דברים על דיוקם – הוועדה הראשונה היתה ועדת החלב, שהחלה לעבוד בתחילת יולי בשנה שעברה, הגישה תוך שבועות ספורים המלצות לממשלה, סוגיה אחרת לדיון, והוועדה הזו היא ועדת המזון ומוצרי הצריכה, התחילה, למעשה, לעבוד בתחילת ספטמבר.

שרון קדמי: במהלך החודשים הארוכים, ואני מודע ללוחות הזמנים הארוכים, עבדנו רבות, למעלה מ-30 דיונים של כל חברי הוועדה, כל נציגי הממשלה הרלבנטיים – נציגי התמ"ת, רשות ההגבלים העסקיים, משרד האוצר, משרד הבריאות.

שרון קדמי: משרד האוצר – כמובן, על אגפיו, אגף התקציבים, רשות המסים, מנהל הכנסות המדינה, משרד הבריאות בהיבטים שלו, כאמור – מעל 30 דיונים, כשבסופם הנחנו ממש לפני ימים ספורים את ההמלצות לשימוע.

שרון קדמי: הפרקים – העבודה התחלקה לשלושה פרקים: פרק המכסים, שהסתיים בינואר, שנה זו.

שרון קדמי: ההמלצות בנושא המכסים הועברו לשרי האוצר והתמ"ת.

שרון קדמי: שר האוצר קיים כפי שהוא מחויב שימוע, התדיינות.

שרון קדמי: הסמכות על הפחתת מכסים או שינוי במכסים או בצו המכסים הם באחריותו וסמכותו הבלעדית של שר האוצר, והדבר מונח כרגע לפתחו ככל שהוא יחליט לאמץ את המסקנות במלואן או בחלקן ולחתום על צו המכסים החדש הם ייכנסו לתוקף.

שרון קדמי: פרק הצרכנות פורסם חודש אחר כך, במהלך פברואר.

שרון קדמי: שם המלצנו על מספר מהלכים להעצמת צרכנים והגמשת ביקוש למוצרים.

שרון קדמי: הדוח הזה פורסם וחלקו כבר נמצא בתהליך של יישום.

שרון קדמי: החלק האחרון והמורכב בעבודת הוועדה היה פרק הרגולציה ותחרותיות – עבודה שלא נעשתה עד היום על המשק הישראלי.

שרון קדמי: לא נבחנו המבחנים והעובדות כפי שהם נבחנו במקרה הזה.

שרון קדמי: לא בכדי זה לקח זמן, אבל אני חושב שהתוצר הסופי מדבר בעד עצמו.

שרון קדמי: שלוש שאלות עמדו לפתחנו בתחילת העבודה: האם מחירי המזון והצריכה יקרים בארץ יחסית לעולם?

שרון קדמי: אם כן – מה הגורמים לרמות המחירים הנוכחיות, וכמובן, החלק הכי חשוב והפרקטי – מה הממשלה צריכה לעשות על מנת לשנות את המצב ולהוריד במחירים.

שרון קדמי: האם המחירים יקרים יחסית לעולם.

שרון קדמי: אני פותח סוגריים ואומר: נניח שלא.

שרון קדמי: נניח וחלק מהטענות של חלק מחבריי צודקים ומחירי המזון בארץ אינם יקרים מאשר בעולם.

שרון קדמי: כמובן שאני לא חושב שזו התשובה, אבל נניח שזה נכון.

שרון קדמי: בד בבד צריך לשאול את השאלה – האם בארץ קיימים כשלי שוק שלא מאפשרים להפחית את המחיר עוד יותר?

שרון קדמי: האם לא בזה אני צריך לטפל?

שרון קדמי: נניח שהמחיר הוא כמו בלונדון, אבל – האם יש בארץ כשלי שוק שבגללם אני לא יכול להפחית את המחיר עוד יותר, אז לא אעשה זאת?

שרון קדמי: זו השאלה הנכונה להבנתנו, וזה הכיוון שהלכנו לפיו.

שרון קדמי: כמובן שהשאלה הזו בסופו של יום התבררה - המחירים בארץ יקרים יותר, ותכף נסביר ונראה איך הגענו למסקנה הזו.

אילן גילאון: אתם מתייחסים גם לכוח קניה או רק לגבי מחיר?

שרון קדמי: מתייחסים בוודאי גם לכוח הקניה.

אילן גילאון: יש לכם השוואה לגבי ישראל עצמה בשנים הקודמות או רק - -

שרון קדמי: יש לנו השוואה בינלאומית, אנחנו כחברים ב- OECD שמחים להיתלות באילן גבוה, כמו הארגון הזה, שיש לו כלים אמפיריים, השוואתיים מהטובים שבעולם.

שרון קדמי: כמובן שאפשר גם בהם להטיל דופי, אבל אפשר להטיל דופי בכל כלי ובכל מדד.

שרון קדמי: אנחנו לקחנו את המדד שלה

שרון קדמי: בנתנו - -

אילן גילאון: עוד לא הטלנו דופי בכלום.

שרון קדמי: אני צופה פני עתיד, כי הדברים נאמרו.

שרון קדמי: לעניין ההשוואה.

שרון קדמי: יש לנו שקף ראשון שמראה את העשור הקודם.

שרון קדמי: הוא מראה את ההתנהגות של המחירים, מדד מחירי המזון.

שרון קדמי: הקו הכחול הוא מדד המחירים בארץ, בישראל, והקו הירוק הוא מדינות ה- OECD.

שרון קדמי: אנחנו יכולים לראות שקו המגמה ב- OECD יחסית קבוע, לעומת זאת בישראל אנחנו רואים שינוי מגמה מאד בולט במחצית השניה של העשור הקודם.

שרון קדמי: גם לזה אנחנו יודעים לתת הסבר.

שרון קדמי: אפשר לראות שעד שנת 2005 אנחנו די דומים ל- OECD בקווי המגמה, אפילו מעט למטה, ואז, באמצע 2005 – המדד משנה מאד את קו המגמה, ומתייקר מהותית לעומת ה- OECD.

שרון קדמי: אתם רואים שהשיפוע גם, בשנת 2007, בין 2007 ל-2008 מאד חד.

שרון קדמי: היתה שם קפיצת מחירים מאד גבוהה.

שרון קדמי: אלה עובדות, אלה נתונים.

כרמל שאמה-הכהן: מה קרה, אז?

שרון קדמי: נגיע לזה.

שרון קדמי: פה ניסינו לעשות השוואה של כוח הקנייה.

שרון קדמי: למעשה, יחסי המחירים במטבעות לאומיים של אותה סחורה או שירות במדינות שונות.

שרון קדמי: למעשה, להגיע ל- benchmark זהה.

שרון קדמי: השווינו את שנת 2005 ל – 2008.

שרון קדמי: אנחנו רואים שבציר ה- X, הציר התחתון, קו ההכנסה לנפש – ובמדדי TPT - - -

שלי יחימוביץ': לא רואים.

שרון קדמי: אז אני מתנצל.

שרון קדמי: מה שחשוב לראות זה את ארבעת הרביעים, ובציר ה- Y את רמות המחירים.

שרון קדמי: אפשר לראות את הכיתוב האדום שם שליד החץ – זו מדינת ישראל.

שרון קדמי: ישראל נמצאת בשנת 2005 ברביע השלישי עם רמת הכנסה לנפש בינונית-נמוכה, ומבחינת רמת המחירים ברמה גם כן נמוכה – בינונית.

שרון קדמי: מדינות הייחוס – אסטוניה, סלובניה, הונגריה, צ'כיה וכו'.

שרון קדמי: ב-2008 אנחנו רואים שכוח הקניה לא גדל אך לעומת זאת רמת המחירים הולכת וגדלה, ואנחנו רואים שישראל - -

דב חנין: כוח הקניה יורד.

דב חנין: ההכנסה לא גדלה.

שרון קדמי: אתה צודק.

שרון קדמי: כמו שאני אומר – טיפסנו מהקבוצה הנמוכה –בינונית לקבוצה הגבוהה ברמת המחירים.

שרון קדמי: שוב, המדד הזה מבוסס על תכנית Euro stud של ה- OECD, שבודקת כוח קניה בקרב 46 מדינות מפותחות ומפותחות פחות בעולם.

שרון קדמי: אנחנו חושבים שזה מדד ראוי להשוואה.

שרון קדמי: מה הגורמים לרות המחירים הנוכחיות?

שרון קדמי: שלושה גורמים מרכזיים שמתחלקים לגורמי משנה: מבנה השוק, מדיניות הממשלה וגורמי מקרו.

שרון קדמי: אני אתחיל דווקא מהעמודה המרכזית – מדיניות הממשלה.

שרון קדמי: ללא ספק, מדיניות הממשלה היתה מרכיב מהותי במצב, בין אם ברגולציה ישירה, אם זה באמצעות מכסים, מכסות וסובסידיות, ובין אם ברגולציה עקיפה שהשיתה עלויות, חלקן אני מניח מוצדקות ביותר, אך ללא ספק השיתה עלויות שגולגלו בסופו של דבר - - -

שלי יחימוביץ': ראינו קפיצה מאד משמעותית ב- 2008.

שרון קדמי: אני מבטיח להגיע לזה.

שלי יחימוביץ': כל הדברים האלה זה לא דבר שקרה ברגע אחד.

שרון קדמי: אני מבטיח להגיע לזה.

שרון קדמי: כמו שאמרתי – מדיניות הממשלה בהחלט היתה גורם מהותי במצב.

שרון קדמי: מבנה השוק – שוב, המשק הישראלי ברור גודל השוק.

שרון קדמי: אנחנו לא שוק גדול, אנחנו שוק ריכוזי, חד משמעי, ודאי בתחומים האלה – התחום הקמעונאי, בתחום הספקים והיצרנים.

שרון קדמי: זה שוק ריכוזי.

שרון קדמי: תכף נגיע לסיטואציה שנוצרה בשוק מכורח הנסיבות.

שלי יחימוביץ': אבל באותו שוק הגרף התנהג נורמלי עד 2008.

שרון קדמי: שוב – אשמח לפרט בעוד כמה שקפים, ואם לא אהיה מספיק ברור, אשמח להמשיך ולהסביר.

שרון קדמי: הגבלות דתיות- אין מה לעשות.

שרון קדמי: אנחנו מדינה יהודית, יש תנאי כשרות, ותנאי הכשרות אכן משיתים עלויות כאלה ואחרות מעל עלויות המזון.

קריאה: - -

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לא להפריע עם הערות.

שרון קדמי: בטיחות מזון – גם כן מרכיב מאד מרכזי.

שרון קדמי: כולם זוכרים את פרשת "רמדיה", אך לא רק פרשת "רמדיה".

שרון קדמי: כל העולם הקצין מאד, וכל נושא הבטיחות והרגולציה בתחום המזון השית עלויות על היצרנים שגולגלו בסופו של דבר על הצרכנים.

שרון קדמי: גורמי מקרו – מחירי התשומות בעולם עלו, אנחנו נראה את זה.

שרון קדמי: הצמיחה הגלובלית והמקומית, ושערי החליפין, נוטים לפעמים לשכוח את זה, אבל שער השקל בשנים האחרונות התחזק מאד ביחס למטבעות אחרים, וכתוצאה מזה כוח הקניה השתנה, הוא תנודתי מאד, וגם זה היווה מרכיב.

שרון קדמי: עליית מחירי התשומות – אפשר לראות את עליית מחירי התשומות בעולם בעשור האחרון.

שרון קדמי: הבולטים פה זה הנפט ומוצריו, הקו בצבע טורקיז, שהוא מאד תנודתי, והסוכר.

שרון קדמי: קו הסוכר עלה בעיקר בגלל צריכה מוגברת של מדינות מרכז אמריקה, חלקם, אגב, מסתבר, כתוצאה משימוש בסוכר לאנרגיה חלופית – תחליפי דלק.

שרון קדמי: שוב, שוק סחורות מאד תנודתי ומאד נייד.

שרון קדמי: גורמים מקומיים – שכר ותשומות אחרות.

שרון קדמי: אפשר לראות את מדינת ישראל לעומת מדינות הייחוס, 27 מדינות האיחוד האירופי, אם זה במחירים של עלות שכר עבודה, מחיר החשמל, דלקים, מים ומסים מקומיים, קרי ארנונה.

שרון קדמי: אפשר לראות שאין שונות גדולה.

שרון קדמי: השנים כאן הם עד 2010.

שרון קדמי: מחירי החשמל מ-2010 עד היום עלו משמעותית לצערנו, אבל זה כבר דיון אחר.

שרון קדמי: עד 2010, התקופה שבחנו אותה, ישראל דווקא ירדה לעומת אירופה.

שרון קדמי: זו היתה כניסה מסיבית של הגז הטבעי שהיה זמין אז.

שרון קדמי: לצערנו, היום, הגז הטבעי קיים אך הוא אינו זמין.

שרון קדמי: אני מקווה שבתקופה הקרובה הוא יהפוך לזמין ואז מחירי החשמל יחזרו להיות מחירים שפויים יותר.

שרון קדמי: אנחנו רואים שבעלויות מסים עירוניים אנחנו דומים לאירופה.

שרון קדמי: במחירי המים – אפשר לראות שהם עלו משמעותית.

דב חנין: אצלנו יש אפילו ירידה במסים.

קריאות: - - -

שרון קדמי: כך יצא.

שרון קדמי: מסים עירוניים.

קריאות: - -

שרון קדמי: אתם יכולים לראות שמחיר המים עלה בשנים 2008-2010 ב-52%, זו לא טעות.

שרון קדמי: הסיבה – כניסת המים המותפלים שכמובן היה בכך הכרח, אבל יש לכך עלות והיא גולגלה במעלה שרשרת הערך.

רונית תירוש: זה לא התפלת מים זה תאגידים - -

עמיר פרץ: ותאגידי המים?

שרון קדמי: גם תאגידי המים.

שלי יחימוביץ': למה אתה לא מזכיר את זה?

שרון קדמי: מה אני אומר עכשיו?

שלי יחימוביץ': רק אחרי שחבר הכנסת פרץ שאל.

שרון קדמי: אל"ף, מותר לחבר כנסת לתקן אותי.

שרון קדמי: אבל – גם תאגידי המים וגם כניסת המים המותפלים שיקרים מהותית ממי בארות.

אבשלום וילן: והחלטת הממשלה לממן את זה על ידי גלגול העלויות לצרכן הסופי.

אבשלום וילן: עד 2005 לא היתה - - -

שרון קדמי: התפתחות של מחירים בעשור האחרון.

שרון קדמי: חילקנו את העשור ל- 5 שלבים.

שרון קדמי: אנחנו תכף ניכנס לרזולוציה יותר גבוהה לכל תקופה ותקופה וננסה להסביר מה ראינו ומה הסיבות להתנהגות הזו.

שרון קדמי: חמשת הקווים מדברים על מדד המחירים הרגיל, היצרנים, הקמעונאים, החקלאים ומדד ה-OECD.

שרון קדמי: נעבור לתקופה הראשונה – בין השנים 2000 לסוף 2002.

שרון קדמי: מדברים על עולם שיצא ממשבר ההייטק העולמי, סטגנציה ומיתון.

שרון קדמי: הוא מאופיין בהאטה בצמיחה הכלכלית, גם של ישראל, אבל אנחנו רואים שהשוק בישראל כן ריסן את עליות המחירים לצרכן.

שרון קדמי: מחירי התשומות החקלאיות ומחירי היצרנים עלו במידה מועטה ושיעור הצמיחה די דומה למה שקרה ב- OECD.

שרון קדמי: זאת אומרת שכולם פה היו במגננה, שמרו על רמות מחירים, ספגו עלויות ולא גלגלו הלאה.

שרון קדמי: זאת אומרת – לא היתה פה העברת מחירים אסימטרית מתחילת שרשרת הערך לקצה שלו.

שרון קדמי: השקף הבא – השנים 2003 עד סוף הרבעון השלישי של 2005.

שרון קדמי: פה אנחנו רואים כניסה מאד רחבה של רשתות וסניפים קמעונאיים חדשים.

שרון קדמי: עובדתית נכנסו שחקנים מאד אמביציוזיים וחדשים לעולם הקמעונאי, והתחרות היתה קשה.

שרון קדמי: התוצאה הביאה לכך שעליית מחירים שהיתה במגזר החקלאי והיצרני נעצרה בעולם הקמעונאי.

שרון קדמי: זה אומר שהמחירים שם נספגו על ידי הקמעונאים, מסיבה פשוטה: תחרות.

שרון קדמי: הם רצו להיות תחרותיים, העדיפו לספוג את עליות המחירים בתחילת שרשרת הערך, ולא לגלגל אותן לצרכן.

שרון קדמי: זה חשוב מאד, כי נוכל לראות תופעה קצת שונה בהמשך.

שרון קדמי: 2008-2005- עליות מחירים דרמטיות בצד היצרנים ובצד הקמעונאים.

שרון קדמי: לפי מה שאנחנו מצליחים להבין, פה זה הרוביקון שנחצה.

שרון קדמי: הרוביקון נחצה איפה שהוא בשנת 2005 כשקרה דבר בעולם הקמעונאי במדינת ישראל - פרשת קלאב מרקט, קריסת קלאב מרקט, שהגיעה לפתחו של הממונה על הגבלים עסקיים בקשה לקבל החלטה מאד קשה ולא פשוטה: מצד אחד, הוא היה צריך להחליט האם הוא מאפשר לרשת "שופרסל" לרכוש את קלאב מרקט, ומצד שני – האם הוא מגן על אלפי הספקים הקטנים והבינוניים, הנושים שקלאב מרקט היתה חייבת להם עשרות אם לא מאות מיליונים ומביא לקריסתם.

שרון קדמי: אני אומר לכם פה: ההחלטה שהוא קיבל היתה החלטה לא טובה, אבל בנסיבות ההן – הטובה יותר ממה שהוא היה יכול לקבל.

שרון קדמי: אם הוא היה מקבל החלטה שלא לרכוש - --

קריאות: - - -

קריאה: מי היה שר התמ"ת?

כרמל שאמה-הכהן: 2005?

כרמל שאמה-הכהן: אולמרט.

קריאות: - - -

רונית תירוש: למה אתה תולה את זה ב- 2005?

רונית תירוש: אני לא רואה שום שינוי עד 2006.

כרמל שאמה-הכהן: 2005 קרה האירוע הזה.

כרמל שאמה-הכהן: עד שהוא משתרשר לעליות מחירים לוקח זמן.

רונית תירוש: היה פה אירוע ונורא קל לתלות את זה בזה.

שרון קדמי: אני לא תולה את זה בזה.

רונית תירוש: זה לא קשור לזה.

שרון קדמי: ההחלטה התקבלה, ואני חושב שהממונה היום, אם היה צריך לקבל החלטה בסוגיה דומה, אני לא חושב שהוא היה מקבל החלטה שונה.

שלי יחימוביץ': אתה עושה מזה כזו דרמה, באמת.

שרון קדמי: כן.

שרון קדמי: זו כזו דרמה, מה לעשות?

שרון קדמי: כשאתה יוצר משק שבצדו האחד שני שחקנים - -

דב חנין: למה זה לא השפיע מיד?

שרון קדמי: מכובדי, חבר הכנסת חנין, בבקשה.

שרון קדמי: אתה יודע מה ההבדל בין שאלה טובה לשאלה מצוינת?

שרון קדמי: בשאלה טובה אתה יודע את התשובה, שאלה מצוינת – יש לך גרף.

שרון קדמי: אז הנה, יש לך גרף.

דב חנין: אני לימדתי פעם גרפים, וגם קצת חשדנות בגרפים.

שרון קדמי: אפשר לראות שנתחי השוק בעולם הקמעונאי ערב אישור מיזוג קלאב מרקט עמד על 50%.

שרון קדמי: נתח שוק של השחקנים הגדולים, שניים, למעשה.

שרון קדמי: אחרי האישור הם עלו למעל 60% ולמעשה דה פקטו יצרו אוליגופול מצד אחד, כשבצד השני – אם אנחנו מסתכלים על השחקנים, היצרנים וכו' אנחנו מקבלים גם שם אוליגופול.

שרון קדמי: מספר מועט של ספקים שקונים ומוכרים אחד מהשני.

שרון קדמי: בצד השני, זה לא שיש מספר מועט של שחקנים בעולם הספקים והיצרנים, אבל בכל סגמנט, בכל מרכיב, יש מספר קטן של שחקנים.

שרון קדמי: תבחרו קטגוריה – לא תמצאו שם יותר מ 3-2 ספקים: משקאות קלים, חטיפים, פסטה.

שרון קדמי: לא משנה.

שרון קדמי: תמיד יהיה מצב של בין 2 ל-3 שחקנים מצד אחד, מול שני שחקנים בצד השני.

שרון קדמי: כוחות שוק - - נכון, פרופ' ברוורמן יכול להסביר זאת טוב ממני.

שרון קדמי: מדובר בסיטואציה לא פשוטה שיוצרת כוחות שוק מאד מאד חזקים שמצליחים לעשות את מה שאנחנו רואים בגרף הקודם.

שרון קדמי: פה אנחנו רואים את הקפיצה הגדולה.

