ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 555, 2012-05-29 11:00

אמנון כהן: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אמנון כהן: אנחנו רצינו לקיים את הדיון בשבוע שעבר, אבל היו עוד מציעים שביקשו הצעה לסדר יום מהיר: חה"כ דני דנון וחה"כ מירי רגב.

אמנון כהן: מפאת לוח הזמנים שלהם, דחינו את זה לשבוע זה.

אמנון כהן: בשבוע שעבר היה דיון אחר עם מפכ"ל המשטרה, והבטחנו ששבוע לאחר מכן נקיים את הדיון הזה.

אמנון כהן: הבעיה היא בעיה לאומית, בעיה כאובה.

אמנון כהן: אנחנו כבר לא מבדילים בין עובדים זרים, מסתננים, פליטים, מהגרי עבודה – כולם בחבילה אחת.

אמנון כהן: כאשר בדקתי, ראיתי שכאשר משטרת ישראל מוציאה את הדוחות אין בהם פענוח על פי הגדרות: עובד זר, מסתנן או פליט.

אמנון כהן: כולם תחת אותה הגדרה.

אמנון כהן: לכן, אי אפשר לפענח מי באמת עושה את הפשע.

אמנון כהן: הבעיה היא ידועה וקיימת.

אמנון כהן: מצד אחד אנחנו כמדינה צריכים למגר את התופעה.

אמנון כהן: הוועדה הזו חוקקה את חוק המסתננים, שאומר שהמסתננים יהיו במקום מגודר, יקבלו תנאי מחיה ובריאות ולא יסתובבו בתוך הערים.

אמנון כהן: הנושא הזה מתקדם.

אמנון כהן: המדינה מתעוררת מאוחר.

אמנון כהן: לוקח זמן עד שהיא מתחילה לזוז.

אמנון כהן: נושא הגדר גם כן מתקדם.

אמנון כהן: אנחנו נקרא בסופו של הדיון לממשלה, להאיץ את המהלך הזה עוד יותר.

אמנון כהן: הבעיה היא בעיה כאובה.

אמנון כהן: הנושא הזה בכותרות בשבועות האחרונים.

אמנון כהן: אין פה מקום להתלהמות.

אמנון כהן: הבעיה היא כאובה.

אמנון כהן: אני בעצמי סיירתי בדרום תל-אביב, וראיתי את אנשי העסקים שם קורסים.

אמנון כהן: אני שמעתי את הסיפורים שהם סיפרו לי.

אמנון כהן: אני חי את הדברים האלה.

אמנון כהן: אנשי העסקים והתושבים חיים שם בפחד.

אמנון כהן: מי שאשם זה אנחנו המדינה.

אמנון כהן: אנחנו הבאנו את זה על עצמנו, אנחנו הבאנו את זה על התושבים.

אמנון כהן: גם ראש עיריית אילת מדבר איתי כל הזמן על כך שיש לו בעיה.

אמנון כהן: בגלל שכר דירה זול הם באים למקומות האלה.

אמנון כהן: כאשר בא מישהו ומגלה משהו, הוא גם קורא לחברים שלו.

אמנון כהן: גם כאשר קלטנו עלייה, ראינו שבאה קבוצה מסוימת, משתקעת ואז קוראת לאחים, לדודים ולבני הדודים שלהם.

אמנון כהן: כולם רוצים להיות ביחד.

אמנון כהן: זה האופי של החיים.

אמנון כהן: פה נוצרה בעיה של חבית נפץ.

אמנון כהן: כבר אי אפשר.

אמנון כהן: האזרחים כבר לא יכולים להסתובב בבטחה.

אמנון כהן: ישנן תופעות שליליות: פשיעה בקרב מסתננים, מקרים חמורים שהיו באזור.

אמנון כהן: ההורים פוחדים לשלוח את הילדים.

אמנון כהן: אנחנו נשמע את משטרת ישראל, איך היא נערכת לתת ביטחון מקסימאלי לתושבים שם.

אמנון כהן: השר לביטחון פנים סייר שם, והחליט במקום להכניס לשם פלוגת מג"ב.

אמנון כהן: אני רוצה לדעת אם הפלוגה כבר נכנסה.

אמנון כהן: אני רוצה לקיים דיון מקצוע, בשביל לראות איך אפשר לפתור את הבעיה.

אמנון כהן: אני רוצה ללמוד את הסוגיה, ולהביא בשורה לציבור.

אמנון כהן: ננחה את הממשלה מה לעשות, כי זאת בעיה מערכתית ולא בעיה שאפשר לפתור בזבנג וגמרנו.

אמנון כהן: אנשים נמצאים שם.

אמנון כהן: צריך לפתור את הבעיה בפנים, צריך לסגור את הגבול, צריך לתת לכוחות הביטחון אפשרות לתת את המענה המקסימאלי לאזרחים.

אמנון כהן: אותם אנשים כבר נמצאים כאן.

אמנון כהן: אם יש ארגונים שרוצים לעזור להם ולתת להם לאכול משהו במקום שיפרצו לבתים או ינהגו באלימות, צריך לאפשר להם לעשות זאת.

אמנון כהן: המדינה צריכה לחבק את הארגונים, לתת להם קצת כסף כדי שייתנו להם אוכל.

אמנון כהן: אם בבוקר הוא קם ויודע שאין לו מה לאכול בצהריים, הוא צריך לפרוץ.

אמנון כהן: אנחנו לא מאפשרים להם לעבוד, ובצדק.

אמנון כהן: אנחנו לא רוצים שיעבדו פה.

אמנון כהן: יש פה בעיה כאובה בתוכנו.

אמנון כהן: אנחנו צריכים למצוא את הנוסחה המתאימה והראויה.

אמנון כהן: שמעתי את ההתבטאות של מפכ"ל המשטרה, שאמר: "אולי ניתן להם לעבוד".

אמנון כהן: אנחנו לא רוצים לתת להם לעבוד, אבל הם צריכים לחיות.

אמנון כהן: איך הם יחיו?

אמנון כהן: הם צריכים לפרוץ כדי לאכול.

אמנון כהן: הבעיה פה היא כאובה.

אמנון כהן: לא צריך רק לצעוק ולהתלהם.

אמנון כהן: צריך למצוא פתרונות.

אמנון כהן: כל מי שעוסק בנושא, עוסק במלאכת קודש.

אמנון כהן: בסופו של הדיון נוציא מסקנות למשרדי הממשלה: משרד המשפטים, משרד הפנים, משרד החוץ, משרד הביטחון, משטרת ישראל.

אמנון כהן: אנחנו גם נקיים דיוני מעקב אחר הדברים.

אמנון כהן: יושב כאן יו"ר הוועדה לעובדים זרים, חה"כ הורוביץ.

אמנון כהן: אם צריך, נקיים דיונים משותפים.

אמנון כהן: נקיים גם דיונים משותפים עם ועדת חוץ וביטחון, כי יש דברים הקשורים למשרד החוץ.

אמנון כהן: אנחנו רוצים שמשרד החוץ ייכנס לתמונה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים שמדינה אחרת תקלוט אותם, בתקציב כזה או אחר.

אמנון כהן: צריך לעשות עבודת מטה מורחבת עם כל משרדי הממשלה.

אמנון כהן: כמובן נפנה גם לראש הממשלה, כדי שיקיים דיון בממשלה כך שכל משרד ממשלתי ייתן את החלק והמענה לנושא הזה.

אמנון כהן: אנחנו עם שעבר היסטוריה קשה, ולכן אסור לנו לעשות מעשים לא ראויים, מעשים שלא רצינו שיעשו לנו.

אמנון כהן: לכן, הרגישות צריכה להיות מרבית.

מיכאל בן-ארי: תפסיקו עם ההשוואות האלה.

מיכאל בן-ארי: יש להם ארץ.

מיכאל בן-ארי: יש להם מדינה.

מיכאל בן-ארי: מה זה השיח הזה?

אמנון כהן: חה"כ בן ארי, באת לפה לעשות פרובוקציה?

מיכאל בן-ארי: זו לא פרובוקציה.

מיכאל בן-ארי: מה זה השיח הזה: "אנחנו עברנו, אנחנו עברנו".

מיכאל בן-ארי: נכנסו לפה גנבים.