שרון קדמי: ברגע שכוחות השוק זזו לכיוון שתיארתי כרגע, הרשתות גלגלו מידית את עלית המחירים מלמטה למעלה, והם גולגלו לצרכן.

שרון קדמי: יחד עם זאת, אם אנחנו עוברים לתקופה הבאה – מ-2008 עד 2010, הרבעון הראשון – אנחנו שוב נמצאים במיתון פיננסי גלובלי שהשפיע ישירות על ישראל, הביא להאטה בצמיחה וגם להתגברות הפסימיות של הצרכים.

שרון קדמי: אנחנו רואים שהמחירים לצרכן נותרו קבועים, למרות שכן רואים שם שינוי מגמה במחירים בתחילת שרשרת הערך.

שרון קדמי: גם ליצרנים וגם לקמעונאים.

שרון קדמי: למעשה, פה רואים העברת מחירים אסימטרית, או, יותר נכון – אי העברת התשומות או העלויות לצרכן.

שרון קדמי: זאת אומרת, אם קודם המחיר עלה והוא נעצר אצל הקמעונאים בתחילת העשור הקודם, ואחר כך מהסיטואציה שנוצרה הם אפשרו לעצמם לגלגל קדימה את עליית המחירים, ירידת המחירים שבאה בסוף העשור הקודם לא חזרה אחורה.

שרון קדמי: זאת אומרת, הם שמרו למעלה.

שרון קדמי: למעשה אנחנו נמצאים ברמת מחירים גבוהה, למרות שתיאורטית היא יכלה להתגלגל חזרה לצרכנים.

שרון קדמי: השקף האחרון – 2010, הרבעון השני, עד 2011 הרבעון השני, ערב פרוץ המחאה יש התאוששות גלובלית מהמיתון, ישראל חווה צמיחה מחודשת, גם בתוצר, אופטימיות צרכנית והגברה של ההוצאה הפרטית.

שרון קדמי: כשהצרכנים מרגישים שהם יכולים לקנות יותר, הם רגישים פחות למחיר.

שרון קדמי: כשהם מרגישים שהם יכולים לקנות פחות הם רגישים למחיר - -

עמיר פרץ: תסביר לי את הפסיכולוגיה.

שרון קדמי: זה לא פסיכולוגיה, בכלל לא.

עמיר פרץ: למה אדם, שהמשכורת שלו לא השתנתה, בגלל שהוא רואה גרף צמיחה בכלכלה הישראלית, הוא קונה יותר?

שרון קדמי: זה לא נכון.

שרון קדמי: אל"ף, המשכורות כן השתנו.

שרון קדמי: כוח הקניה - -

עמיר פרץ: כוח הקניה – אתה בוחן תוצאה.

שרון קדמי: לא, לא.

שרון קדמי: כוח הקניה שלי ושלך כצרכנים.

שרון קדמי: אם לי ולך יש הכנסה פנויה לנפש גדולה ממה שהיתה לי לפני שנה, זה אומר שאני מרגיש יותר חזק מבחינת כוח הקניה שלי.

אילן גילאון: כמה עופות אני יכול לקנות בכוח הקניה שלי.

אילן גילאון: זו הנקודה.

רונית תירוש: יכול להיות שפלח האוכלוסייה הזו גדל.

רונית תירוש: הפלח הנמוך גדל, הוא התעצם.

שרון קדמי: אני אומר – יותר אנשים יכלו לקנות יותר.

שרון קדמי: יכול להיות שזה אפקט פסיכולוגי, אני לא אומר שלא.

שרון קדמי: אבל שורה תחתונה – המחיר, וזה מה שחשוב, לא השתנה.

שרון קדמי: וזה, בעצם, פונקציית המטרה.

עמיר פרץ: אחת הבעיות היא כשאתה בוחן בסוף, אחת התשומות המרכזיות של אדם – או שכירות או משכנתה, וכו', אתה רואה שבסוף, הכסף הפנוי שנותר לו לא תמיד באופן יחסי הוא יותר גדול, לפעמים – יותר קטן.

עמיר פרץ: מה שקרה במדינת ישראל שנקודות המפנה של עודף אשראי, אשראי בלי שום מגבלה – ברמת הבודד ורמת ה - - יצרה תחושה שהכול מותר.

עמיר פרץ: ולכן, באיזשהו מקום, לא בהכרח היה לו כסף פנוי, אבל האווירה הכללית היתה - -

שרון קדמי: אני מסכים אתך לחלוטין.

שרון קדמי: אתה צודק.

שרון קדמי: לא רק היכולת שלו להרוויח יותר, כי יכול להיות שלא השתכרו יותר, אבל הנגישות של הציבור לאשראי חוץ בנקאי או כל מיני משחקים כאלה ואחרים, יצרו אשליה של כוח קניה פרטי יותר גבוה.

שרון קדמי: ואז, עליית המחירים פחות הורגשה.

שרון קדמי: נסכם את מניעי ההתייקרות.

שרון קדמי: למבנה השוק תפקיד ניכר בהתייקרות.

שרון קדמי: למעשה, האפשרות לשחקנים להעביר את העליה במחיר התשומות, תשומות המאקרו לצרכן, הביאו להעלאת המחירים.

שרון קדמי: אמרנו: העברת מחירים אסימטרית.

שרון קדמי: התייקרות במחירי חומרי הגלם הועברה באופן חלקי למחירים הקמעונאיים, וירידות לעומת זאת לא הועברו.

שרון קדמי: תנאים אוליגופולים, מספר קטן של שחקנים על חוליות שרשרת הערך של הקמעונאים והיצרנים שהיו מרוכזות.

שרון קדמי: אפשר לראות בדוח של "מוניטור" - בהשוואה שלנו למדינות ה- OECD, אנחנו רואים שאנחנו בין חמשת המדינות הריכוזיות ביותר בעולם במגרש הזה של קמעונאים ושל ספקים.

שרון קדמי: אלה עובדות, זו לא הזיה, זו לא המצאה.

שרון קדמי: לוקחים נתונים ומספרים ושמים אותם על גרף.

שרון קדמי: המשמעות – לאחר שנת 2005, הכוח של תחילת שרשרת הערך, של החקלאים, ושל סוף שרשרת הערך, שזה הצרכנים - ירד, ולמעשה לא היה לחץ תחרותי משני הכיוונים שיכול היה לרסן את עליית המחירים.

שרון קדמי: והתוצאה היא ברורה – המחירים עלו.

שרון קדמי: החלק החשוב – הפתרונות.

שרון קדמי: נגענו בארבעה מרכיבים מרכזיים: שקיפות מחירים, קשרי ספקים-קמעונאים, ריכוזיות במקטע הקמעונאי, וריכוזיות במקטע האספקה.

שרון קדמי: אני אנסה להסביר מה הן ההמלצות לבעיות הללו.

שרון קדמי: לפני זה אתם יכולים לראות את שרשרת הערך, שנלקח מהדוח של חברת "מוניטור", ואני מתנצל שהוא באנגלית.

שרון קדמי: אנחנו רואים את שרשרת הערך שמתחילה אצל החקלאים, בצד שמאל, יבואנים, ספקים, קמעונאים, ולקוחות.

שרון קדמי: החיצים זה בעצם הפתרונות האפשריים לכל אחד ממרכיבי שרשרת הערך.

שרון קדמי: המגזר החקלאי – כאן, מילה אחת בסוגריים על ועדת המשנה למשק החלב, שתצורף לדוח הסופי.

שרון קדמי: הוועדה היתה ועדת משנה של ועדת המזון ומוצרי הצריכה.

שרון קדמי: דובר בזמנו – אני לא מדבר על מה שכרגע מונח על השולחן כי יכול להיות שכרגע הדברים יהיו מעט שונים, שינוי בקביעת מחיר המטרה, אותו מחיר שהרפתנים מקבלים ברגולציה על ידי המחלבות, הגדלת הרפתות הקטנות על מנת לאפשר להם להתחרות ביעילות גדולה יותר מול הרפתות הגדולות יותר, הגדלת הייבוא של הגבינות הקשות, מתן מענקים לייעול הרפתות.

שרון קדמי: שוב, על מנת להפוך את החלב לזול יותר.

שרון קדמי: שלא יובן לא נכון - הרפת הישראלית היא אחת מהרפתות היעילות בעולם, אם לא היעילה שבהן.

שרון קדמי: עדיין זה לא אומר שאין מקום להתייעל יותר.

שרון קדמי: קביעת כללים לניוד מכסות בין רפתות כאלה ואחרות וקידום מערכות מזון מקומיות – שווקי איכרים, בעיקר על מנת לחסוך את פערי התיווך שנגזרים, בצדק – כי אין מה לעשות, ברגע שזה עובר מגורם אחד לשני, שלישי ורביעי, תמיד בדרך משהו נופל מהמשאית ואת זה אנחנו רוצים לצמצם.

אבשלום וילן: כמה תמיכות- כמה כסף שמתם פה?

שרון קדמי: הכול יופיע בהחלטות של ממשלת ישראל, אם יחליטו לאמץ אותן במתווה החלב.

אבשלום וילן: אתם מדברים על קיצוץ וקיצוץ.

אבשלום וילן: פה יושבים קרוב ל – 400 מיליון שקל.

שרון קדמי: המגזר היצרני.

שרון קדמי: הגברת הרגולציה על קשרי ספק-קמעונאי.

שרון קדמי: קשרים אלה, או כל הפרקטיקות המעניינות, במירכאות כפולות ומכופלות, הנהוגות, בין יצרנים, ספקים לרשתות - זה משהו שרבים בחדר הזה מכירים.

שרון קדמי: בין אם זה בהנחות, בין אם זה בפתיחה וסגירה של סניפים, בין אם זה בשינוי של מותג כזה או אחר – פרקטיקות שהן אסורות.

שרון קדמי: אסורות על פי צו.

שרון קדמי: צו שפרסם הממונה על הגבלים עסקיים דאז, דרור שטרום, ב-2005 אטו 2006, ובכלל זה סוגיית הסידור על המדפים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לא נאכף, מאז.

שרון קדמי: הצו הזה לא נאכף, מסיבות כאלה ואחרות, אבל לא זה הדיון.

שרון קדמי: השאלה היא איך אנחנו כן הופכים את זה למשהו שכן ניתן ליישם.

שרון קדמי: ופה, אולי אחת ההמלצות – להפוך את הצו הזה לחוק.

שרון קדמי: ברגע שאתה מפר חוק שבצדו עבירה פלילית או מנהלית אתה מתנהג אחרת מאשר לצו של בית משפט.

שרון קדמי: מה לעשות?

שרון קדמי: לצו בית משפט מתנהגים בצורה אחת ולחוק, שבצדו עבירה פלילית – בצורה אחרת.

שרון קדמי: ברגע שהצו המוסכם הזה – וזו ההמלצה של הצוות : להפוך אותו לחוק – אני מניח שהפרקטיקות האלה, אני לא יכול לומר שייעלמו אבל אוכל לומר שהם יצטמצמו, וזה משהו שללא ספק ישפיע על המחירים כי חלק גדול ממה שנופל מהמשאית – סליחה על הציוריות – עובר בפרקטיקות האלה, ובזה אנחנו ממליצים לטפל.

כרמל שאמה-הכהן: יש לוח זמנים לגבי הפיכת הצו הזה לחקיקה?

שרון קדמי: כמו שאמרתי – ברגע שהשרים מאמצים את המלצות הוועדה, מייד זה מתורגם להחלטת ממשלה.

שרון קדמי: הממשלה תכתוב בהחלטת מחליטים אם היא מטילה על שר האוצר במקרה הזה או על שר התמ"ת – לחוקק חוק שאומר כך וכך, ואז אנחנו נכנסים לתהליך חקיקה רגיל.

דב חנין: אולי בינתיים תספר לנו את הסוד: מה קרה ב-2008?

דב חנין: למה המחירים פרצו פתאום?

שרון קדמי: מסיבה מאד פשוטה, אמרתי את זה – ב-2008 מכיוון שהיינו במשק אוליגופולי משני הצדדים – יש מספר מועט של קמעונאים, ומספר מועט של יצרנים שמחזיקים את השוק ושולטים בו, הלכה למעשה, המחירים שהם למעשה - - -לגלגל אחורה, כי התשומות ירדו, הם גלגלו קדימה, והמחירים עלו.

שרון קדמי: עלו מחירי התשומות בעולם?

שרון קדמי: מישהו צריך לספוג את זה.

שרון קדמי: הארנונה עלתה, עלה מחיר החשמל, עלה מחיר הנפט.

שרון קדמי: לייצר ק"ג במבה – עולה יותר.

שלי יחימוביץ': בקיצור, כשהתשומות עלו המחירים עלו, אבל כשהתשומות ירדו – המחירים גם עלו.

שרון קדמי: לא יודע אם עלו – לא ירדו.

קריאה: עלו.

קריאה: עלו.

שרון קדמי: אני אומר בהסתייגות.

שרון קדמי: זו בדיוק אותה העברת מחירים אסימטרית.

שרון קדמי: עולה לכיוון אחד, לא יורדת לכיוון השני.

שרון קדמי: ב- 2008, בדיוק כמו שחבר הכנסת פרץ אמר, כוח הקניה, או האשראים החוץ בנקאיים – לא חשוב מה, מה שהיה בכיס לצרכן בעצם טשטש את חוסר היכולת שלו לרכוש, והוא לא שם לב כשהמחיר עלה.

שרון קדמי: מתי הוא שם לב?

שרון קדמי: כשאנחנו שוב במשבר עולמי – 2010-2009.

שרון קדמי: כולם מקפלים מדפים, כולם נכנסים למגננה.

שלי יחימוביץ': מה זה לא שם לב?

שלי יחימוביץ': יש מדד, יש - - -

שרון קדמי: כשאת הולכת לסופר את בודקת מדד או מסתכלת כמה עולה הפסטה?

שלי יחימוביץ': כל ההנחה שלכם נשענת על זה שצרכן לא שם לב.

שלי יחימוביץ': קלאב מרקט ב-2005 - - שהצרכן לא שם לב שהמחירים עלו?

קריאה: מבלבלים את הצרכן.

שרון קדמי: ממש לא.

שרון קדמי: אני ממש לא אומר את זה.

שרון קדמי: אם הובנתי ככה, אני אנסה לתקן את דבריי.

שרון קדמי: אני אומר: גם קלאב מרקט וגם 2008 זה קונייקטורות שיצרו את השוק, יצרו את הסיטואציה של כוחות השוק שקיימים עד היום.

שרון קדמי: בין לבין יש את הצרכנים.

שרון קדמי: לא מעניין אותו קלאב מרקט, לא מעניין אותו מה היה ב-200, לא מעניין אותו wall street.

שרון קדמי: מעניין אותו מה הוא יכול לקנות.

שרון קדמי: אם הוא מרגיש שהוא יכול לקנות, מסיבות כאלה ואחרות, הוא קונה.

שרון קדמי: אם הוא מרגיש שהוא לא יכול לקנות – הוא לא קונה, ואז הוא שם לב.

דב חנין: איפה היתה הממשלה בכל הזמן הזה?

שרון קדמי: אני חושב שהתחלתי בביקורת המרכזית ואמרתי – גם הממשלה שחקן מרכזי בנסיבות.

שרון קדמי: הממשלה אישרה את מיזוג קלאב מרקט, הממשלה היא זו שלא אכפה את הצו המוסכם.

שלי יחימוביץ': עד אוגוסט 2005, שר האוצר היה בנימין נתניהו.

שלי יחימוביץ': אחר כך – אולמרט.

כרמל שאמה-הכהן: אמרנו את זה.

כרמל שאמה-הכהן: על אישור של הממונה על הגבלים עסקיים אחראי שר התמ"ת.

כרמל שאמה-הכהן: שאלו מתי אירע המיזוג.

שרון קדמי: אגב, מיזוג – לא מאשר שר.

רונית תירוש: מה זה משנה?

רונית תירוש: אני לא חושבת שצריך לתלות את זה בקלאב מרקט.

פניה קירשנבאום: כל יוקר המחירים קרה בגלל מיזוג קלאב מרקט?

פניה קירשנבאום: יש גבול גם לזלזול באינטליגנציה של חברי כנסת.

שרון קדמי: כן, בחלקו – כן.

שרון קדמי: זה הרוביקון.

פניה קירשנבאום: יש פה זלזול אדיר באינטליגנציה של חברי הכנסת.

שרון קדמי: בואו נמשיך – מיזוגים ורכישות.

שרון קדמי: בדקנו וראינו שגם בעשור האחרון היו שורה של מיזוגים, גם אופקיים וגם אנכיים בשוק.

שרון קדמי: היו מיזוגים.

שרון קדמי: המיזוגים האנכיים שהם לחם חוקה של רשות הגבלים עסקיים – הרגולציה עליהם מאד ברורה.

שרון קדמי: וכך גם המיזוגים האופקיים.

שרון קדמי: אמנם, ופה אני אומר את דעתי הפרטית כי חלקו עלי בוועדה – אין אמפיריקה, אין הוכחה מספרית לזה שמיזוגים אופקיים יוצרים כוח שוק או - - אבל לי לא נראה סביר שספק, נניח – מחזיק במחלבה, ואחר כך מחזיק במפעל נקניקים, אחר כך - מחזיק במפעל פסטה ואחר כך – מפעל שמן זית לא מגדיל את כוח השוק שלו לעומת השחקנים האחרים.

שרון קדמי: אבל זו דעתי האישית בלבד.

שרון קדמי: הוועדה, בנושא הזה המליצה המלצה כללית מאד לרשות להגבלים עסקיים לבחון אם ספקים דומיננטיים שרכשו יצרני מזון קטנים גרמו לשינוי לרעה בתחרות בענף.

שרון קדמי: זאת אומרת, פה, רשות ההגבלים העסקיים יש לה את הכלים.

שרון קדמי: יש חטיבת תחרותיות חדשה שמסוגלת לבצע את העבודה הזו, שתבחן – אני סומך על היושרה של הרשות להגבלים עסקיים שתבוא ותאמר אם המהלכים האלה- - גם צופה פני עתיד, האם צריכים לבחון אותם בתשומת לב יתרה כשבאים לאשר מיזוגים.

יפתח שקד: יש למישהו ספק בזה?

יפתח שקד: אני לא מבין את סימן השאלה.

קריאה: לי יש ספק.

שרון קדמי: עידוד מותגים פרטיים.

שרון קדמי: סוגיה שהעלתה לא מעט רחשים מכל מיני כיוונים.

שרון קדמי: מותג פרטי זה מוצר שאין לו - - קוקה קולה היא מותג, ומשקה ברשת שכתוב עליו שם הרשת – הוא מותג פרטי, והוא מיוצר על ידי מישהו שמייצר אותו עבור הרשת שמוכרת.

שרון קדמי: שיעור חדירת המותגים הפרטיים במדינת ישראל הוא בין 5 ל-10%.

שרון קדמי: אמנם הוא במגמת עליה.

שרון קדמי: בהשוואה לאירופה, אנחנו שנות דור אחורה.

שרון קדמי: באירופה יש רשתות שלמות של מותגים פרטיים.

שרון קדמי: לייצר מותג עולה כסף, לפרסם – עולה כסף, לתחזק מותג – עולה כסף.

שרון קדמי: כל הכסף הזה מגולגל בסופו של דבר לצרכן.

שלי יחימוביץ': בסוף הוא גם מייצר משהו, אל תשכח את הפרט השולי, הקטן הזה.

פניה קירשנבאום: בדרך כלל המותג הפרטי הוא זול יותר.

שרון קדמי: אותו מוצר – אותה פסטה, אם כתוב עליה X או כתוב עליה Y , וזו אותה פסטה, זה לא אמור לשנות לצרכן.

שרון קדמי: אבל אם היא ממותגת, מועמס עליה מחיר המיתוג.

שרון קדמי: לעומת זאת, אם אין מותג, וכתוב על זה רק שם הרשת, והעלויות האלה לא קיימות, אפשר להוזיל את המוצר.

שרון קדמי: כמובן אני יוצא מנקודת הנחה שאיכות המוצר אינה פחותה מאיכות המותג ואין שום סיבה שאיכות המוצר תהיה שונה כי גם בעולם המותגים זהים באיכותם.

שרון קדמי: אותם יצרנים לעתים מייצרים את המותג הפרטי המתחרה שלהם.

עמיר פרץ: מה אתה מציע, שהמדינה תסבסד את המיתוג והפרסום?

שרון קדמי: ממה שלא.

שרון קדמי: נהפוך אותו.

שרון קדמי: אני לא רוצה לעודד מותג כמותג, אני רוצה לעודד מותגים פרטיים.

שרון קדמי: אני רוצה שיצרנים קטנים ובינוניים ייצרו עבור הרשתות מותגים פרטיים.

שרון קדמי: ואז זה יהיה תחת מותג פרטי - - -

אריה ביבי: מה מונע לעשות את זה היום?

שרון קדמי: עובדה שזה לא קורה.

שרון קדמי: כנראה שיש סיבה.

עמיר פרץ: אני שואל אותך – יש לך שתי אפשרויות: או לאלץ בצו את הרשתות לקבל אחוז יחסי של מותגים פרטיים או לסייע למותג הפרטי להתפתח, להפוך לחלק מה - -

קריאות: - - -

עמיר פרץ: אני רוצה לשמוע מה הוא ממליץ.

איל עופר: הוא ממליץ שלא.

איל עופר: בעמוד 58 בדוח שלו הוא אומר שלא.

שרון קדמי: ברגע שנעודד שחקנים חדשים להיכנס לעולם המותגים הפרטיים, לחולל תחרות ולהוזיל את המחיר, המחיר של המותג הפרטי בהגדרה אמור להיות יותר זול ממחיר המותג.

קריאה: הוא לא.

שרון קדמי: אנחנו לא ממציאים פה את הגלגל מחדש.

שרון קדמי: על מנת לשמוט את הקרקע מתחת לאמירה שלה – הנה, בבקשה.

שרון קדמי: היצרנים הגדולים יספקו מותג פרטי לקמעונאים הגדולים.

שרון קדמי: אנחנו גם ממליצים שיצרן שמחזיק מעל 30% בקטגוריה מסוימת, לא יוכל לייצר מותג פרטי לרשת או לקמעונאי שמחזיק מעל 25% נתח שוק.

שרון קדמי: הסיבה מאד ברורה: יצרן גדול לא יוכל לייצר לקמעונאי גדול.

שרון קדמי: ספק קטן לקמעונאי גדול - בברכה.

שרון קדמי: ספק גדול לקמעונאי קטן – בברכה.

שרון קדמי: אבל לא הגדולים לגדולים.

שרון קדמי: זו המלצה שחייבת לבוא בד בבד עם זה, אחרת לא עשינו דבר.

שרון קדמי: זו המלצה שחייבת לבוא בד בבד, אחרת לא עשינו שום דבר, חיזקנו את הגדולים.

שרון קדמי: ובגלל זה הכנסנו את הנתון הזה פנימה.

שרון קדמי: כמובן, גם הגדלת החשיפה של הציבור למותגים פרטיים, הציבור חייב להבין שמותג פרטי אינו נחות מהמותג עצמו.

שרון קדמי: בצרפת, למשל, הממשלה מימנה סקר שהישווה בין המותגים הפרטיים למותגים עצמם, בחנויות, והתוצאות היו חד משמעיות – האיכות אינה פחותה, ואין שום סיבה לא לקנות מותג פרטי.

שרון קדמי: מי שרוצה לקנות אורז זול – שיקנה.

שרון קדמי: מי שרוצה לקנות אורז מההימאליה – שיקנה.

שרון קדמי: האורז הוא אותו אורז, המחיר טיפה שונה.

שרון קדמי: כל אחד מה שהוא רוצה.

רונית תירוש: מאיפה אתה יודע שהאורז אותו אורז?

שרון קדמי: את רוצה לקנות מותג – תקני מותג.

שרון קדמי: ארוז אחרת, משווק אחרת – תקני.

אבישי ברוורמן: בהנחה שזה אותו אורז.

רונית תירוש: מי יבדוק?

שרון קדמי: הפחתת מכסים וחסמים לא מכסיים – דובר על זה בהמלצות המכסים.

שרון קדמי: יבוא מקביל – סוגיה לא פשוטה.

שרון קדמי: יש חסמים רגולטוריים ליבוא מקביל בישראל, בעיקר בנושא של בטיחות מזון.

שרון קדמי: אנחנו ממליצים לבטל בשלב ראשון את הרישום למזון שאינו רגיש.

שרון קדמי: כל מזון שנכנס למדינת ישראל בין אם הוא רגיש או לא, חייב לעבור תהליך פרוצדוראלי במשרד הבריאות.

שרון קדמי: המזון שאינו רגיש, להבנתנו – אפשר לוותר לו על השלב הזה, ובכך לחסוך לא מעט רגולציה ולאפשר יבוא - -

אילן גילאון: מה זה מזון רגיש?

שרון קדמי: מזון טרי – בשר, נקניקים.

שרון קדמי: פסטה, למשל, זה מזון לא רגיש.

שרון קדמי: או קופסאות שימורים.

שרון קדמי: מכסות – קביעת איסור על סחר במכסות.

שרון קדמי: מכסות עדיין קיימות במדינת ישראל בהתאם להסכמים שלנו עם שותפי הסחר הבינלאומי.

שרון קדמי: 165 מכסות בסוגים שונים שישראל מאפשרת.

שרון קדמי: לצערי אנחנו גילינו תופעה שיש סחר של מכסות.

שרון קדמי: יכולים לראות אדם שמקבל לידיו 10,15, 20 מכסות – ואחר כך אנחנו רואים שהוא מאחד אותם ומוכר אותם.

שרון קדמי: לכל זה יש איזושהי עלות שמתגלגלת קדימה.

שרון קדמי: אז כרגע, בהמשך להנחיה גם של שר התמ"ת ובהמשך להמלצות הוועדה, אנחנו מקווים שנוכל למגר את התופעה הזו ולהכניס שם איזשהו מחסום שיפסיק את הסחר במכסות.

שרון קדמי: תמיכה בעסקים קטנים ובינוניים בתחום המזון.

שרון קדמי: חשוב מאד.

שרון קדמי: העסקים הקטנים ובינוניים הם הנוע שמניע את השוק.

שרון קדמי: הבולטות שלו לא קיימת כמעט.

שרון קדמי: הם נאנקים ונלחמים בשחקנים הגדולים שבתחרות עיקשת מצליחים להדיר את רגליהם.

עמיר פרץ: מה זה עסק קטן?

עמיר פרץ: מכולת?

שרון קדמי: כן.

שרון קדמי: עסק קטן מוגדר כעד 100 עובדים או עד מחזור של 100 מיליון שקלים.

שרון קדמי: זה בינוני.

שרון קדמי: הגדרת שטח מדף ייעודי לא למותג פרטי.

שרון קדמי: זו המלצה שאין לה אח ורע בעולם.

שרון קדמי: בדקנו.

שרון קדמי: בעולם לא הקצו שטחי מדף בצורה כזו או אחרת.

שרון קדמי: מדובר פה בהתערבות בפלנוגרמה של רשת.

שרון קדמי: פלנוגרמה זו הטכניקה שבה הם מסדרים את המדף.

שרון קדמי: נכון, מדובר פה בהתערבות, אבל מאחר שמדובר פה בכשל שוק ומה לעשות – הרבה יצרנים קטנים אינם מוצאים את עצמם על המדף, כתוצאה מפרקטיקות כאלה ואחרות, ואני מחזיר אתכם לצו המוסכם, הם לא מוצאים את עצמם שם.

שרון קדמי: אנחנו רוצים לחייב בחוק את הרשתות להקצות חלק משטח המדף ליצרנים קטנים ובינוניים.

שרון קדמי: הווה אומר שאם הרשת לא תרצה לשים – היא תעבור על החוק ודבר שני – היא תפגע לעצמה בתזרים.

שרון קדמי: אם מתוך ה- 100% נאמר ש-20% יהיה צריך להיות לעסקים קטנים ובינוניים, אין בעיה – 80% תנו לגדולים, 20% ליצרנים קטנים.

שרון קדמי: יבוא הצרכן – יקר או זול, יוכל לבחור.

שרון קדמי: אם היצרן הקטן ירצה לתת מותג אקסקלוסיבי, פרמיום, ירצו – יקנו, לא י רצו – לא יקנו, אבל הוא יהיה על המדף ואפשר יהיה לגשת אליו.

שרון קדמי: הקלת גישה להון, למעשה – הגדלת היצע האשראי לעסקים הקטנים והבינוניים, הקלת גישה למכרזים ממשלתיים – חברת הכנסת יחימוביץ, סוגיה שמאד מעניינת אותך, אם אני זוכר נכון, ועדיפות במכרזים ממשלתיים לעסקים קטנים ובינוניים.

שרון קדמי: המשמעות זה לייקר מכרזים כי ברגע שאתה נותן לעסקים קטנים ובינוניים להתחרות, כאלה שעלות הייצור שלהם גבוהה יותר להתחרות, המחיר טיפה יעלה, אבל עדיין זה יאפשר להם להיכנס ולהתחרות ולשווק.

שרון קדמי: פה זה סוגיה פנים ממשלתית בינינו לבין משרד האוצר.

שרון קדמי: אנחנו מקווים שנצליח לפתור את הבעיה הזו.

שרון קדמי: פיקוח על מחירי מזון.

שרון קדמי: הפיקוח נבדק.

שרון קדמי: הפתרון הוא מקובל, קיים בעולם, אבל קיים כפתרון קצה, כפתרון שבו כלו כל הקיצים כאשר שום פתרון לא מספק את התוצאה.

שרון קדמי: הוועדה סבורה שנכון לטווח הקצר להשתמש בכלי הזה.

שרון קדמי: כן לפקח לטווח קצר לא על מחירי המזון אלא על הרווחיות שלהם.

שרון קדמי: אני אסביר.

שרון קדמי: חוק הפיקוח על המחירים יש לו מספר פרקים.

שרון קדמי: פרק ה' ופרק ז'.

שרון קדמי: פרק אחד הוא פרק ז', הפיקוח על רווחיות.

שרון קדמי: פרק ז' הוא הפרק שמחייב לדווח לרגולטור את הרווחיות על המוצר.

שרון קדמי: המחלבה שתמכור את אותו גביע גבינה תחויב לדווח לי מה הרווחיות שלו על המוצר.

שרון קדמי: אני אדע לומר לו – ברגע שאתה תתחיל להגזים עם הרווחיות אני אעבור לפרק ה' שזה פיקוח דה פקטו על מחיר המוצר.

שרון קדמי: אנחנו סבורים שבשלב הראשון לשנתיים הראשונות נכון ללכת על פיקוח - - עכשיו זה קיים.

שרון קדמי: חלק מהמוצרים מפוקחים על רווחיות, אתם אפילו לא יודעים.

עמיר פרץ: לא, כי קבעת להם את המחיר.

קריאות: - - -

שרון קדמי: לא, לא.

שרון קדמי: אני לא קובע כלום.

כרמל שאמה-הכהן: שלב ביניים.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רק יכול לחקור את התהליך.

קריאה: מה זה כבר כעת?

קריאה: ממתי זה ככה?

שרון קדמי: כבר כמה חודשים.

שרון קדמי: משרד החקלאות מפקח על הרווחיות של חלק ממוצרי החלב.

שרון קדמי: זה כלי ביניים, כדי לא ללכת מיד לכלי הסופי.

שרון קדמי: אנחנו יודעים בוודאות שהיצרנים והרשתות יודעים בדיוק שהם חשופים לחלוטין ובקלות אפשר לעבור מפיקוח כזה לפיקוח כזה, כשלזה אנחנו משלימים מהלך שכבר המלצנו עליו בפרק הצרכנות והוא - חובת הקצאת שטחי מדף בבולטות למוצרים מפוקחים.

שרון קדמי: זאת אומרת שלא יצא מצב שבו לקוח יגיע לחנות ויחפש את הביצה המסובסדת או את החמאה המפוקחת ולא ימצא אותה.

שרון קדמי: תתחבא, היא תיגמר, תיעלם – לא.

שרון קדמי: במקום ברור, אלה מגיע למקרר ויודע שאלה מוצרים בפיקוח.

שרון קדמי: אם פתאום רואים שלרשת מסוימת כבר שבועות אין לה מוצרים בפיקוח – סימן שמשהו לא עובד.

שרון קדמי: זה שם את זה במקום אחר, עם בולטות, עם סימון מאד ברור.

כרמל שאמה-הכהן: אישרנו לכם את הסימון המיוחד.

כרמל שאמה-הכהן: בתקנות זה כבר מאושר.

שרון קדמי: נכון.

שרון קדמי: אמרתי – זה חלק מהמלצות של פרק הצרכנות, שכפי שאמרתי בראשית דבריי כבר מיושמות.

שרון קדמי: המגזר הקמעונאי – הפחתת חסמים לפתיחת חנויות של רשתות חדשות באזורים בעלי ריכוזיות גבוהה.

שרון קדמי: היום גילינו שישנם אזורי ביקוש שבהם הריכוזיות של חלק מהרשתות מאד מאד גבוהה.

שרון קדמי: מספר לא סביר של חנויות מאותה רשת באזור שכוח הקניה שם לא מצדיק מספר כזה גדול של חנויות.

שרון קדמי: החזקת נדל"ן בכזאת כמות עולה כסף.

שרון קדמי: החזקת מערכת בכמות כזו גדולה עולה כסף.

שרון קדמי: זה צריך להתגלגל לאיפה שהוא, וזה מגולגל כמו שהמים זורמים – למקום הכי קל.

שרון קדמי: לצרכן, במקרה הזה.

שרון קדמי: פה אנחנו רוצים לפעול בכמה דברים: 1.

שרון קדמי: לפעול מול משרד הפנים לקיצור הזמן לפתיחת חנויות חדשות ומתן הקלות ברישוי לחנויות חדשות.

שרון קדמי: יושב פה רמי לוי ויכול לספר לכם: לא שבעת מדורי גיהינום, לפחות מספר כפול ומשולש מזה צריך לעבור כדי לפתוח מכולת, שלא לדבר על רשת.

שרון קדמי: אנחנו רוצים להקל.

שרון קדמי: הגדלת זמינות הקרקע לקמעונאים ברשויות המקומיות.

שרון קדמי: היום התב"עות צבועות בצבעים כאלה ואחרים.

שרון קדמי: התהליכים התכנוניים לוקחים לא מעט זמן.

שרון קדמי: אנחנו רוצים לייצר גם פה מהלך מהיר של שינוי ייעוד קרקע להגדלת התחרותיות במקומות שצריך.

שרון קדמי: כמובן – מניעת הסדרים מגבילים בקרקעות למסחר, והצעת חוק קידום תחרות, שבו, למעשה, אנחנו רוצים ליצור מצב שבאזור שבו קיימות פחות מ-4 רשתות לא תיפתח חנות שיש לה אחוז דומיננטי של מכירות.

שרון קדמי: אני אסביר.

שרון קדמי: אם בצפון תל אביב יש לנו פחות מ-4 רשתות, ורשת אחת מחזיקה מספר מאד גדול ולא סביר, להבנתנו, של חנויות, היא לא תוכל לפתוח חנות נוספת, אלא אם כן תעמוד במבחן תחרותיות – שהרשות להגבלים עסקיים עובדת בימים אלה על המודל.

שרון קדמי: היא בוחנת את המודל על מנת למנוע מצב שבקניון רמת אביב, נניח, בפנים יש סניף של רשת, והפלא ופלא לפעי כמה שבועות נפתח ממש מחוץ לקניון סניף של אותה רשת.

יצחק אלרוב: כששאלתי לפני כמה שנים את נוחי דנקר למה זה ככה הוא שאל אותי אם הסניף יפה.

שרון קדמי: אין ספק שהעלויות של להחזיק שני סניפים בצמידות כזו, באזור פרמיום כזה, עם עלויות נדל"ן כאלה גבוהות, צריכות לזרום לאן שהוא.

שרון קדמי: אנחנו רוצים למנוע מצב שבו נגיע לריכוזיות כזו של חנויות.

שרון קדמי: כמובן - התניית פתיחת סניף חדש במכירה.

שרון קדמי: זה אומר – אם רוצה רשת לפתוח סניף דווקא באזור הזה תישאל השאלה האם היא מוכרת, האם משחררת נדל"ן אחר כדי שתשמור על אותה רמת ריכוזיות באותו שטח.

שרון קדמי: מה שלא מופיע פה עדיין לא יגיע בהמלצות – לחייב למכור סניפים.

שרון קדמי: זו שאלה לא פשוטה, משפטית כי אף אחד לא פתח סניף בגניבה, בלילה.

שרון קדמי: הוא קיבל את כל האישורים ועמד בכל הדרישות.

שרון קדמי: אם היום הרגולטור ירצה לחייב רשת למכור סניף ספציפי הוא יצטרך להסביר את זה ולעמוד במבחן בג"ץ כי זה יגיע לשם.

שרון קדמי: כל עוד אנחנו לא נהיה על קרקע מוצקה בוועדה, שאנחנו יודעים לעמוד מאחורי זה- לא נמליץ על זה.

שרון קדמי: אבל אנחנו כן בוחנים את זה.

שרון קדמי: בגלל זה זה לא מופיע עכשיו, ייתכן מאד שזה יופיע בהמלצות הסופיות.

שרון קדמי: בגלל זה זה לא מופיע כאן, כי השאלה הזו נשאלה.

קריאה: 4 רשתות זה גם אם כולן חנות יקרה – או שאחת מתוכן - -

שרון קדמי: אני אומר – 4 רשתות.

שרון קדמי: הפרקטיקה היא כבר תרגום של זה לשפת המעשה.

שרון קדמי: אני לא אלך לדימונה ששם יש לי סניף אחד.

שרון קדמי: מן הסתם אנחנו בעולם אחר.

שרון קדמי: אבל בהרצליה או בתל אביב, איפה שיש ריכוזים גדולים המבחן הזה בנוי לשם, למקומות האלה.

שרון קדמי: עידוד סוגים חדשים של קמעונאי מזון.

שרון קדמי: בארץ זה מתחיל לצבור תאוצה.

שרון קדמי: לא מספיק.

שרון קדמי: בעולם יש קמעונאים מקוונים.

שרון קדמי: אין חנויות, אין סניפים.

שרון קדמי: יש רק מחסן, משרד ורשת אינטרנט.

שרון קדמי: לא מחזיקים לא קופאיות, לא פקידים, הנהלה מצומצמת וזה עובד.

שרון קדמי: באנגליה יש רשת שעובדת מאד יפה, מוכרת מהמחסן ללקוח בשעות ספורות.

שרון קדמי: גם באוסטרליה.

שרון קדמי: אנחנו רוצים לעודד קמעונאים מקוונים וקמעונאים מסורתיים שאינם מתחום המזון.

שרון קדמי: מה זה אומר?

שרון קדמי: ישנן חנויות או קמעונאים שלא מוכרים בהכרח מזון.

שרון קדמי: אין שום מניעה שייכנסו גם לתחום המזון.

שרון קדמי: יש להם את השטח, יש להם את הנדל"ן והם בוודאי יכולים למכור שם גם מוצרי מזון.

שרון קדמי: כמובן – בכל התנאים.

שרון קדמי: לא הכול חייב להיות בקירור, אפשר מזון יבש, וכו'.

שרון קדמי: קידום שווקי מזון מקומיים – מכירה ישירה.

שרון קדמי: הליך מזורז למתן אישורים להקמת שווקי איכרים.

שרון קדמי: אין שום סיבה שלא נהיה כמו העולם הנאור, אם זה בארצות הברית, לונדון - -

רונית תירוש: שוקי איכרים – זה הטופ של המחירים.

שרון קדמי: אני חולק על גברתי.

רונית תירוש: אתה רק צריך לבוא אתי ביום שישי לנמל.

שרון קדמי: אני לא מדבר על זה.

שרון קדמי: אני מדבר על שוק איכרים בבאר שבע.

שרון קדמי: אני מדבר על שוק איכרים בכרמיאל.

שרון קדמי: שהחקלאים מגיעים למרכז כרמיאל, פורסים הכול, ומוכרים מהחקלאי לצרכן.

אריה ביבי: אבל הוא בא להרצליה פיתוח כי שם הוא מקבל את המחיר שהוא רוצה.

שרון קדמי: אני אקח אותך למקום שאת לא מכירה, זניח.

שרון קדמי: Union square בניו יורק.

שרון קדמי: כל סוף שבוע יש שם שוק איכרים והמחירים שם הרבה יותר זולים מהחנויות מסביב.

שרון קדמי: ואני מדבר על מוקד הקפיטליזם העולמי.

שרון קדמי: הוא ממותג.

שרון קדמי: שוק האיכרים בתל אביב הוא מותג.

פניה קירשנבאום: הבעיה היא שאנחנו יותר קפיטליסטים מאשר המוקד הקפיטליסטי העולמי.

שרון קדמי: שקיפות מחירים – הגברת האכיפה על ידי הרשות לסחר הוגן.

שרון קדמי: יושבת כאן הממונה על רשות לסחר הוגן.

שרון קדמי: מאגר מחירים מקוון.

שרון קדמי: כמו שהיום חברות בורסאיות מחויבות לדווח לרשות ניירות ערך על פעילות בורסאית שלהן, אין שום סיבה שאנחנו לא נחייב את הרשתות או את הספקים לדווח לרגולטור על המחירים, שיהיה לנו את ה – database שלנו.

שרון קדמי: ברגע שלי, כרגולטור, יש את ה database המעודכן על המחירים, אני יכול לעשות מה שאני רוצה: אני יכול לפרסם סקרים, לפרסם באפליקציות בסלולאר, אני יכול לעשות כל מיני דברים ברשת, אני יכול לפרסם בעיתון – אני מגדיל את השקיפות.

שרון קדמי: המהלך שאנחנו רוצים להוביל, וזה מתחבר להצעת החוק של יושב ראש הוועדה – לחייב רשתות להעביר את המידע הזה.

שרון קדמי: זה משהו פשוט מאד.

שרון קדמי: מדיה דיגיטלית יכולה לעבור באינטרנט בשניות.

שרון קדמי: כמובן שצריך לחייב אותם בחוק.

שרון קדמי: זה לא יהיה קל.

שרון קדמי: אבל זה חשוב.

שרון קדמי: דיברתי על קידום ופיתוח מזמים טכנולוגיים, שוב – להשוואת מחירים.

שרון קדמי: זה כבר מתקדם.

כרמל שאמה-הכהן: נעבור לדוברים.

כרמל שאמה-הכהן: אם אפשר רק לדבר בתמצות.

כרמל שאמה-הכהן: יש המון דוברים.

כרמל שאמה-הכהן: עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ: אני בוודאי לא אתייחס לכלל ההמלצות כי יש פה דוח רחב ומקיף.

עמיר פרץ: שאלת השאלות תהיה שאלת הביצוע.

עמיר פרץ: אתה עדיין לא מגייס למשרדך את 40 המפקחים המיוחלים לעשות אכיפה בהרבה מאד תחומים כמו יחסי עבודה, ואחרים.

עמיר פרץ: תצטרך פה מאות אנשים שיוכלו לעמוד בצורה מכובדת ביישום המטרות והיעדים שנמצאים כאן.

עמיר פרץ: יש לנו בעיה במדינת ישראל עם נקודות השיא שהולכות ומשתנות.

עמיר פרץ: הרי גם לפני 20 שנה לאף אחד לא היו כוונות רעות שחשבו שהרשתות יגרמו להורדת מחירים.

עמיר פרץ: היו בטוחים שככל שהעצמה הכלכלית תהיה מרוכזת יותר, כך תהיה עלות פחותה יותר, התשומות תהיינה קטנות יותר ומי שייהנה מזה זה הצרכן.

עמיר פרץ: תמיד מגיע הרגע כשמסתבר שהחמדנות מתחילה לשחק תפקיד מרכזי וכללים רבים שהיו צריכים לשחק לידי הצרכן הופכים לרועץ.

עמיר פרץ: אתם הולכים למהלך שהוא מהפכני, ואני בהחלט בעד, הכיוון נכון.

עמיר פרץ: יחד עם זאת אני מציע לא לבוא עם בולדוזר.

עמיר פרץ: למשל, לא העלית את שאלת המכסים, שבגרף הראשון עלתה, אבל אחר כך לא כובתה.

שרון קדמי: לא, זה טופל.

עמיר פרץ: לא יודע.

עמיר פרץ: אתה מתכון לגרום לכך שעל כל מוצר מזון – מכסי ההגנה יבוטלו?

שרון קדמי: זה כבר הוחלט.

שרון קדמי: אמרתי בתחילת דבריי: שר האוצר קיבל לידיו את ההמלצות בנושא המכסים.

עמיר פרץ: זאת אומרת שאנחנו פה לא דנים בזה בכלל.

שרון קדמי: אפשר לדון בזה אבל זה לא פרק שפרסמתי בוועדה לשימוע.

שרון קדמי: זה - -

עמיר פרץ: כי אנחנו רוצים שמישהו ייתן לנו את ההשלכות לגבי – איזה מפעלים הולכים להיסגר, מה יקרה עם השוק, כמה זמן אותו יבואן שהשתלט על השוק כולו יחזיק מחיר נמוך ומייד אחר כך, כשהוא יהיה לבד הוא יעלה את זה מחדש.

עמיר פרץ: הרי כל הדינמיקה הזו מוכרת.

עמיר פרץ: אז אתה אומר שזה, בעצם, נושא שאנחנו כבר נמצאים אחריו.

עמיר פרץ: אני מבקש, אדוני היושב ראש, אם אפשר לזמן את שר האוצר, לעניין, שנשמע מה קורה עם זה, וגם לשמוע את ההשלכות לגבי מפעלים - -

כרמל שאמה-הכהן: תעסוקה.

עמיר פרץ: כן, בוודאי.

עמיר פרץ: זה נושא חשוב ביותר, מבחינתנו, נושא מרכזי.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שבדרך צריך גם להציג מה אותן קבוצות ומשקים שהולכים לאבד את יכולת הקיום שלהם.

עמיר פרץ: באחד הדיונים שהיו לנו, כאן, בוועדת הכלכלה, בחנו את נושא המכולות והגענו למסקנה שהאוכלוסיות החלשות ביותר משלמים את המחירים הגבוהים ביותר.

עמיר פרץ: פה זה הולך לכל הכיוונים.

עמיר פרץ: "קוקה קולה" לא מסכימים למכור למכולת השכונתית בשדרות, ובעל המכולת הולך לחכות בסופר כדי שיהיה מבצע.

עמיר פרץ: הוא קונה במבצע ומוכר לזקנה שאין לה אשראי במחיר כפול ומכופל, כי מי מגיע, בעצם, לאותם מקומות?

עמיר פרץ: אלה שאין להם יכולת שינוע, אלה שלא מסוגלים בכלל לקיים משק - -

קריאה: אלה שמחכים לסוף החודש.

עמיר פרץ: אלה שמחכים לסוף החודש, לביטוח הלאומי, וכו' וכו'.

עמיר פרץ: אני לא ראיתי התייחסות שלך בכלל לאוכלוסיות חלשות ולפריפריה.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, מאד לא מדאיגה אותי החנות הנוספת בצפון תל אביב.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד לך, אתה מתאר לי חנות בצפון תל אביב.

עמיר פרץ: מצדי שישלמו שם פי שתיים.

עמיר פרץ: על מה אתה מדבר?

עמיר פרץ: ואתה לא מייצר פה נתון אחד של מגבלה שלא יהיה אישור לרשת שלא מקימה לפחות 30% בפריפריה.

עמיר פרץ: שהיא לא תקבל אישור לרשת ארצית.

עמיר פרץ: כמו שעשו בהרבה מאד תחומים.

עמיר פרץ: כשאנחנו יצאנו עם שוק הכבלים היו רק שתי חברות.

עמיר פרץ: אבל התנאי היה לכל מכרז שהוא חייב לומר שהוא לוקח עיר מרכזית אבל גם מתחייב לרשת עיר בפריפריה.

עמיר פרץ: הוא לא יכול היה לבחור לעצמו רק את השמנת.

עמיר פרץ: אני לא רואה פה התמודדות בכלל עם האוכלוסיות הקשות ביותר שמשלמים את המחירים הגבוהים ביותר, שתנאי הנגישות שלהם למוצרים כמעט לא קיימים.

עמיר פרץ: הם שבויים בידי האנשים שמגיעים לשם.

יצחק אלרוב: צריך לעשות פה הפוך: לחייב אותם להיות רק בצפון תל אביב.

יצחק אלרוב: שבפריפריה יהיו רק הקטנים.

יצחק אלרוב: לא צריך את "שופרסל", ו "מגה" שם - -

עמיר פרץ: לא יכול להיות שאתה לא תציג פה פרק פריפריה ואוכלוסיות חלשות.

עמיר פרץ: איך אתה יכול להציג דוח לאומי והם לא קיימים בשבילך?

עמיר פרץ: הדבר האחרון שאני שואל – התייחסת למכסים ולמסים.

עמיר פרץ: לא שמענו המלצה חד משמעית בנושא המע"מ למזון.

עמיר פרץ: אני חושב שזה נושא מרכזי.

עמיר פרץ: פה הייתם צריכים לתת לנו את הרוח הגבית למי שחושב שבנושא מזון המע"מ צריך להיות שונה לחלוטין מכל המוצרים האחרים.

עמיר פרץ: דבר נוסף:

עמיר פרץ: אני מצפה מהוועדה הזו שתקבע סל מחירים בסיסי שיהיה מפוקח בכל מקרה.

עמיר פרץ: מבחינתי, אלה ארבעת ההמלצות החסרות מבחינתי שבלי זה – אתה נותן תמונה טובה אבל חסרה, ובדיוק במקומות הרגישים ביותר.

כרמל שאמה-הכהן: תגובה במשפט אחד לגבי נושא הפריפריה.

שרון קדמי: זה הוצג.

שרון קדמי: יכול להיות שהייתי לא מספיק ברור.

שרון קדמי: גם בנושא הפריפריה אנחנו נתנו תשומת לב.

שרון קדמי: אם במקרה יש ביישוב ספר מרוחק סניף של רשת אחת, אנחנו לא נאפשר לאותה רשת לפתוח שם סניף נוסף כדי שהיא תוכל לשלוט במקום.

עמיר פרץ: זה לעג לרש מה שאתה אומר.

עמיר פרץ: כל מה שנחשף בפניך השנה שהרשתות מוכרות במחיר זול בצפון תל אביב ובדימונה במחיר כפול – מה זה?

עמיר פרץ: אי אפשר לעשות צחוק.

עמיר פרץ: היה על זה דיון שלם על זה שהמחירים בצפון תל אביב באותה רשת זולים יותר מאשר באופקים, ירוחם ודימונה.

עמיר פרץ: אותה רשת.

שלי יחימוביץ': יש לי איזו תחושה שאתם קודם כל, בראשית הדרך, סימנתם את המטרה, ואחר כך הלכתם לעשות את הדוח.

שלי יחימוביץ': קודם כל, בשלב הראשון, אחרי המחאה החברתית הורדתם את מחיר המטרה ופתחתם את השוק ליבוא של גבינות קשות, החלטתם שהחקלאים אשמים.

שלי יחימוביץ': עכשיו מתברר שהחקלאים בכלל לא אשמים, שבכל השרשרת הזו, השרשרת היצרנית היא הכי פחות אשמה.

שלי יחימוביץ': לאורך כל הדוח הזה, שהוא ממש תמוה – המשקל והנפח שאתם נותנים לקריסת קלאב מרקט הוא בלתי נתפס.

שלי יחימוביץ': קריסת קלאב מרקט היתה ב-2005, ואחר כך, ב-2008 אנחנו רואים את הקפיצה הדרמטית במחירים.

שלי יחימוביץ': הסתכלתי בוויקיפדיה מה קרה ב-2005: "קדימה" הוקמה, היו בחירות ראשונות ברשות, אחרי בחירתו של יאסר ערפאת, טוני בלייר נבחר פעם שלישית לרשות הממשלה, שר האוצר נתניהו התפטר במחאה על ההתנתקות, ובספטמבר הסתיימה נסיגת צה"ל מעזה.

שלי יחימוביץ': למה דווקא קריסת קלאב מרקט?

שלי יחימוביץ': אגב, קרה עוד משהו, קשור באותה מידה: התגלה כוכב הלכת הננסי "מאקה מאקה", באותה שנה.

שלי יחימוביץ': בערך פחות או יותר אותו קשר.

שלי יחימוביץ': בוא אני אציע לך שני אירועים אחרים עם יותר קשר: 1.

שלי יחימוביץ': ב-2006 הוצאו מוצרים מפיקוח וב-2008 "תנובה" נמכרה לאייפקס.

שלי יחימוביץ': עוד אירוע ששכחתם לציין.

שלי יחימוביץ': גם כשמוצרים הוסרו מפיקוח עדיין מחירי החלב היו נורמלים, למה?

שלי יחימוביץ': – כי ב "תנובה" ישבה ודעת מחירים, והיתה לה אחריות לאומית, ומקנזי לא ישבו לזהבית כהן על הוריד והיא לא קיבלה סקר שאמר ש-90% מהציבור בישראל אוכל קוטג' אז היה יכולה להעלות את המחיר לאיזה מחיר שהיא רוצה.

שלי יחימוביץ': אירועים נורא דרמטיים הם אלה שקבעו דברים, והממשלה לא היתה אז, לפקח.

שלי יחימוביץ': וכאן יש משהו שהוא בלתי סביר בעליל.

שלי יחימוביץ': אתם החלטתם בתחילת הדרך שאתם פותחים את הגבולות להיצף של יבוא כמעט חסר בקרה בקשר לענפים מסוימים.

שלי יחימוביץ': הגעתם למסקנה הזו עוד לפני שעשיתם ולו בדיקה אחת.

שלי יחימוביץ': והנה אתה יושב כאן ואומר: כשהתשומות עלו המחירים עלו, אבל כשהתשומות ירדו המחירים גם עלו.

שלי יחימוביץ': אז איך זה קשור לחוליה הראשונית, הבסיסית של היצרנים שגם, בסופו של יום, מספקת עבודה?

שלי יחימוביץ': איך זה קשור לזה שבאופן מידי אפשרתם יבוא של טונה והבאתם לקריסה של 4 מפעלים?

שרון קדמי: אלה עובדות לא נכונות, בהגדרה.

שרון קדמי: אני יכול להתווכח על דברים אבל – עובדות, מה לעשות?

שרון קדמי: המכס על הטונה לא ירד, לא נסגר אף מפעל אחד.

שלי יחימוביץ': לא אמרתי שהם נסגרו, סליחה.

שלי יחימוביץ': אמרתי שהם בקריסה, והם ייסגרו בקרוב.

שרון קדמי: קריסה ממה?

שרון קדמי: מזה שהמכסים לא ירדו?

שלי יחימוביץ': אל תיתמם.

שלי יחימוביץ': ברגע שאתם מורידים מכסים ופותחים את הגבולות ליבוא - -

שרון קדמי: אבל זה לא קרה.

שרון קדמי: אז מה בדיוק יכול לקרות?

שלי יחימוביץ': אבל יש החלטה כזו.

קריאות: - - -

שלי יחימוביץ': אני רוצה להבין – אתה רוצה שנמתח ביקורת על הדברים אחרי שהם קרו?

שלי יחימוביץ': או שאתה רוצה שנשב כאן ונזהיר מפני - -

שרון קדמי: אני רוצה שתדייקי בעובדות.

כרמל שאמה-הכהן: גם אני לא הבנתי – אם יש כבר קריסה, אז זה לא קשור לרמת המכס.

שלי יחימוביץ': קודם כל יש כבר פיטורין במפעלים האלה, כיון שהם יודעים שיש פתיחה של הגבולות ליבוא.

שלי יחימוביץ': מותר לנו להזהיר מראש, כאן, מפני יישומה של החלטה שכבר התקבלה.

שלי יחימוביץ': מה אתה רוצה?

שלי יחימוביץ': שאחרי שתעשו הכול נשב כאן ונזעק?

שלי יחימוביץ': אנחנו אומרים שאתם קיבלתם מסקנות נמהרות בדבר פתיחת הגבולות ליבוא, למשל – של מוצרי גבינות קשות.

שלי יחימוביץ': למשל.

שלי יחימוביץ': באתם להחלטה הזו באופן מידי עוד לפני שהוועדה ישבה.

שלי יחימוביץ': והנה, בסוף, אחרי שהוועדה ישבה ועברה שנה מאז שקיבלתם את ההחלטה הזו, מתברר שבכלל אין קשר בין התשומות לבין המחירים ושהקשר הנמוך ביותר הוא בחוליה היצרנית, ובסופו של דבר שהמקום שבו יש את הפער הגדול ביותר שנוצר והמחירים עולים במיוחד, זה המקום של השיווק, ולא של הייצור.

שלי יחימוביץ': אז למה מלכתחילה פגעתם בחוליה היצרנית, שגם מספקת מקומות עבודה?

שלי יחימוביץ': איזו מין תפיסת עולם זו?

שלי יחימוביץ': פיקוח על המחירים הוא הצעד הכי אפקטיבי בסופו של יום.

שלי יחימוביץ': גם אתם הגעתם למסקנה הזו.

שלי יחימוביץ': אתם אומרים את זה.

שרון קדמי: לא.

שרון קדמי: מה לעשות?

שרון קדמי: לא.

שלי יחימוביץ': יש המלצה על פיקוח חלקי.

שרון קדמי: נכון.

שרון קדמי: זה לא הצעד הכי אפקטיבי.

שלי יחימוביץ': אני אומרת שפיקוח על המחירים הוא הצעד הכי אפקטיבי בסופו של יום, וגם אתם הגעתם למסקנה בדבר פיקוח חלקי.

שלי יחימוביץ': לא שמעתי איפה ומה, אם יש איזו תכנית, מה אתם מתכננים.

שלי יחימוביץ': הגעתם למסקנה שזה צעד שצריך לעשות אותו וזו לא איזה עבירה על חוקים בסיסיים או מצוות וכן אפשר לעשות את זה.

שלי יחימוביץ': אבל לא שמעתי איפה ומה.

שלי יחימוביץ': הדבר השלישי הוא הכי משמעותי וזו המסקנה שלכם שאני הכי מתחברת אליה ומסכימה – עידוד עסקים קטנים ובינוניים.

שלי יחימוביץ': כאן, באופן סיסטמתי לא נעשה דבר.

שלי יחימוביץ': 98% מכלל העסקים בישראל הם עסקים קטנים.

שלי יחימוביץ': האשראי שהם מקבלים מהבנקים הוא בסביבות 25%.

שלי יחימוביץ': אנחנו יושבים שוב ושוב שזו השדרה הכלכלית המרכזית של המשק, שמספקת הכי הרבה מקומות עבודה, היא המגננה הכי טובה מפני ריכוזיות, היא מבזרת, בסופו של דבר, את המשק בצורה הכי יעילה.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא רואים שנעשה דבר וחצי דבר, ואתה הזכרת את ההצעה שלי ש-25% מהמכרזים לפחות יילכו לעסקים קטנים ובינוניים.

שלי יחימוביץ': בדבר הזה לא נעשה דבר.

שלי יחימוביץ': הדבר היחיד שבו היד היתה קלה על ההדק זה פתיחת השוק להיצף של יבוא והורדת מכסים.

שלי יחימוביץ': זה הדבר שהכי קל לכם לעשות, ובסופו של דבר הוא פוגע רק במקומות עבודה ורק בתעשיית כחול לבן.

שלי יחימוביץ': אבל בכל הקשת האדירה של המסקנות שהגעתם אליהן, עוד לא עשיתם דבר וחצי דבר, וכאן אני מחכה לראות איזושהי פעולה אפקטיבית.

שלי יחימוביץ': עוד שאלה – לגבי משק החלב.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לדעת בדיוק מה הצעדים המתוכננים.

שרון קדמי: אמרתי – זה מונח על שולחן הממשלה להחלטתה.

רונית תירוש: מה שהיה חסר לי במצגת הזו זה אולי הסתכלות רחבה יותר ונתונים מי הם השחקנים במשק הזה שסובל מיוקר המחיה.

רונית תירוש: לפני שנה בדיוק, בכנס שארגנתי על הפערים בין רמת שכר ממוצעת לרמת הוצאות ממוצעת, קיבלתי נתונים מהלמ"ס וממקומות אחרי.

רונית תירוש: הסתבר שהפעלה של מס הכנסה שלילי הכניסה יותר שחקנים לשוק העבודה.

רונית תירוש: זאת אומרת, יש לנו יותר כוח שוק, אבל בשכר מאד מאד נמוך שבקושי מגיע לשכר המינימום.

רונית תירוש: ואז, נוצר מצב שיותר מ-60% מהאוכלוסייה במדינת ישראל נמצאת מתחת לחציון.

רונית תירוש: זאת אומרת, יש פה נפח אוכלוסייה מאד גדול.

רונית תירוש: זה בדיוק מסביר את השחיקה במעמד הביניים שבעצם יש לנו אוכלוסייה הרבה יותר רחבה שנכנסה למצוקה כלכלית.

רונית תירוש: אולי זה גם מסביר למה פתאום התעוררה כל המחאה, כי לא הקימו אותה הרבדים המוחלשים מאד של האוכלוסייה אלא יותר מעמד הביניים שפתאום התחיל להרגיש את כובד המשקל על כתפיו ושיש לו פערים בין רמת הכנסה ממוצעות לרמת הוצאה ממוצע.

רונית תירוש: לכן אני כבר מקדימה ואומרת שאני מאד מצדיקה את הדרישה של חבר הכנסת עמיר פרץ לסל מוצרים בסיסי מפוקח.

רונית תירוש: חייבים, כי אנחנו מדברים על יותר מ-60% מהאוכלוסייה שניזוקה מעליית המחירים.

רונית תירוש: באשר לגורמים לעליות המחירים ולכתובת שאתה מכוון אליה, שרון קדמי.

רונית תירוש: אתה בעיקר דיברת על הנושא של קמעונאים מול היצרנים או הספקים.

רונית תירוש: זאת אומרת, הראית שבשנים מסוימות הקמעונאים ספגו את עליות המחירים ולא העבירו את זה לצרכן.

רונית תירוש: בשלב מסוים – כן בגלל קלאב מרקט או לא, זה לא משנה - בפסיכולוגיה שלהם הם אמרו – די, לא מסבסדים יותר אף אחד, ועליות – נגלגל על הצרכנים.

רונית תירוש: כך אני מבינה את זה.

רונית תירוש: לא הקדשת מספיק תשומת לב במצגת לממשלה.

רונית תירוש: הסתרת אותה.

רונית תירוש: הזכרת גם את הנושא של מכסים ומסים, אבל אני חושבת שהעליה במסים עקיפים למסים לא פרוגרסיביים פגעה אנושות בצרכן, כחוליה אחרונה בשרשרת, משום שאם מעלים את המס על הבלו אז אוטומטית עולה מחיר החשמל, אוטומטית היצרנים משלמים יותר על המוצר עצמו, שהם מפיקים אותו ואז זה עובר לקמעונאי ועובר לצרכן.

רונית תירוש: כבר הבנו שמנקודת זמן מסוימת – מ-2005 ואילך, או 2007, העליות האלה ישר מוכוונות לצרכן עצמו.

רונית תירוש: אני כן הייתי רוצה לראות במצגת שלך יותר דרישה או יותר מסקנות שהממשלה לוקחת על עצמה כמי שלוקחת אחריות על מהלכים, ולא רק הפרק הזה שרשום בו – מכסים ומסים, בלי להבהיר יותר למה אנחנו מתכוונים.

רונית תירוש: אם הבלו על הדלק הוא מוצר בסיסי להתחיל ייצור של איזשהו מוצר לצרכן, תדגיש את זה ברחל בתך הקטנה.

רונית תירוש: הנושא של מכסים, אמירה אמורפית כזו, ערטילאית – לא מספק.

רונית תירוש: צריך לדבר ספציפית – מה זה סל מוצרים בסיסי שצריך לפקח?

רונית תירוש: זה חלב, סוכר, לחם, קמח, וכו', ומה זה חומר גלם בסיסי שגם עליו צריך פיקוח על הממשלה, לא להעלות אותו בלי הכרה.

רונית תירוש: אני יודעת שיושב ראש הוועדה הגיש הצעת חוק בנושא הזה, של מס על בלו.

רונית תירוש: אני כבר לא מדברת על מסים אחרים.

רונית תירוש: אז אלה דברים בסיסיים שהוועדה צריכה לתת על זה גם תשומת לב וגם דרישה מאד ברורה מהממשלה.

רונית תירוש: זו חכמה קטנה מאד לפנות רק לקמעונאים או לצרכנים והספקים.

רונית תירוש: צריך גם להגיד לממשלה: יש מוצרים בסיסיים – לא מעלים אותם, או מעלים אותם באחוזים כאלה ואחרים מתוך העליות הריאליות במשק העולמי.

רונית תירוש: הדבר האחרון, בקיצור נמרץ – שקיפות המחירים.

רונית תירוש: ברגע שיש על המוצר את המחיר לסיטונאי, לקמעונאי ולצרכן, אנחנו מספיק אינטליגנטיים, הצרכנים, לראות איפה המרווחים ומי גוזר קופון עלינו.

רונית תירוש: הסיפור הזה של "תנובה", מה שהיה אז, היינו מבינים בדיוק מי העלה את המחירים.

רונית תירוש: זה לא הרפתות, זה "תנובה" כקמעונאי.

אריה ביבי: היצרן.

אריה ביבי: יצרן.

רונית תירוש: בסדר.

רונית תירוש: שנראה בדיוק מי גוזר קופון ואיפה עליית המחירים ואז אני חושבת שהיד תרעד מלהעלות כל כך מהר מחירים.

רונית תירוש: אז אני חושבת שבמסגרת החקיקה שהממשלה רוצה להביא, כדאי גם להביא את הנושא של שקיפות מחירים.

אבישי ברוורמן: נקודה ראשונה –הדיון כאן הוא חשוב כי הוא לא היה קורה בלי המחאה החברתית.

אבישי ברוורמן: להוציא עיתון אחד, על פני שנים גם חלק מהאינפורמציה לא היתה לי ידועה.

אבישי ברוורמן: היתה הרגשה שישראל, בסך הכול, כמו שהיה בעבר, לפני 2005, מצב המחירים הוא לא רע.

אבישי ברוורמן: רמת האי שוויון היתה ידועה לכולם, אבל בעיית יוקר המחיה לא היתה ברורה.

אבישי ברוורמן: מדינת ישראל היום היא לא רק המדינה האי שוויונית ביותר במערב, אחרי ארצות הברית, אבל כמובן יש פה את "ישראל יקרה לנו" ואחרים, ואני שמח ששרון קדמי הביא את זה היום קבל עם ועולם: היא מהמדינות היקרות ביותר בעולם המערבי.

אבישי ברוורמן: כשאתה לוקח בחשבון שרמת אי השוויון גבוהה, היא נמצאת במקום הנמוך ביותר.

אבישי ברוורמן: ועכשיו השאלה – מדיניות כוללת, מדיניות של שר האוצר חייבת לכלול כמו שאמר חבר הכנסת פרץ ואחרים פה – גם את מדיניות המכסים, גם את המסים העקיפים, גם מדיניות התחרותיות.

אבישי ברוורמן: כאן התייחסו לתחרותיות.

אבישי ברוורמן: ברור לחלוטין שמדינת ישראל אינה תחרותית.

אבישי ברוורמן: המשפט העיקרי שהוא לא נכון, שחשבנו שבחלקו הוא נכון, שאם רק נוריד מכסים נמצא את עצמנו במצב שאולי נשלם כמובן בכוח עובדים, בירידת כוח קניה, במשבר שיחזק את המשבר בעולמי באמריקה ובארצות הברית שיביא לגידול באבטלה בארצות הברית בשנים הקרובות, אבל ייתן לצרכן סוף סוף את המחירים זולים.

אבישי ברוורמן: וכאן, גם מר קדמי הוכיח לנו שלא דובים ולא יער.

אבישי ברוורמן: בישראל, לצערי, ההצלחה של הגופים הגדולים – האוליגופולים מצד המונופסון והמונופול יצרו חברה כל כך ריכוזית שזה משתלב – בצד אחד, בשוק האשראי, הגדולים מלווים לגדולים גם בבנקים וגם בחוץ אשראי, וכמו שנאמר על ידי חברת הכנסת יחימוביץ, העסקים הקטנים והבינונים בישראל הם אחוז אדיר.

אבישי ברוורמן: אפילו בחלק גבוה יותר מאשר בארצות אחרות.

אבישי ברוורמן: אבל התרומה שלהם לתוצר נמוכה, בגלל החסם של הריכוזיות.

אבישי ברוורמן: ולכן, כאשר באים עכשיו כשיש משבר עולמי, וכמובן שהוא ישפיע על ישראל, שהיא מדינה לא שוויונית, ואומרים: רבותיי, לא לעשות דבר.

אבישי ברוורמן: בוא נחכה עוד כמה שנים.

אבישי ברוורמן: בזמן הצמיחה, המעמד הבינוני והשכבות החלשות שילמו.

אבישי ברוורמן: עכשיו, כששר האוצר לא היה בשליטה ויש גירעון, נעלה מסים עקיפים ושוב ישלמו.

אבישי ברוורמן: ולכן, במקביל, לכל הצעדים הקיימים כרגע איך לשנות את מבנה התקציב, בלי שום מורא צריך להתחיל להיאבק בריכוזיות.

אבישי ברוורמן: ואני אהיה ספציפי.

אבישי ברוורמן: גם אני מודה הרבה מאד לחבריי ב "ישראל יקרה לנו", אנשים שהולכים ועושים את העבודה שלעתים, בעבר, בממשלה לא עשו אותה ובמקומות אחרים, כי כולנו חיינו עם המנטרה שהכול טוב – מה שטוב לחברות הגדולות טוב למדינה.

אבישי ברוורמן: זה לא נכון.

אבישי ברוורמן: דבר ראשון – ההקצאה על המדפים.

אבישי ברוורמן: אני שמח, שרון קדמי, שאתה לוקח את הנושא, אפילו אם אתה חלוץ בעולם, וטוב שכך.

אבישי ברוורמן: אבל יש לי שאלה פה, והשאלה הזו היא דוגמה.

אבישי ברוורמן: יש פה הרבה חברים טובים שלי ואני מסתכל בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: יושב פה רמי לוי.

אבישי ברוורמן: נתנו לי את הדוגמה של רסק העגבניות, הקטשופ – היינץ – 19 שקל, אסם – 18 שקל, וישנו כאן רסק של "פרי גליל", שהוא באיכות מצוינת, והעלות ליצרכן היא 7.5 שקלים ועל המדף הוא יותר מהיינץ.

אבישי ברוורמן: אני שואל למה.

אבישי ברוורמן: האם בגלל שהוא נכנס?

אבישי ברוורמן: אולי אנחנו באמת נמצאים בעולם שבו השחקנים הגדולים לא רוצים לתת ליצרנים קטנים לחדור.

אבישי ברוורמן: היצרנים הקטנים פוחדים כי זה מטה לחמם.

אבישי ברוורמן: ולכן, אחד הדברים, שזה לא רק מספר אלה שמבקרים, הכוח של בקרה ואכיפה, ואתה יודע את זה טוב מאד, הוא ביכולת הענישה, למען יראו וייראו.

אבישי ברוורמן: ולכן צריך גם מדף, ואני שואל שאלה: האם זה קיים במקומות אחרים?

אבישי ברוורמן: מדוע שלא יפורסם מחיר היצרן?

אבישי ברוורמן: אם מחיר היצרן גם היה מפורסם, לא רק המחיר שאתה לוקח mark up, של פתאום אדיר – דווקא על יצרן קטן כדי בעצם למנוע ממנו להתחיל לכבוש יותר מכוח השוק.

אבישי ברוורמן: ולכן – גם מדף, גם שקיפות, גם בירור אמיתי איפה המגבלות האלה.

אבישי ברוורמן: לכן אני באמת הייתי מאד מעוניין ששר האוצר גם יגיע, כי בסופו של דבר החשש שלי הוא שייכנסו פה לפרטים.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא רוצים, אנחנו רוצים שיהיו יצרנים גדולים וגם קטנים.

אבישי ברוורמן: אבל אנחנו רוצים שתהיה פה תחרות, ובישראל אין תחרות.

אבישי ברוורמן: החשש שלי שעוד מעט בגלל פעולות ביטחוניות כל העסק הזה ייגמר בקול ענות חלושה, נושא התחרו ירד, ויבוא שר האוצר ויאמר לנו: רבותיי, יוון וספרד בפתח, שהוא לא ביקר את התקציב ויש לו את הגירעון הגדול ביותר.

דב חנין: אני רוצה להתחיל ולומר, מר קדמי, שאני דווקא מסכים עם חלק מהמסקנות שלכם, אני לגמרי מסכים עם החלק שנוגע לעסקים קטנים ובינוניים.

דב חנין: אני מסכים גם עם ההנחה שיש בעיה עם שוק אוליגרכי לחלוטין, אני בכוונה משתמש במילה הזו.

דב חנין: אוליגרכיה היא מערכת מאד לא יעילה, מאד בעייתית, מאד לא תקינה, גם מאד לא כלכלית.

דב חנין: אני גם מברך על הנכונות שלכם, אם כי אתם עושים את זה בצורה קצת מהוססת, ואני הייתי מציע לעשות את זה בצורה הרבה יותר חדה וברורה, ללכת למהלכים של פיקוח.

דב חנין: מה שאנחנו צריכים זה פיקוח על מוצרי המוצרים.

דב חנין: זה גם המנגנון הפשוט ביותר והעובד ביותר, של פיקוח.

דב חנין: איפה הוויכוח שלי?

דב חנין: הוויכוח שלי מתחיל בשאלות של מתודולוגיה, אבל הוא בעצם מסתיים בשאלות של אידיאולוגיה שהנחתה את עבודת הוועדה הזו.

דב חנין: אתה הפנית את תשומת ליבנו לגרפים רבים ומעניינים ואני מודה לך על המצגת.

דב חנין: הגרפים מספרים סיפור, אבל תמיד צריך לדעת לשאול את השאלות שמאחורי הגרפים, והן השאלות החשובות.

דב חנין: כולנו ראינו בגרף את התמונה הדרמטית של העליה בשנת 2008 והשאלה מה מסביר את העליה הזו.

דב חנין: אתה הפנית את תשומת לבנו לאירועים של קלאב מרקט בשנת 2005.

דב חנין: כשאני לימדתי שיטות מחקר באוניברסיטה, תמיד הסברתי לסטודנטים שלי שמה שצריך לבדוק זה מה עוד קרה, בין 2000 ל-2008, שייצר כזו עליה ב-2008.

דב חנין: השאלה של ההסברים החלופיים היא קריטית.

דב חנין: אם אתה לא בוחן הסברים חלופיים ולא מנסה להפריך אותם, אתה נשאר עם איזושהי הנחה שיכול להיות שהיא נכונה, יכול להיות שהיא תרמה לעניין, אבל יכול להיות שהיא גם שולית.

דב חנין: אם אתה שואל אותי מה קרה לפני 2008, התשובה שלי היא מאד פשוטה, וזו הנחה שצריך לבדוק אותה.

דב חנין: מה שקרה לפני 2008 זה תהליך של כמה שנים, עליה של אידיאולוגיה של קפיטליזם קיצוני וחזירי במיוחד, לשלטון במדינת ישראל.

דב חנין: האידיאולוגיה הזו מחוברת גם לתיאוריה כלכלית שלטעמי אין לה שום קשר עם המציאות, על כל מיני צרכנים רציונאליים עם ידע מוחלט על מה קורה בשוק העולמי ושקיפות מוחלטת שמתנהלת בשוק, שאתה ניגש למוצר במדף ויודע בדיוק כמה הוא עלה ליצרן, כמה הוא יעלה לך, ואיך זה בדיוק נראה בשוק המשוכלל.

דב חנין: חברים יקרים, זה לא עובד כך, זה לא עבד כך ואין לזה קשר למציאות.

דב חנין: אבל כשזו התיאוריה וכשהיא משרתת אינטרסים – אפשר להמשיך ולהחזיק בה.

דב חנין: והאידיאולוגיה הזו של השוק הפרוע והקיצוני ושל הקפיטליזם קיצוני הובילה למהלכים, שבאמת, במרכזם היה שורת הרווח.

דב חנין: הזכירו פה כבר את "תנובה", 2008.

דב חנין: אי אפשר לדבר על מה שקרה בשוק המזון שלנו בלי להבין את השינוי שהיה ב "תנובה".

דב חנין: אני לא אומר את זה מתוך מקום של הגנה על כל דבר ש "תנובה" עשתה בעבר.

דב חנין: אבל בין זה לבין מה שקרה, ש "תנובה" הפכה להיות גוף שמטרתו למקסם רווחים, למשקיעים, לטווח קצר, היה בכל זאת הבדל גדול.

דב חנין: ההתנהגות המופקרת הזו – ואני נותן את "תנובה" רק כדוגמה, יש עוד דוגמאות רבות – כל השוק התחיל להתנהל בצורה כזו.

דב חנין: ובמקביל לדבר הזה, המדינה נסוגה.

דב חנין: המדינה נסוגה – הוצאות מפיקוח של מחירי מזון ב-2006, המדינה נסוגה מהאחריות שלה.

דב חנין: מה שצריך לעשות היום, אם זו הבעיה, והגדרת הבעיה תכוון אותנו לפתרונות.

דב חנין: אם הבעיה מתבטאת בנסיגת המדינה והפקרת תחום המזון כמו תחומים אחרים לשלטון של קפיטליזם חזירי וקיצוני, מה שצריך לעשות זה בדיוק ההפך: להכניס את המדינה חזרה לתמונה.

דב חנין: להסתכל מה המדינה יכולה לעשות.

דב חנין: דיברתי על פיקוח על סל מוצרים קיומי.

דב חנין: אני חושב שזה חיוני.

דב חנין: אני חושב שגם הצעדים שאתם מציעים – הם מחזירים את המדינה, המדינה לא יכולה להסתכל כמשקיפה מהצד ולהגיד שהיא לא מתערבת, שיעשו מה שהם מבינים.

דב חנין: אני רק קורא לכם לעשות צעדים הרבה יותר נמרצים ונחרצים בכיוון הזה.

דב חנין: אם המדינה לא תהיה מעורבת, ההפקרות תימשך.

דב חנין: צעד אחרון שהגיע הזמן לעשות אותו, ולו תהיה השלכה מאד מידית ומהירה על מחירי המזון - הורדת המע"מ.

דב חנין: תורידו מע"מ על מוצרי מזון.

דב חנין: השיטה של מס אחיד ועקיף היא שיטה רגרסיבית ובעייתית.

דב חנין: אפשר לשנות בתחום הזה ואפשר לעשות את זה כבר עכשיו.

אריה ביבי: בגלל לוח הזמנים הקצר אהיה קצר.

אריה ביבי: אני רוצה לומר דבר אחד – אני פה, כסגן איגוד לשכות המסחר, ואני במקרה בדברים האלה גם מרבה מאד - - גם אני משתמש בניסיוני הרב כמנכ"ל המכס והמע"מ, כמי שהפעיל כמה תכניות חשיפה, חשיפת המשק הישראלי בשנות ה-90 שהביאו לשינוי דרמטי גם למשק וגם לתעסוקה במדינת ישראל.

אריה ביבי: תוצאות ראינו בירידה גדולה מאד של מחירים ברוב המוצרים שהיו במדינת ישראל, בהורדת המכסים.

אריה ביבי: ראשית אני רוצה לומר למר קדמי, בעיקרון אני חושב שהדוח שלכם הוא דוח מאוזן.

אריה ביבי: אנחנו, כמגזר שמייצג חלק גדול במדינת ישראל אומרים שיש אפשרות לחיות עם ההמלצות האלה.

אריה ביבי: יש בה יותר מדי רגולציה ויותר מדי התערבות, התערבות במדף – עוד מעט גם נקבע את גובה המדף, ובסוף גם נקבע מה יאכלו לארוחת הבוקר.

אריה ביבי: אתה כבר אמרת - לא קיים בעולם.

אריה ביבי: אני חושב שזה גם לא ישים.

אריה ביבי: בעיקרון, התפיסה מקובלת עלינו אם לא ישנו אותה.

אריה ביבי: אני רוצה לומר דבר מרכזי – חלק גדול מהתחרות יכול להיווצר במוצרי מזון רק בהורדת מכסים.

אריה ביבי: יש הרבה מגבלות ביבוא מזון במדינת ישראל: תובלה, כשרות – נושא שמייקר מאד ומקטין את כמות המוצרים שאפשר לייבא.

אריה ביבי: רוב שוק המזון יישאר במדינת ישראל אבל הייבוא זה מנגנון ודאי להורדת מחירים.

אריה ביבי: לוקח שנה או שנתיים והמחירים יורדים.

אריה ביבי: מוצרים שייבאו לכאן – בשר בקר טרי, כבש, טונה - - הטיעון הזה של מקומות עבודה, תמיד קיים.

אריה ביבי: כשעשו את החשיפה, ואני הייתי אז מנכ"ל המכס והמע"מ ב-1993, שיירות של יצרנים עמדו בדלת ואמרו: נתמוטט, לא תהיה עבודה, מה יקרה – מה יקרה.

אריה ביבי: אם אתה עושה את זה בצורה מתונה לאורך שנתיים-שלוש או ארבע, ושוקל כל דבר, מה שקורה הוא ש-200 אלף או מיליון איש נהנים מירידת המחירים, וזה בסך הכול השורה התחתונה, שכמה שיותר אנשים ייהנו מהורדת המחירים וחלק מהמפעלים שנפגעים – מתייעלים.

אריה ביבי: 70-60 אחוז שלהם מוצאים או בהתייעלות מקומות עבודה אחרים ומיליוני תושבי מדינת ישראל נהנים מהורדת מחירים.

אריה ביבי: האיום הזה כל פעם קיים.

אריה ביבי: תורידו מכסים, מפעלים, תעסוקה, פרנסה.

אריה ביבי: אנחנו קודם כל דואגים ל-7 מיליון תושבי מדינת ישראל.

אריה ביבי: זו הדאגה העיקרית שלנו.

אריה ביבי: אחר כך אנחנו יורדים בדאגה.

אריה ביבי: כל מי שמאבד מקום עבודה – זה חשוב.

אריה ביבי: אבל כולם צריכים ליהנות בסופו של דבר מזה.

אריה ביבי: ולכן, המדיניות הזו היא נכונה.

אריה ביבי: אנחנו, בלשכת המסחר מאמצים חלק גדול.

אריה ביבי: אנחנו רואים מה קרה בשנים הקודמות במינון, באחריות, לאורך זמן, לא על הכול, אי אפשר גם על הכול.

אריה ביבי: בסופו של דבר הצרכן הישראלי ייהנה מזה.

אריה ביבי: וזאת המטרה.

אריה ביבי: בנושאים האחרים – רשתות השיווק, מתחי הרווחים, אני חושב שמה שקרה בשנה האחרונה מלמד שההשפעה הגדולה ביותר על המחירים היא של הצרכן עצמו.

אריה ביבי: אם לפני שנתיים היו באים לרשת השיווק, לוקחים עגלה ומעמיסים, מקבלים את התלוש ומשלמים, בשנה האחרונה רואים את המחירים, מי שזול מוכר יותר ומי שיקר מוכר פחות, רואים את זה בתוצאות העסקיות של הרשתות, וזו התחרות הכי נכונה והכי אמיתית.

אריה ביבי: כלכלה לא צריכה להיות סגורה, נעולה.

אריה ביבי: הרגולציה פה, במדינת ישראל היא מהגבוהות ב- OECD, צריך להיזהר מעודף רגולציה.

אריה ביבי: היא עולה כסף ובסופו של דבר הצרכן משלם את זה.

אריה ביבי: אני רוצה לסכם את דבריי.

אריה ביבי: המדיניות, אם היא לא תשתנה בדרך, הוועדות בכנסת יקבלו, ועדת הכספים – יקבלו, הדוח של ועדת קדמי מאוזן בסך הכול.

אריה ביבי: אם לא ישנו אנחנו תומכים.

אריה ביבי: הדרך של הורדת מכסים היא הנכונה, ולא תהיה פגיעה גדולה בתעסוקה.

עפו אגבאריה: לא הופתעתי לדעת שהרפת הישראלית נותנת את התנובה הכי גבוהה, אבל אני גם לא מופתע שהגבינה הישראלית יותר יקרה מאשר בגרמניה.

עפו אגבאריה: לך תקנה את אותן גבינות או נקניקים, ותופתע שבישראל זה פי שניים, מינימום, וכבר אמרו האנשים את הדברים לפניי, וזה גם מניסיון אישי.

עפו אגבאריה: גם קראתי את הדברים האלה בעיתון, כאשר אנשים אחרים חוו את החוויה הזו.

עפו אגבאריה: אני רוצה לדבר על זה שאני פה מייצג את הפריפריה ואת האוכלוסייה הערבית.

עפו אגבאריה: לצערי, לא שמעתי ולו ברמז שיש איזה פתרון במגזר הערבי, למרות שאני שמח שיש עידוד לעסקים קטנים, בינוניים וזעירים.

עפו אגבאריה: יחד עם זאת אנחנו יודעים שהאוכלוסייה הערבית, שהיא אוכלוסייה חלשה שגרה בפריפריה, ואם אני אשווה מחירים – למשל באום אל פאחם ובחדרה, אשתי עובדת בחדרה והיא קונה גם באום אל פאחם וגם בחדרה.

עפו אגבאריה: תופתע שבחדרה יותר זול, בהרבה דברים.

עפו אגבאריה: האם שם יש פיקוח או אין?

עפו אגבאריה: האם צריך לעשות את הפיקוח הזה?

עפו אגבאריה: לא שמעתי ממר קדמי איך לעשות את הדברים האלה במגזר, שאם ניקח את האוכלוסייה הזו שהיא גם עניה, אפילו – מתחת לקו העוני, והיא מהווה 20% מכלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: דבר שני, ידוע שיש הרבה כפרים שיש בהם פוטנציאל חקלאי.

עפו אגבאריה: הפוטנציאל החקלאי הוא בעצם ברפתות או בדירי עיזים, כבשים.

עפו אגבאריה: אז משום מה אין בתכנית שלכם גישה או פתרון לדברים אלה.

עפו אגבאריה: מדוע אי אפשר לעשות בכמה כפרים שיהיו רפתות, אם זה לצרכי בשר, ואם זה לצרכי חלב, בפיקוח המדינה, בסבסוד ועידוד המדינה.

עפו אגבאריה: זה מצד אחד נותן תעסוקה ומצד שני יכול להוזיל מחירים.

עפו אגבאריה: בקשר לעסקים הקטנים - קיימים במגזר הערבי פה ושם עסקים קטנים – מדוע אי אפשר לעשות את הדברים האלה קצת יותר ממוסדים שאפשר באותה תכנית שאתה אומר לעודד את העסקים הקטנים וגם להסדיר את הדברים האלה?

עפו אגבאריה: מה תכנית הממשלה לגבי הדברים האלה שהזכרתי בקשר לאוכלוסייה הערבית?

עפו אגבאריה: ידוע לך שיש את האנשים הזעירים, אין מיליונרים.

עפו אגבאריה: רק לפני שבוע היה דוח על 500 מיליארדרים במדינת ישראל.

עפו אגבאריה: מתוכם – ערבי אחד בתחום הבניין.

עפו אגבאריה: לא בתחום המזון או משהו אחר.

עפו אגבאריה: האם זו לא הדרה?

עפו אגבאריה: איך הממשלה תקבל איזושהי החלטה לגבי הדברים האלה ולגבי האוכלוסייה הזו, איך לקדם את הדברים?

עפו אגבאריה: וזה קיים.

עפו אגבאריה: קיימים הרבה כפרים שיש להם את הפוטנציאל – אם זה בנגב, ואם זה בגליל, שיש להם עדרי צאן.

עפו אגבאריה: רק מה?

עפו אגבאריה: צריך לתת להם את האישורים הנכונים, בזמן הנכון, לתת להם את הטריטוריה הנכונה, ולא רק להרוס את הדירים והרפתות שכאילו לא קיבלו רישיון.

עפו אגבאריה: אז בוא, תנו להם רישיון.

עפו אגבאריה: תסדרו אותם בצורה כזו שהתוצר שלהם יהיה גם כן בתוך התוצר הכללי של המדינה, וזה רק יכול להוריד עוד את המחירים ובמיוחד לאוכלוסיות הנחלשות האלה.

איל עופר: אני חושב שיש כאן נטייה מסוימת להתמקד בקצוות.

איל עופר: יש מי שמדבר על החלשים, ואתה עכשיו דיברת על הקצה של עשירים.

איל עופר: הבעיה שאנחנו ניצבים מולה היא הבעיה של האמצע.

איל עופר: חבל שחברי הכנסת חנין, יחימוביץ ופרץ לא נמצאים כאן אתנו.

איל עופר: אני מבקש שהפרוטוקול יציין הם לא חיכו לשמוע את מה שאנחנו, הקהל, רצה להגיד.

איל עופר: קודם כל, בואו נסתכל על מחירי הסחורות.

איל עופר: יש פה גרף של מחירי הקפה בעולם.

איל עופר: זה נכון למרץ 2012, בירידה מהשיא, ואני יכול להגיד לכם שהיום זה עוד יותר נמוך.

איל עופר: גם מחירי הקקאו בעולם הם בשפל.

איל עופר: בדקתי את זה בשקלים.

איל עופר: שלא יבואו ויספרו לנו שמעמיסים עלינו את העלויות.

איל עופר: מחירי הסחורות בעולם עולים ויורדים, מה שקורה – יש לי פה את מחירון "שטראוס", למשל, ויושב לידי רמי לוי והוא יוכל להגיד.

איל עופר: המחיר של 200 ג' קפה עלית במחירון הוא 31.70.

איל עופר: זה לא המחיר שבו מוכרים.

איל עופר: זה בדיוק אותו סיפור כמו הספרים – שמים מחיר ואחר כך מעלים או מורידים עם כל מיני מבצעים.

איל עופר: זאת הדרך שבה מבלבלים את הקהל.

איל עופר: אני אישית, ויתקן אותי כבוד המנכ"ל – שמעתי אותו אומר שאין שקיפות מחירים בישראל.

איל עופר: מבלבלים אותנו בצורה אינסופית כמעט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בדרך כלל אם יש מחיר ויש מבצע - -

איל עופר: בעזרת זה שהם שמים מחיר גבוה במחירון, המחיר המומלץ לצרכן הוא המלצה בלבד, ואז מה שהם עושים – הם מעלים ומורידים כל הזמן.

קריאה: - - -

איל עופר: עיתונאים שיושבים פה לידי לא יכולים לעקוב אחרי המבצעים והם מבלבלים אותם.

איל עופר: ביטול של מבצע הוא העלאת מחיר.

איל עופר: אף אחד לא יכול לעקוב אחרי זה.

איל עופר: מה שקורה הוא שמראש שמים את המחיר המומלץ לצרכן במחיר לא ריאלי, שלא מוכרים בו.

לאה ורון: אלה דברים שהוצגו לוועדה בדיון ב-7 לנובמבר, 2011- יצירת בלבול אצל הצרכן לגבי המחיר, אי בהירות לגבי מבצעים - - -

איל עופר: אנחנו שמחים שזה הוצג.

איל עופר: אני רוצה להפנות לשתי נקודות עובדתיות.

איל עופר: אם מסתכלים על הדוח בעמוד 20, בגרף – עליות המחירים התחילו ב-2005.

איל עופר: כל חברי הכנסת שאמרו פה שהעליות התחילו ב-2008, אני מציע שתסתכלו על הגרף בעמוד 20.

איל עופר: נכון שהגרדיאנט נהיה יותר חד ב-2008, אבל העליות עצמן התחילו ב-2005.

איל עופר: הדוח גם מציין בפירוש את העובדה שהריכוזיות, הן מבחינת שטחי מדף והן מבחינת מכר כספי – עלו בדיוק בין 2005 ל-2008.

איל עופר: "שופרסל" ו "מגה" הפכו להיות 68% משטח המדף, 64% מהמכר הכספי.

איל עופר: הדברים האלה, רבותיי, משפיעים.

איל עופר: הדוח גם אומר עוד דבר – שכל השינויים האלה של המבנה האוליגופולי, יצר שינוי משקל חדש במשק, שבו כוחם היחסי של החקלאים והצרכנים ירד.

איל עופר: הייתי מוסיף גם את היצרנים הקטנים.

איל עופר: מי שנפגע זה אלה שבקצוות – הצרכן מצד אחד, היצרן הקטן מצד שני, והחקלאי.

איל עופר: מי שבאמצע, היצרנים הגדולים והמשווקים – הם אלה שהשתלטו על השוק.

איל עופר: אני רוצה לומר רק עוד נקודה אחת בנושא הזה של המונופולים.

איל עופר: יושבים כאן הרבה מאד חברי כנסת שקוראים לעצמם חברתיים ודואגים לתעסוקה.

איל עופר: צריך להבין דבר פשוט: מונופול הוא בהגדרתו דבר שפוגע בתעסוקה.

איל עופר: מונופול יש לו אינטרס להזיז את המחיר כמה שיותר גבוה, לנקודה הכי גבוהה בעקומת הביקוש, ששם הביקוש יורד אבל המחיר עולה, ומצד שני הוא מצמצם את ההוצאות שלו.

איל עופר: הוא מייצר פחות.

איל עופר: זאת אומרת שהמונופול תמיד מביא את הדברים – ויש לי פה עקומות ביקוש, וחבר הכנסת ברוורמן עשה על זה את הדוקטורט שלו, ויכול להסביר למי שהוא רוצה: מונופול תמיד רוצה לצמצם את הייצור.

איל עופר: מה שחונק את המדינה הזו - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אם יש ביקוש?

איל עופר: גם אם יש ביקוש, ואני יכול להראות לך את זה בעקומות היצע וביקוש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - -

איל עופר: מונופול מביא את המחירים לנקודה שקוראים לה ביקוש מצרפי מקסימלי, ושם, בנקודה הזו, המחירים הם גבוהים.

איל עופר: אני יודע שאת חולקת עלי אבל אני מוכן לתת דוגמאות.

איל עופר: המונופול מעוניין לייצר כמה שפחות גם אם יש ביקוש.

איל עופר: זה טבעו של מונופול, כי שם הוא מרוויח הכי הרבה.

איל עופר: הנקודה היא שמה שקורה - ברגע שיש אתה המחירים הגבוהים האלה, הם פוגעים בתעסוקה, פוגעים בביקוש, פוגעים בכל הכלכלה.

איל עופר: המחירים הם אלה שחונקים את הכלכלה הישראלית, והמונופולים האלה הם אלה שחונקים גם את הכלכלה, גם את המחירים.

איל עופר: זה לא מקרי שהיום לחברת "שטראוס" לדוגמה – יש לה יותר עובדים בחו"ל מאשר בארץ.

איל עופר: כי שם יש לה שווקים תחרותיים, שם היא נאלצת למכור במחירים יותר נמוכים, שם הנצילות במפעלים יותר גבוהה, וזה מופיע בדוחות שלהם.

איל עופר: הגיע הזמן שנבין שבמדינת ישראל מה שגרם לכל התופעה הזו היא המונופולים והריכוזיות, ומה שחסר בדוח שלך, מר קדמי, זה פירוק המונופולים.

איל עופר: פירוק של הריכוזיות שחונקת לחלוטין את מדינת ישראל.

איתן כבל: קודם כל הערה קטנה – לתת ציונים לחברי כנסת זה בסדר, על כך שהם הלכו.

איתן כבל: אני מבין את זה - -

איל עופר: אנחנו הציבור.

איל עופר: אנחנו באנו לפה, בהתנדבות.

כרמל שאמה-הכהן: יש דבר אחד שצריך להבהיר – יש כמה ועדות שמתנהלות במקביל, ואני מניח שהח"כים עזבו לישיבות אחרות.

איתן כבל: זה לא שהם נסעו הביתה.

איל עופר: יש לנו הזדמנות מאד קטנה להביא את דבר האזרחים בפני חברי הכנסת.

איל עופר: הזדמנות נדירה.

כרמל שאמה-הכהן: ההנחה היא שחברי הכנסת קוראים את הפרוטוקול של הדיון.

איל עופר: והיו לנו דברים ענייניים להגיד ביחס לדברים שהם אמרו.

איתן כבל: אדוני היושב ראש.

איתן כבל: בסוף, אנחנו גם צרכנים, בסופו של עניין.

איתן כבל: אני יכו לומר לכם עוד לפני הדוח המלומד של ועדת קדמי, שעשתה, בסך הכול, עבודה טובה מאד.

איתן כבל: אם אנחנו מסתכלים על השוק בישראל, ואולי הבולטות הכי גדולה של הכשל היא בשוק המזון – זה מתחלק לשניים: אל"ף, חזירות, ובי"ת- הם יכולים.

איתן כבל: לפני שאנחנו עוסקים בעקומות ובשאלות גדולות, זה שילוב של חזירות והיכולת.

איתן כבל: אין כמעט נושא שלא עלה במשך השנים כאן על ידי חברי כנסת בוועדה הזו.

איתן כבל: סימון מחירים, יבוא, יצוא, שיעורים במבוא לכלכלה ובשיווק.

איתן כבל: ותמיד זה בלתי אפשרי.

איתן כבל: אתם זוכרים את הקרב על הסימון?

איתן כבל: אמרו שהשוק יתמוטט.

איתן כבל: אין כמעט עניין שאנחנו לא מביאים אותו לכאן וזה מתחיל מכך שהשוק יתמוטט.

איתן כבל: בואו נלך למקומות אחרים.

איתן כבל: האם זה רק שם?

איתן כבל: מה קרה בשוק התקשורת?

איתן כבל: עזבו את מה שקורה בימים האחרונים.

איתן כבל: הרי פתחנו שוק כדי שתהיה תחרות, ואחרי התחרות התברר לא רק שאין תחרות אלא שהצרכנים נדפקים על שמאל ועל ימין.

איתן כבל: אין כמעט עניין במשק הישראלי, זו לא רק שאלה של יבוא.

איתן כבל: קח את התחרות בין YES ל- HOT.

איתן כבל: שם אין צורך לייבא.

איתן כבל: יש פה את ה-100 ומשהו ערוצים וגם פה.

איתן כבל: אז מה?

איתן כבל: הצרכן מרגיש שהוא נמצא במקום אחר?

איתן כבל: לכן אני אומר את זה קודם כל, מנקודת המבט שלי, ואני אחד שמסתכל ובודק ופעיל מאד בנושאים הצרכניים פה.

איתן כבל: זה מקומם אותי פעם אחר פעם.

איתן כבל: והממשלה, הממשלות – זה לא שהכשל התחיל ב-2005 עם ראש הממשלה לשעבר אולמרט.

איתן כבל: יותר מכך אני אומר לכם: יש לנו גם זכרו קצר.

איתן כבל: דבר הוא לתקופתו.

איתן כבל: יש כאן נרטיב של מערכת יחסים של צרכנים מול יצרנים.

איתן כבל: לפני 10 שנים לא בכינו?

איתן כבל: בכינו בצורה אחרת.

איתן כבל: אז אולי לפני 5 שנים כוח הקניה, בנקודת זמן מסוימת היה יותר טוב, אז לאנשים היה יותר קל לקנות, אבל רמת המחירים בישראל היא בלתי סבירה כמעט בכל תחום ועניין.

איל עופר: יש פה את דוח מרכז טאוב וגם הדוח של קדמי מאשר: היינו 10-20% מתחת לממוצע ה- OECD והיום אנחנו 10-20% מעל ממוצע ה- OECD.

אריה ביבי: השאלה היא למה.

איל עופר: לכן, מה שאנחנו אומרים - כדי להתאים את עצמנו חזרה למה שהיינו, אנחנו צריכים לרדת 30-40%.

איתן כבל: המבחן- ואני מדבר על הרבה נושאים שקשורים לנושאים צרכניים.

איתן כבל: במערכת יחסים זה לא רק שגר ושכח.

איתן כבל: מספר הרפורמות שנעשו כאן כדי להתמודד עם עניינים כאלה ואחרים, הוא באמת עצום, ב-10 השנים האחרונות.

איתן כבל: בסופו של עניין אני לא רוצה עודף רגולציה.

איתן כבל: אני מסכים אתך גם בעניין הזה, אריה.

איתן כבל: אבל בסופו של דבר הממשלה מתפרקת מהעניין.

איתן כבל: נדמה לה שהיא נותנת לשוק לעשות את הפעולה שלו, אבל השוק, לא רק שלא עושה את הפעולה שלו – אבל אתה אומר לעצמך – לעזאזל, אולי לא היינו צריכים לעשות את הרפורמה הזו, כי אם היינו משאירים את זה כמו שזה היה, אולי הצרכן היה יוצא נשכר.

איתן כבל: זו התחלה, אבל בסופו של דבר נדרשת מעורבות של הממשלה ביום שאחרי קבלת ההחלטות, תודה.

אהוד פלג: יוקר המחיה מושפע משלושה גורמים עיקריים – קיומה של תחרות בשוק, שקיפות וגילוי נאות ויכולת השוואה והשוואה בפועל של הצרכנים.

אהוד פלג: או שהגורמים האלה מתקיימים בשוק, או שהממשלה צריכה להתערב, כי אחרת המחירים עולים.

אהוד פלג: דוח קדמי חושף בצורה יפה שלושה דברים: 1.

אהוד פלג: השוק לא היה תחרותי 2.

אהוד פלג: הממשלה לא התערבה 3.

אהוד פלג: כתוצאה משני אלה – רמת המחירים עלתה בישראל בצורה בלתי סבירה, בעשרות אחוזים.

אהוד פלג: חבל רק שהדוח לא מציין דיונים שונים בכנסת וקריאות שונות של המועצה לצרכנות ושל רשות ההסתדרות לצרכנות במהלך השנים על כך שרמת המחירים עולה ונדרשת התערבות.

אהוד פלג: אפשר לקרוא לזה – לבכות על חלב שנשפך.

אהוד פלג: אנחנו קוראים לזה: לבכות על חלב שנשכח, ובכל מקרה, על מחירו.

אהוד פלג: מה שבעיקר היה חסר זה יד על הדופק ובמקרה הצורך – התערבות ממשלתית.

אהוד פלג: אז מה צריך לעשות עכשיו?

אהוד פלג: קודם כל, הוועדה ממליצה על צעדי תיקון מעשיים, לגבי כל אחד מהגורמים שתורמים ליוקר המחיה.

אהוד פלג: אפשר להתחיל להתווכח אם ההמלצות האלה מספיקות או לא.

אהוד פלג: יכול להיות שהן לא מלאות.

אהוד פלג: למשל, בתחום של פיקוח – המועצה לצרכנות המליצה בפני ועדת קדמי על מוצר עוגן בפיקוח בכל קטגורית מזון בסיסית.

אהוד פלג: חבל שהדבר הזה לא אומץ ובמקום זה הולכים רק על דיווח.

אהוד פלג: אבל מה שאנחנו מציעים זה להתחיל ליישם מיד, באופן נחוש ויעיל ומהיר, בשלושה תנאים: התנאי הראשון, ליישם את ההמלצות כמכלול.

אהוד פלג: לא ללכת למקומות שנוח, אלא ליישם הכול ולהקצות לזה משאבים מתקציב המדינה.

אהוד פלג: דבר שני – לקיים את אותה יד על הדופק, לקיים מערך פיקוח ובקרה שוטפים על השגת היעדים של קידום התחרו כדי לתקן בזמן אמיתי מדיניות שגויה או לא מספקת.

אהוד פלג: ודבר שלישי – דיווח רבעוני לוועדה הזו, אדוני, על הורדת רמת המחירים שהיא היעד, שהיא מבחן התוצאה, בעקבות הצעדים שננקטו, כי אם לא ירדו המחירים נדע, נדע במבחן התוצאה שהמדיניות אינה מספקת ושנדרשים צעדים נוספים.

נינו אבסדזה: אני חייבת לומר שאני סקפטית לגבי כל הדוחות, למרות שיש דברים שאני מסכימה עם קדמי.

נינו אבסדזה: ראינו מה קרה עם דוח טרכטנברג.

נינו אבסדזה: בא לי להגיד על הדוח – זכרונו לברכה.

נינו אבסדזה: מה שראינו בסופו של דבר – אנחנו יוצאים החוצה, ובמרכז תל אביב אני רואה דירות שהן מוזלות כתוצאה ממחאה חברתית – החל מ – 1,5 מיליון שקל.

נינו אבסדזה: נו, באמת.

נינו אבסדזה: זה מה שאנחנו רואים מכל הדוחות, לצערי הרב.

נינו אבסדזה: אני מסכימה עם חבר הכנסת כבל – דוחות זה לא עוזר.

נינו אבסדזה: יש לנו עסק עם חזירות קפיטליסטית לא נורמלית, אצלנו זה הרבה יותר גרוע מאשר באמריקה כולה.

נינו אבסדזה: מצד שני את הפסיכולוגיה של הצרכן – ככה גידלו אותו: ככה זה בארץ.

נינו אבסדזה: רוצה או לא רוצה – אנחנו מדינה מיוחדת, אז אתה תשלם ובסופו של דבר אנחנו משלמים.

נינו אבסדזה: מה הדרכים?

נינו אבסדזה: הוזכר כאן שהמחירים היו 20% פחות מאשר ב- OECD ועכשיו הם 20% יותר מאשר ב- OECD.

נינו אבסדזה: אתה יודע מה?

נינו אבסדזה: גם זה לא נכון.

נינו אבסדזה: תשווה עכשיו בין המשכורות שלנו למשכורות באירופה, אז אתה תראה שאנחנו 40% כנראה יותר.

נינו אבסדזה: איפה אנחנו נמצאים?

נינו אבסדזה: קפיטליזם חזירי לא נורמלי, ריכוזיות – שני דברים שבדרך כלל לא אמורים ללכת יחד.

נינו אבסדזה: אף אחד כנראה לא אוהב רגולציית יתר אבל במצב הנוכחי שלנו כנראה אין ברירה.

נינו אבסדזה: דוגמה לא מתחום המזון – מתחום התעופה.

נינו אבסדזה: היתה חברה אחת שטסה במסלול אחד, כרטיס עלה 500 דולר.

נינו אבסדזה: פתחו את השמים, הכניסו חברה שניה, כמה עולה הכרטיס?

נינו אבסדזה: 650 דולר.

נינו אבסדזה: ברגע שיש שתי חברות, נכנסה חברה שלישית – זה נשאר ב-600 דולר.

נינו אבסדזה: שמישהו יסביר לי, וכל זה קורה במהלך של פחות משנה.

נינו אבסדזה: אתה לא יכול להגיד שמחירי הדלק כל כך עלו ובגלל זה זה כך.

נינו אבסדזה: מ-500 אנחנו מגיעים ל -650 דולר, בזה שהתחרות נפתחת, אז כנראה יש פה סוג של בעיה שדורש פיקוח ושבירת המונופולים.

נינו אבסדזה: אני לא יודעת עד כמה אפשר להיות אופטימיים אבל בלי שבירת המונופולים הגדולים, לצערי הרב לא נתקדם.

נינו אבסדזה: יש את הבעיה הפסיכולוגית באמת שככה זה וזה לא יכול להשתנות.

נינו אבסדזה: אולי נצליח לשנות משהו.

רמי לוי: אני שמעתי שרוצים לעזור פה לעסקים הקטנים והבינוניים.

רמי לוי: זה מאד נחוץ, אבל צריך לעשות את זה בצורה נכונה ואמיתית.

רמי לוי: שמעתי שאתה רוצה לתת מדף ליצרן קטן ובינוני.

רמי לוי: אני באופן אישי נותן לו.

רמי לוי: אם לא נייצר לו ביקוש, איפה שיש ריכוזיות – ששם הפרסום, אם תשים לב- טלוויזיה, מי \

רמי לוי: מפרסם?

רמי לוי: היצרנים הגדולים.

רמי לוי: זה לא שהיצרנים הקטנים לא נמצאים אצלי על המדף, אבל פשוט אין לו ביקוש.

רמי לוי: אני רוצה להציע שיתנו ליצרנים הקטנים תקציב לפרסום במקומות כמו טלוויזיה ועיתונות.

רמי לוי: ברגע שנייצר ביקוש, נייצר תחרות.

רמי לוי: ביקוש והיצע בסופו של דבר זה אל"ף בי"ת של תחרות.

רמי לוי: זה נחוץ.

רמי לוי: אם נעשה את זה נראה תחרות בין הקטנים והבינוניים מול היצרנים הגדולים.

רמי לוי: דבר שני – אני חושב שבאמת צריך להוריד מחירים, אבל כדי להוריד מחירים צריכים לבדוק את הדבר מהיסוד.

רמי לוי: היסוד שלנו יקר: הדלק, החשמל, המים, הארנונה.

רמי לוי: בירושלים ארנונה יקרה יותר מאשר השכרת חנות.

רמי לוי: משלמים 7 דולר למטר ארנונה בירושלים, אתה רוצה לשכור חנות – עולה לך 5 דולר.

רמי לוי: כל עלויות התפעול האלה מחייבות אותך לעבוד על רוח גולמי גבוה.

רמי לוי: כשמדברים פה על להוריד 20 ו-30 אחוז – כולם רוצים, השאלה אם אפשר.

רמי לוי: אפשר, אם הולכים בשרשרת הנכונה.

רמי לוי: זה קודם כל הסקטור הציבורי - לבטל ביורוקרטיה.

רמי לוי: קודם כל.

רמי לוי: איפה שיש ריכוזיות – ארנונה, חשמל, מים וכל הדברים האלה, ששם הוא מרים את המחיר מתי שהוא רוצה ואיך שהוא רוצה.

רמי לוי: ומי סובל מזה?

רמי לוי: אותם אנשים שבסופו של דבר צריכים לנהל את העסק שלהם ולהתייעל.

רמי לוי: ובסקטור הציבורי לא מתייעלים.

רמי לוי: אם תיקחו רשויות מסוימות, לדוגמה – אין שנה שלא מעלים את הארנונה ב 2-3%.

רמי לוי: ב-2011 ראינו מחירים יורדים, ולא ראיתי שהארנונה יורדת במדינת ישראל.

רמי לוי: כולם צריכים להיות אחראים וצריך להוריד מחירים, אבל צריכים לעשות את זה בצורה אמיתית ולא באמירות פופוליסטיות.

רמי לוי: נניח שאומרים שצריך להוריד את המחירים ב- 20%.

רמי לוי: אני מסכים, אבל אם איזו רשת מסוימת מרוויחה 22% רווח גולמי, יש לה עלויות תפעול של 18%, נניח, היא לא יכולה לעשות הנחה של 205 כי היא תגיע לפשיטת רגל.

רמי לוי: אז בואו נהיה ריאלים.

רמי לוי: כולם צריכים לקחת את כולם בידיים, אבל לעשות את זה בצורה אמיתית.

רמי לוי: חברה', 1 ועוד 1 זה 2, ולא 2 ורבע.

רמי לוי: זה מה שאני רוצה להגיד.

יעקב מרגי: אני יושב ראש פורום המכולות והמינימרקטים.

יעקב מרגי: דבר ראשון, אנחנו דיברנו פה על פריפריה ואנשים חלשים.

יעקב מרגי: אני רוצה שתדעו שגם ברמת גן, גבעתיים ותל אביב יש אנשים נצרכים קטנים שלא גומרים את החודש, שזקוקים לחנויות הקטנות.

יעקב מרגי: אני, למשל, בעל חנות מכולת.

יעקב מרגי: אנחנו עושים איזשהו מאבק חברתי, וכל האנשים שקונים אצלנו, רושמים אצלנו – לא בגלל שאני יותר זול, אני לא יכול להיות יותר זול.

יעקב מרגי: הם באים בגלל השירות שלנו, בגלל הדברים שאנחנו נותנים.

יעקב מרגי: ולי יש פתרון מצוין למחירים.

יעקב מרגי: למשל, "מי עדן".

יעקב מרגי: דיברתם על "קוקה קולה", על "עין גדי".

יעקב מרגי: יש עליו מחיר מרבי – 12 שקל, ואף אחד לא ימכור יותר.

יעקב מרגי: אם על מוצר אחד בכל קטגוריה יהיה מחיר מרבי, אולי יעשו עליו הנחות וימכרו אוו בפחות, אבל לפחות הצרכן הקטן, האישה הזקנה שעושה אצלי הזמנה, היא לא יכולה ללכת לסופרמרקט ואין לה אינטרנט.

יעקב מרגי: היא ממש תלויה בי, שאביא לה, אקח.

יעקב מרגי: יש לנו כל כך הרבה כאלה.

יעקב מרגי: אתם לא תאמינו כמה אנשים מסכנים גרים בלב העיר.

יעקב מרגי: לא חייבים ללכת לשדרות.

יעקב מרגי: אם הם ידעו שזה המחיר הסופי שמותר לגבות מהם – הם לא יידפקו.

יעקב מרגי: מה שקורה עכשיו, שברגע שהולכים על כל החנויות הקטנות – אני התחלתי כבעל חנות מכולת לעשות מאבק.

יעקב מרגי: הצטרפו אלי כל בעלי המרקחת הפרטיים, הקטנים, כל חנויות הספרים הקטנות, בעלי חנויות אופטיקה.

יעקב מרגי: האם אומרים: הגדולים, שהם בסך הכול תאגידים, דורסים אותנו.

יעקב מרגי: כל הרשתות, מה שהם רוצים זה לרמוס את כל השדרה המרכזית של בלעי העסקים הקטנים.

יעקב מרגי: ברגע שאנחנו ניגמר, למרות שאנחנו קטנים, אנחנו נותנים מאבק ושטחי מדף בחנויות הקטנות שלנו.

יעקב מרגי: אנחנו פשוט נרמסים.

יעקב מרגי: אני אתן דוגמה של חנויות שעוברות על החוק, שלחוק עצמו אין כוח לפגוע בהן – כמו AM PM, "טיב טעם", אנשים שעוברים על חוק שעות עבודה ומנוחה, פוגעים בחוק, החוק בשבילם הוא רק המלצה.

יעקב מרגי: הם עברייניים סדרתיים, וכל החנויות הקטנות שאנחנו נרמסים תחתיהם – לא במחיר אלא רק בשעות עבודה ומנוחה, אנחנו נגמרים מתוך זה.

יעקב מרגי: כשאנחנו נסגור את החנויות הקטנות שלנו אנחנו פשוט נהפוך להיות נצרכים או נהפוך להיות נטל על הכלכלה בישראל.

יעקב מרגי: צריך לחשוב על העסקים הקטנים, אנחנו אנשים שעובדים, אנחנו מחזיקים עובדים.

יעקב מרגי: זה פשוט לא יאומן איך החוק הופך לצחוק ובתי המשפט חוששים מהתאגידים ולא עושים שום דבר.

יעקב מרגי: צריך לקחת בחשבון שהעסקים הקטנים הם לא נטל, הם מפתחים את הכלכלה.

יעקב מרגי: אנחנו נמצאים במרכזי ערים, לא בתוך קניונים.

יעקב מרגי: לא כל השוק הזה חייב להתנהל על ידי 10 אנשים ששולטים בדעת הקהל ובפרסומות.

יעקב מרגי: "קוקה קולה" זה - - , למה?

יעקב מרגי: כי החדירו לאנשים כי כדאי לקנות.

יעקב מרגי: אבל אם היו הולכים לחברה קטנה, ל – RC, תאמינו לי שהמחיר של "קוקה קולה" היה יורד.

יעקב מרגי: אם מדברים על הצורה של הבריאות של הדבר הזה, היו נותנים לאנשים עוד צורות לחשוב - - פשוט נותנים לאנשים לחשוב כל פעם באותו כיוון וכולנו מתנהגים כמו כבשים.

יעקב מרגי: הגיע הזמן של העסקים הקטנים, של האנשים הקטנים.

יעקב מרגי: הגיע הזמן פה להתעורר.

יעקב מרגי: אנחנו מבקשים מחברי הכנסת שיעלו את העניין הזה, שכל העסקים הדורסניים האלה – ישימו להם גבול.

יעקב מרגי: הם פשוט שמים קצוץ שזה לא יאומן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל אני רוצה לשאול את המנכ"ל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המצגת שמתייחסת עד שנת 2000- לפעמים אתה מדבר על 2012 - -

שרון קדמי: עד אמצע 2011.

שרון קדמי: העבודה כולה מתייחסת – תקופת הבדיקה היתה בין תחילת 2000 עד אמצע 2011.

רובי גינל: יש ממצאים גם עד 2010.

רובי גינל: יש מקומות שזה נעצר ב-2010.

שרון קדמי: הבדיקה נגמרה בסוף הרבעון השני, וצודק רובי – יש חלק מהדברים שנגמרים בסוף 2010, שאין נתונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד משהו – קידום תחרות בשוק הקמעונאי – אתה כותב שם "באזור בו קיימות פחות מ-4 רשתות, לא תיפתח חנות שיש לה אחוז דומיננטי של מכירות" - - -

שרון קדמי: זה לא קשור אחד לשני.

שרון קדמי: אלה שני דברים נפרדים.

שרון קדמי: מה השאלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני טעיתי פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבנתי שאותן רשתות יכולות לפתוח כמה חנויות קמעונאיות קטנות, 5-6 ואז הם יבואו ויגידו - -

שרון קדמי: לא, בדיוק ההפך.

שרון קדמי: אנחנו לא רוצים לאפשר למי ששולט באותו אזור - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם אתה לא יודע?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא "שופרסל" פותחת אלא הולכת לפלוני – אלמוני והוא פותח עוד מכולת ועוד מכולת

שרון קדמי: אם זה בבעלות "שופרסל" אני יודע.

שרון קדמי: זו חברה ציבורית, ואני לא חושב שחברה ציבורית תסתכן בדיווח שאינו אמת.

שרון קדמי: לא רק חברה ציבורית אבל לא כל שכן חברה ציבורית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הייתי בדיון אבל בחלקו צפיתי תוך כדי פגישה שהיתה לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חסר לי פה פיקוח על מוצרים בסיסיים שדיברנו עליו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא ברור לי מה הסיבה שאתם מתעקשים לא לעשות את זה.

שרון קדמי: אנחנו לא מתעקשים.

שרון קדמי: אנחנו ממליצים.

שרון קדמי: לבחור מוצר עוגן בקטגוריה ועליו לפקח – קחי גבינה כמוצר.

שרון קדמי: לקחת מוצר עוגן ולפקח על הרווחיות שלו.

שרון קדמי: רווחיות שהממשלה תסתכל ותבין האם היא תנודתית.

שרון קדמי: אם רוצים לקנות מוצרים יותר יקרים –בבקשה, אבל מוצר אחד יהיה - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך להיות פיקוח ברור לגבי מוצרים בסיסיים ובדיקת רווחיות על מוצרים אחרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אסביר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני קונה בשוק, גם בגלל החיסכון וגם בגלל שיש שם דברים טריים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפעמים אתה מגיע לשוק, רואה מוצר מסוים שעולה 5 שקלים ומגיע למכולת או סופרמרקט והוא עולה 16 שקלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה ממש מטורף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא לבדוק את מידת הרווחיות גם במוצרים כאלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא רק בגבינה, אלא גם, למשל, באפרסקים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפרסק לא י כול להיות רק לעשירים במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן, אני לא מרגישה את זה פה בדוח – זה ממש מוצרים בסיסיים, עם מחיר נקוב עליהם, ולא בדיקת רווחיות, ומוצרים אחרים – כן לבדוק רווחיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמעט בכל ועדה אני אומרת – איפה שאין ערכים, באים החוקים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש הגזמה ברווחיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת כבל אמר פה שיש שתי סיבות לעליית המחירים – זה שאין פיקוח, וזה שהם יכולים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן עוד גוף שצריך להתייחס אליו – הצרכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש בעיה שהצרכן לפעמים אפילו קונה מעבר למה שמותר לו, ואני אגיד לך למה אני מתכוונת.

יפתח שקד: הוא שבוי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שזה קשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אגיד לך איפה הוא לא שבוי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו שומעים היום פרסומת של אחד הבנקים – שדרוג מכונית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא בכל מקום אנחנו שבויים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פונה כדי שיפקחו על מוצרים שבהם אנחנו שבויים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מתקרבים לקיץ, אנשים רוצים לצאת לנופש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין שום סיבה שישלמו 1000 שקל ללילה בצימרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נקרא שבוי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שיבוא פיקוח גם אליהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה שאין גבולות, בא הפיקוח.

יצחק אלרוב: נקודה בעניין הזה – אזרחים ישראלים הולכים לנופש דרך אתרים בחו"ל.

יצחק אלרוב: זה יוצא להם יותר זול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה עוד נושא שצריך לפנות אליו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני המנכ"ל – הדוח שלך סופי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באת לכאן כדי לשמוע - -

שרון קדמי: ציינתי בתחילת דבריי – מדובר בדוח שמוצע לשימוע.

שרון קדמי: הדוח הסופי יוגש בסוף החודש הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני מקווה שאתה מתייחס למה שאנחנו אומרים.

שרון קדמי: אני מתייחס לכל מה שכולם אומרים במלוא הרצינות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז יש פה שני דברים מאד קריטיים - פיקוח על מוצרים בסיסיים, אבל מחיר נקוב, ודבר שני – בדיקת רווחיות, כי בל נשכח – אני בטוח שאם אסע עכשיו ל "תנובה" ואקנה מוצר, אם היתה אפשרות, אולי הייתי קונה את המוצר יותר בזול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה פערי תיווך לדעתי היסטריים וצריך לטפל בזה, וגם עליהם, לדעתי, צריך לפקח.

אלי שלום סתוי: אני רוצה לפנות גם לשרון קדמי וגם ליושב ראש הוועדה, מר כרמל שאמה.

אלי שלום סתוי: אני מברך על מסקנות הדוח של קדמי ואני טוען, כמו שטענתי בעבר, ואתה מכיר אותי שנים רבות – טענתי שהפתרון בידינו, וניתן בקלות לתקן את מחדל הכשל, ומה שצריך פה זה רק רצון טוב ומעורבות הממשלה בהחזרת כושר התחרות לאותם שחקנים שהיו בעבר, ונאלצו לרדת מהמשחק.

אלי שלום סתוי: אני מדבר על העסקים הקטנים והבינוניים שבקלות ניתן להחזיר אותם לתחרות מחודשת וליצור את מה שהשר כחלון עשה בענף הסלולר.

אלי שלום סתוי: אדוני, יושב ראש הוועדה, אני רוצה לאתגר אותך ולומר לך: תהייה כחלון.

אלי שלום סתוי: אפשר, בענף המזון, לעשות את אותו הדבר ובקלות, והפתרון נמצא בידינו.

אלי שלום סתוי: עם קצת רצון טוב ותשומת לב ניתן להחזיר את ענף המזון לתחרותיות מחודשת.

אלי שלום סתוי: אדון קדמי יודע שאני צודק במאה אחוז.

רובי גינל: ראשית, התאחדות התעשיינים מייצגת גם את התעשייה הגדולה וגם את התעשיינים הקטנים, כמובן.

יפתח שקד: הייתי עוצר ואומר שהיא מייצגת את הגדולים.

רובי גינל: זה לא נכון.

יפתח שקד: איגוד טייקוני המזון, הייתי אומר.

רובי גינל: יש בהתאחדות התעשיינים 2,000 חברים, מתוכם – 1,500 הם קטנים, אדוני.

רובי גינל: אז אל תיתן לעובדות לבלבל אותך.

כרמל שאמה-הכהן: יש, יש קטנים.

כרמל שאמה-הכהן: בוודאות.

כרמל שאמה-הכהן: אני מכיר את חלקם באופן אישי.

יפתח שקד: בוועדה הקודמת, ל "שטראוס" היה - - "פרי הגליל", אף אחד מהם לא נשאר.

יפתח שקד: אנחנו נשארנו, הם לא נשארו.

יפתח שקד: זה אומר הרבה.

רובי גינל: 1,500 קטנים.

יצחק אלרוב: הוא אמר את מי אתם מייצגים, לא מי החברים.

רובי גינל: לכן אנחנו כמובן מנסים לייצג גם את האינטרסים של כולם, למרות מה שנאמר פה.

רובי גינל: מה שאנחנו רוצים להדגיש, שבדוח ועדת קדמי או בדוח ועדת "מוניטור" יותר נכון, צוין שהרווח התפעולי של מפעלי המזון בישראל דומה לרווח התפעולי של חברות תעשייה מקבילות בעולם כך שהאמירות לגבי רווח חזירי בחברות כאלה ואחרות הוא בוודאי לא נכון, התעשייה היא אחראית.

רובי גינל: גם נקבע שהתעשייה לא העלתה מחירים מעבר לעלייה בחומרי הגלם, בתקופה הנסקרת – מ-2005 עד 2011, כך שכל מה שקשור למקטע היצרני, כנראה שהמקטע היצרני התנהג באחריות, ולא כפי שניתן היה להבין במחאה.

רובי גינל: מעבר לזה אנחנו רוצים להגיד שהפתרונות המורכבים הם קצת יורת מורכבים לטעמנו.

רובי גינל: הפתרון נמצא מתחת למדף, וזה – המע"מ הדיפרנציאלי, כפי שקיים בכל הארצות שהושוו לצורך העניין בחברת "מוניטור".

רובי גינל: זה יביא להפחתת מחירים באופן מיידי, בשיעור הפחתת המע"מ.

רובי גינל: 8% תפחיתו, ב-8% ירדו המחירים.

רובי גינל: זה פתרון המידי.

רובי גינל: עוד אני רוצה להדגיש את הסכנה כפי שהדגישו כאן חברי הכנסת בהפחתת המכסים על מוצרים שמיוצרים בישראל מול מדינות אתן אין לנו הסכמי סחר.

רובי גינל: מדובר פה בסכנה ממשי ומידית באחת התקופות היותר מאתגרות בכלכלה העולמית.

רובי גינל: במידה והפחתת המכסים אכן תיכנס לתוקף, היא נמצאת על שולחנו של שר האוצר כרגע – יש לזה השלכה מיידית למפעלים שמאד מאד רגישים להפחתת המכסים הזו כמו מפעלי הטונה, נקניקים, מיצים וכדומה.

יפתח שקד: קראתי את כל הדוח.

יפתח שקד: יש פה עבודה נהדרת לגבי רשתות השיווק – מה אפשר, מה אי אפשר, איך אפשר לחסום אותן מלפתוח חנויות במקומות שיש בהם פחות תחרות.

יפתח שקד: מה שאני לפחות מרגיש מהדוח שהוציאו את הספקים הגדולים, היצרנים הגדולים באחריות אפס לכשל בשוק המזון.

יפתח שקד: אני בטוח שחלק

יפתח שקד: כם הגדול לא יודע מי זו "אוסם", וזה שהרגולטור נתן לה לרכוש גם את "סלטי צבר" וגם את "טבעול", וגם את "עוף טוב" ו "הוד לבן", ואת "בית השיטה" ו "מטרנה", גרם למין מאזן אימה בין יצרני המזון הגדולים לבין הרשתות.

יפתח שקד: אני רוצה לשמוע פה רשת מזון אחת שמסוגלת להוציא את פתי בר מהמדף.

יפתח שקד: אין דבר כזה, לא קיים.

יפתח שקד: זה של "אוסם".

יפתח שקד: זו דוגמה.

יפתח שקד: כל מוצר חדש של "אוסם" ו "עלית" יוצג מיד על המדף.

יפתח שקד: לא דומה המצב ליצרן קטן.

יפתח שקד: לכן אני אומר:

יפתח שקד: אם אנחנו רוצים לשנות את השוק חייבים לפרק אותם.

יפתח שקד: מי שנתן להם את האישור לקנות את החברות האלה ולהתרחב בצורה רוחבית – צריך פשוט לפרק אותם, כי יש לה כוח אדיר בשוק והם מנצלים אותו.

יפתח שקד: כמו שאמר חבר הכנסת כבל – הם יכולים לקבל מחיר.

יפתח שקד: אין לרשתות ברירה, הם חייבים - -

אריה ביבי: קוטג', אני מבין.

אריה ביבי: אז לא יקנו ביסקוויטים.

אריה ביבי: אתה לוקח את המוצרים של הטופ ואתה אומר - -

קריאות: - - -

יפתח שקד: בכוונה דיברתי על פתי בר.

יפתח שקד: דיברנו על עזרה ליצרנים קטנים.

יפתח שקד: הגשנו דוח מאד מקצועי לקדמי.

יפתח שקד: דרשנו הקמה של שני מחסנים לוגיסטיים או בתפעול או בפיקוח של התמ"ת עם מחיר הפצה מינימלי, ובדרך זה יאפשרו לספקים קטנים להגיע ליותר נקודות קצה.

יפתח שקד: אם יהיו יותר מחסנים לוגיסטיים כאלה, אותו יצרן קטן של בייגלה יוכל להגיע לכל נקודה במדינת ישראל.

יפתח שקד: היום הוא לא יכול, זה לא משתלם לו, פשוט.

יפתח שקד: הוא לא יכול שלוח שני קרטונים לחנות בדימונה.

יפתח שקד: הוא לא יכול להגיע לשם.

יפתח שקד: דבר שלישי – יש איפה ואיפה בין היצרנים הקטנים לגדולים.

יפתח שקד: הגדולים משלמים בונוס שנתי מאד נמוך לרשתות- 4-3%, אני מעריך.

יפתח שקד: יצרנים קטנים משלמים 15%.

יפתח שקד: מה זה אומר?

יפתח שקד: אתם דיברתם על קטשופ של "אוסם".

יפתח שקד: הוא מוצר שהרשתות לא מרוויחות עליו כסף.

יפתח שקד: מה יקרה אם "פרי הגליל" מחר תכניס את המוצר שלה ל "שופרסל"?

יפתח שקד: רוצים להרוויח שם 25-30%.

יפתח שקד: מישהו צריך לכסות על ההפסד בקטשופ של "אוסם".

יפתח שקד: איך יכסו?

יפתח שקד: איך יכסו את ההפרש הזה, את ההפסד הזה?

יפתח שקד: – רק בעליית מחיר דרך "פרי הגליל".

יפתח שקד: לכן, המחיר של היצרנים הקטנים לא יכול להיות זול במדינת ישראל, כי היצרנים הקטנים מרוויחים פחות.

יפתח שקד: אתם רוצים לעזור ליצרנים קטנים?

יפתח שקד: חוק.

יפתח שקד: מע"מ משולם ליצרנים הקטנים – שוטף פלוס 15.

יפתח שקד: הרי הם ממנים היום את המע"מ לרשתות הגדולות.

יפתח שקד: פיקוח על מוצרים – ראינו מה קרה כשהוציאו את הקוטג' מפיקוח.

יפתח שקד: המחיר שלו נסק לשמים.

יפתח שקד: אני לא חושב שהוסיפו לקוטג' מרכיבים שבגללם עלה המחיר.

יפתח שקד: ממש לא.

יפתח שקד: מה זה אומר?

יפתח שקד: יש מוצרים שצריכים להיות בפיקוח.

יפתח שקד: תנו גם לעניים לחיות.

יפתח שקד: יש רשימה של מוצרים שנתנו לקדמי.

יפתח שקד: אותם צריכים להכניס לפיקוח.

יפתח שקד: זה לא אסון גדול.

יפתח שקד: תנו לעניי ישראל לחיות.

יפתח שקד: דיברנו על הקמת רשות מזון אחת עם ראיה לאומית.

יפתח שקד: יש בישראל אולי 20 גופים שצריך לעבור אותם, וכל גוף מושך לכיוון שלו.

יפתח שקד: לכל אחד יש אינטרס למשוך לכיוון שלו, ולגרום לחסמים כאלה ואחרים, להגן על מי שהוא מייצג אותו.

יפתח שקד: לכן צריך רשות מזון אחת שתאגד את כל הגופים האלה, עם ראיה לאומית.

יפתח שקד: יישב בראש הרשות מי שיש לו ראיה לאומית, אני בטוח שזה יעזור.

עידו עטרי: קודם כל אני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו על ידי "ישראל יקרה לנו" ומחאת הקוטג', זה דברים שחייבים לתת להם את תשומת הלב.

עידו עטרי: אנחנו רוצים להוסיף עוד כמה דברים קטנים.

עידו עטרי: נראה כאילו בגרפים – יש ריכוזיות בכל קטגוריה, ואין התייחסות אל מי הן אותן חברות שנמצאות בכל קטגוריה וקטגוריה.

עידו עטרי: יש כאן לדעתי סוג של מצג באיזה שהוא מקום אלה אותן חברות בכל קטגוריה.

עידו עטרי: חייבים להגיד את זה.

עידו עטרי: ראינו גם דוחות של ועדות אחרות.

עידו עטרי: יש ריכוזיות שלא התייחסתם אליה בכלל – הקשר בין רשתות השיווק ובין הבנקים, שום התייחסות.

עידו עטרי: לדעתי - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ותקשורת.

עידו עטרי: גם תקשורת, כמובן.

עידו עטרי: חד משמעית.

עידו עטרי: יש כאן אחזקות צולבות של בנקים, רשתות שיווק ותקשורת.

עידו עטרי: אין לזה שום מענה ושום התייחסות - -

שרון קדמי: ועדת הריכוזיות טיפלה בזה.

עידו עטרי: כשאתם באים ומנסים לצייר את הבעיה, ולהעמיד דברים על דיוקם, אז צריך לעשות את כל העבודה, לא ללכת חצי דרך.

עידו עטרי: צריך ללכת עד הסוף.

עידו עטרי: ואם אתם מרגישים שאין לכם את המנדט לתת את המענה, אז תגידו – אין לנו את המנדט לתת את המענה.

עידו עטרי: זה לגיטימי.

עידו עטרי: אבל מצג שווא – זה בעייתי.

עידו עטרי: אבל אנחנו רוצים לברך, בכל זאת, את מה שכן הושג בוועדה הזו.

עידו עטרי: אנחנו רוצים לברך על הרעיון להסיר חסמים, לעודד תחרותיות, לעודד עסקים קטנים ובינוניים, ועדיין, יש עוד המון המון מה לעשות.

יצחק אלרוב: אני מעביר את זכות הדיבור שלי ליפתח שקד.

יפתח שקד: דיברו פה על מכסי מגן.

יפתח שקד: כמובן שחברנו מהתעשייה לא רוצה לפתוח את השוק לייבוא.

יפתח שקד: בחלק מהדברים אני רוצה להגיד לכם שדווקא היינו אתם.

יפתח שקד: מחאת הקוטג' לא המליצה להסיר חסמי יבוא על חלב ומוצריו.

יפתח שקד: לא דומה הדבר לטונה.

יפתח שקד: לא מגדלים טונה בארץ, טונה אורזים בארץ.

יפתח שקד: זה לא דומה, ואל תעשו את ההשוואה בין זה לזה.

יפתח שקד: זה שונה לחלוטין.

יפתח שקד: זה חקלאות, ופה אנחנו מדברים על אריזה.

קריאות: הטונה מעסיקה 250 עובדים ב - - -

יפתח שקד: זה לא משנה בכלל.

קריאות: - - -

יצחק אלרוב: משפט אחרון – לפני מספר שבועות קרה דבר בישראל.

יצחק אלרוב: שוק הסלולאר נפתח לתחרות אמיתית.

יצחק אלרוב: זה לא קרה על ידי ועדה אלא על ידי פטיש בראש.

יצחק אלרוב: נתנו נתיב חדש לצרכנים והם פשוט בחרו ללכת בו.

יצחק אלרוב: אין בעיה ש "סלקום" או "אורנג", ימשיכו עם המניפולציה שלהן.

יצחק אלרוב: ברגע שיש נתיב אחר לצרכן הוא יכול לבחור.

יצחק אלרוב: אותו הדבר צריך לעשות גם בשוק המזון, אצל יצרניות המזון והיצרניות הגדולות כמעט ויצאו ללא פגע מהדוח הזה.

יצחק אלרוב: בוא נזכור שהמחאה התחילה ביצרנית הגדולה בישראל, שהיא חברת "תנובה".

יפתח שקד: עוד דבר קטן – לגבי המע"מ.

יפתח שקד: אני יכול לדבר בוודאות – תורידו את המע"מ?

יפתח שקד: הם ייקחו אותו.

אריה ביבי: אסור לנגוע במע"מ.

אריה ביבי: זה המס הכי חכם, הכי צודק.

אריה ביבי: 15 לחודש – יום קודש.

יפתח שקד: לכן אני אומר: להכניס מוצרים לפיקוח, ועליהם להסיר את המע"מ.

רחמים אליהו: אני חקלאי וגם רפתן.

רחמים אליהו: שמעתי כאן בנושא של המדף – לתת ליצרנים הקטנים.

רחמים אליהו: תתנו, אבל יתנו להם כזה מחיר שלא כדאי להם לשים את אותו מוצר על המדף.

רחמים אליהו: על זה לא שמעתי פירוט יותר, שיכריחו את הרשתות לתת להם לשים את זה במדף ולא יחייבו אותם במחיר גבוה.

רחמים אליהו: לגבי פער המחירים – אני יצרן גם של חלב ויש לי -- גדולים.

רחמים אליהו: אני מוכר לימון בשקל.

רחמים אליהו: אני בא לשוק וזה ב-7 שקלים.

רחמים אליהו: איפה הפער הזה?

רחמים אליהו: רמי לוי היה קטן.

רחמים אליהו: הלימון שלי נוסע לתל אביב, מתל אביב חוזר חזרה לעפולה, לסופר, למה שלא אוכל לתת לסופר באופן ישיר?

רחמים אליהו: ואז נחסוך את הדבר הזה.

רחמים אליהו: הוא ימכור בכפול.

רחמים אליהו: הצרכן יקנה ב- 2 שקלים.

רחמים אליהו: גם רמי לוי ירוויח.

רחמים אליהו: אותו הדבר באשכולית אדומה: אני מקבל 30 אגורות, אני בא לסופר, ורואה שהיא נמכרת ב-6 שקלים.

רחמים אליהו: איזה מין דבר זה?

רחמים אליהו: זה 1,500 אחוז, זה לא יכול להיות.

רחמים אליהו: יתנו לנו, לחקלאים, אפשרות לקחת את הסחורה אליהם.

רחמים אליהו: אתה אומר – שוק, הייתי בבוסטון בשוק.

רחמים אליהו: שיתנו לנו אפשרות לקחת ישירות מהיצרן לצרכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתה היום לא עושה את זה?

רחמים אליהו: לא נותנים.

רחמים אליהו: הם רוצים שזה יעשה סיבוב.

רחמים אליהו: את ההובלה - - בנושא של הרפתות – תקנות החלב עוד לא הובאו.

רחמים אליהו: זה עוד לא הסתיים.

רחמים אליהו: אי אפשר להביא את הדבר הזה כשמתנהל אותו הדבר במקום אחר.

רחמים אליהו: שיסיימו עם תקנות החלב, תביאו את זה לכאן, לתוך העסק.

שרון קדמי: בקצרה לגבי המע"מ – הנושא עלה ונדון בוועדה ביתר שאת.

שרון קדמי: שימוש או הפחתה במע"מ זה כלי לא פשוט.

שרון קדמי: הוועדה, אחרי שבחנה, לא השתכנעה שזה מהלך נכון, ומשלושה טעמים, ואני אסביר.

כרמל שאמה-הכהן: חברת "מוניטור" גם בחנה את זה?

שרון קדמי: ודאי.

שרון קדמי: שלושה טעמים.

שרון קדמי: חלקם נאמרו כאן.

שרון קדמי: דבר ראשון – לא בטוח שהפחתת המע"מ תגולגל לצרכן, בין אם באחוז אחד ובין אם במלוא ההורדה.

שרון קדמי: אף אחד לא מבטיח לנו שזה יגולגל לצרכן.

שרון קדמי: שנית, אמפירית – נבדק שהמחיר עולה חזרה אחרי שנה או שנתיים, אחרי הפחתת המע"מ.

שרון קדמי: דבר שלישי – הפחתת המע"מ יוצרת גירעון פיסקאלי שיכול להגיע ל-5 מיליארד שקלים בשנה.

שרון קדמי: המע"מ יירד, הגירעון יימשך, המחיר יעלה.

שרון קדמי: המחיר לצרכן אחרי שנתיים יעלה.

שרון קדמי: הגירעון הפיסקאלי עדיין יישאר.

שרון קדמי: עדיין יווצר בור של 5 מיליארד שקלים שנצטרך למלא אותו.

כרמל שאמה-הכהן: מה שאתה אומר, שמע"מ דיפרנציאלי בתחום המזון זה העברת מיליארדים למשווקים וליצרנים.

שרון קדמי: עלול להסתיים כך, כשבטווח הבצר והמידי - -

אריה ביבי: בפירות וירקות אין מע"מ.

שרון קדמי: - - - כשבטווח הקצר והמידי יינתן וזה יוריד מחיר, אני לא אומר שלא.

שרון קדמי: אבל גם מאד ייתכן שלא.

שרון קדמי: ובטווח הארוך זה יוצר נזק כלכלי מאד חמור.

רובי גינל: אותה לוגיקה יש להפחתת מכסים.

רובי גינל: לא בטוח שהיא תתגלגל לצרכן, היא גורמת נזק פיסקאלי - - -

שרון קדמי: לא, ממש לא נכון.

שרון קדמי: לא.

קריאות: - - -

רובי גינל: זה ממש אותו רציונל.

רובי גינל: זה מס וזה מס.

שרון קדמי: ממש לא אותו רציונל, כי פה אני מגדיל היצע, ובמע"מ אני לא נוגע בכלל בהיצע.

רובי גינל: עכשיו מדבר האוצר על העלאת המע"מ בנקודת אחוז.

רובי גינל: זה ישליך ישירות על המחירים - - -

שרון קדמי: אני , בעוונותיי, רק מנכ"ל משרד התמ"ת.

שרון קדמי: על זה שהאוצר רוצה להעלות את המע"מ?

שרון קדמי: זה נושא לדיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה עם החזר המע"מ, כפי שהוצע פה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שוטף פלוס, ולא - -

אריה ביבי: הייתי מנהל מע"מ שמונה שנים.

אריה ביבי: במע"מ המערכת עובדת - - קשה מאד מעבר לחשבוניות - - יש את 15 לחודש - - ברגע שאתה מתחיל לנייד בפנים – הרסת את המנגנון הזה.

אריה ביבי: לא תגמור עם זה.

אריה ביבי: פה אסור לנגוע.

שרון קדמי: לסיכום – צריך לזכור שמדובר בטיוטת המלצות שללא ספק נקבל עליהן הערות והארות וללא ספק נטמיע חלק מהן.

שרון קדמי: לא את כולן.

שרון קדמי: צריך לזכור איך יצאנו לדרך, מה הביא אותנו לכאן.

שרון קדמי: יש שורה של פתרונות, אין פה פתרון אחד שיביא את המזור ואת הרפואה.

שרון קדמי: זו שורה של כלים שרק שילוב ביניהם יכול להביא בסופו של דבר לפתרון המבוקש.

שרון קדמי: ושוב – זה לא פתרון אינסטנט.

שרון קדמי: לא תהיה אפשרות שמחר בבוקר המחירים ירדו.

שרון קדמי: אין פתרון אינסטנט שיביא מחר לירידת מחירים.

שרון קדמי: זה מהלך שיתחיל – חלקו יהיה בטווח הקצר, חלקו – בטווח הבינוני, וחלקו יהיה בטווח הארוך.

שרון קדמי: אין מה לעשות.

שרון קדמי: זה מהלך שמעולם לא נעשה וצריך להיאזר בסבלנות.

שרון קדמי: הדבר האחרון והכי חשוב – אנחנו נידרש פה לסיוע לא מבוטל של הוועדה הזו ושל הכנסת בכלל, כי ללא מספק יגיעו מהלכים לכאן, לחקיקה וללא הסיוע הזה הדוח הזה יישאר כדוח מיני רבים שלא יושם.

כרמל שאמה-הכהן: תודה, אדוני המנכ"ל.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להודות לך ולחברי הוועדה.

כרמל שאמה-הכהן: הכנתם דוח שאינו מתחמק.

כרמל שאמה-הכהן: הוא דוח מלומד ומעמיק.

כרמל שאמה-הכהן: הוא יצר תשתית לא רק לכם אלא לאנשים שלוקחים חלק במאמץ להוזיל את מחירי המזון בישראל ולחברי הכנסת, תשתית סוף סוף עובדתית ומבוססת.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש ממך לראות בדיון שנערך כאן כחלק מהשימוע שאתה עורך.

שרון קדמי: חד וחלק.

כרמל שאמה-הכהן: ולהתייחס גם לדברים שנאמרו ונומקו בצורה ברורה ומסודרת.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא חושב שאפשר לעשות למזון מה שנעשה לסלולר.

כרמל שאמה-הכהן: זו הבטחת שווא לציבור.

כרמל שאמה-הכהן: אין מקום, אין מרווחים כאלה ברווחים, לא של המשווקים ולא של היצרנים.

אלי שלום סתוי: תאמין לי שכן.

קריאות: - - -

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להאמין למה שאני מבין.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא חושב שאפשר להוריד את סל הקניות של אזרחי ישראל בעשרות אחוזים רבים.

כרמל שאמה-הכהן: מי שיודע לעשות את זה- שידאג לכך.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא רוצה להשלות אף אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אבל גם הוזלה – אם אפשר להבטיח שמה שקורה עכשיו לא ימשיך להיות, זו בשורה אמיתית.

כרמל שאמה-הכהן: כל אחוז הוא ברכה, וצריכים להיות ריאליים.

כרמל שאמה-הכהן: הצעדים שאתה פרטת פה הם בחלקם, לדעתי, פורצי דרך.

כרמל שאמה-הכהן: הם ראשוניים.

כרמל שאמה-הכהן: הם מצריכים אומץ ונחישות, גם של הממשלה וגם של הכנסת, ובכל מה שקשור לכנסת ולוועדת הכלכלה אתה באמת יכול להרגיש את כל הגיבוי.

כרמל שאמה-הכהן: לא יהיה כאן משהו שיהיה ענייני ורציני – כמה שהוא יהיה קשה לבעלי אינטרסים, הוא יעבור.

כרמל שאמה-הכהן: חד וחלק, ובטווח זמן מהיר.

כרמל שאמה-הכהן: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.