אמנון כהן: אתה כמדינה נתת לו להיכנס, ואתה צריך עכשיו באופן מכובד להוציא אותו.

אמנון כהן: מה לעשות: להתלהם, לתת מכות?

מיכאל בן-ארי: אני כבר שלוש שנים צועק פה.

מיכאל בן-ארי: איזה מכות?

אמנון כהן: יש לו פריימריז.

מיכאל בן-ארי: אין לי פריימריז.

אמנון כהן: שמעתי שיש בעיות שם במפלגה.

אמנון כהן: תיזהר.

מיכאל בן-ארי: תסדר לי מקום בש"ס.

אמנון כהן: לא כל אחד מקבלים שם.

אמנון כהן: אני מבקש שהדיון יהיה פורה, דיון של למידה עם הנחיות לממשלה.

אמנון כהן: זו בעיה מערכתית ולא בעיה של אחד או שניים.

אמנון כהן: זו בעיה של כולנו.

אמנון כהן: גם אני כיו"ר ועדה נכשלתי בתפקידי אם לא טיפלתי בבעיה הזו.

אמנון כהן: כל אחד מאיתנו צריך לקחת אחריות.

אמנון כהן: אף אחד לא יזרוק את זה על השני.

אמנון כהן: כולנו אחראים וכולנו אשמים.

אמנון כהן: מי סובל?

אמנון כהן: הציבור שנמצא באזורים האלה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים למצוא את הפתרון עכשיו, לא על ידי דיבורים אלא על ידי מעשים.

אמנון כהן: יש פה חברי כנסת מהקואליציה.

אמנון כהן: יש קואליציה מורחבת, ואפשר להביא פתרון.

אמנון כהן: אם לא יביאו פתרון, נביא חקיקה.

אמנון כהן: נביא כל מה שצריך כדי לפתור את הבעיה.

שלמה מולה: מה זה קשור לקואליציה מורחבת?

אמנון כהן: כי זה חוצה מפלגות.

אמנון כהן: אנחנו צריכים למצוא פתרונות.

יואל חסון: עד שהיא לא היתה מורחבת לא נחשפתם לזה?

אמנון כהן: חיכינו לך, יואל.

מירי רגב: חיכינו לך, יואל, ועכשיו באתם לעזור לנו לטפל בזה.

אמנון כהן: זה התחיל מהתקופה שלכם.

אמנון כהן: אם אז אולמרט היה סוגר את הגבול, זה היה בסדר.

אמנון כהן: חה"כ דני דנון, בבקשה.

דני דנון: תודה רבה, אדוני היו"ר.

דני דנון: אם למישהו היה ספק בנחיצותו של הדיון הזה, אני רוצה להפנות אותו לכותרת שהתפרסמה לפני מספר דקות באתרי האינטרנט: "בן 23, מסתנן מאריתריאה, ניסה לאנוס בת 50 בדרום תל-אביב, פרץ לביתה, חתך אותה בפנים וניסה לאונסה".

דני דנון: זה פורסם לפני מספר דקות באינטרנט.

דני דנון: היו מספר ארגונים שהחליטו להחרים את הדיון הזה.

דני דנון: אני מפנה את אותם ארגונים מתיפייפים שחושבים שהדיון הזה לא נחוץ.

דני דנון: תושבי הדרום – ונמצאים כאן חלקים מהם – נמצאים במצור, נמצאים במצוקה.

ניצן הורוביץ: מה אתה עשית בשביל תושבי הדרום?

מירי רגב: מה אתה עשית?

ניצן הורוביץ: גם את לא עשית.

דני דנון: אני אגיד לך בדיוק מה שעשיתי.

דני דנון: אדוני היו"ר, מה שאנחנו רואים היום זו תופעה של שיתוק כללי של משרדי ממשלה, שרבים אחד עם השני ברגע שמישהו בא ומדבר על החזרה לארצות המוצא, על גירוש מסתננים – כן, אני אומר גירוש.

דני דנון: באנגלית: דיפורטיישן.

דני דנון: בכל מקום בעולם מגרשים שוהים בלתי חוקיים.

דני דנון: אני מדבר על גירוש.

דני דנון: תראו מה קרה בשבוע האחרון: כמה מאמרים, כמה דעות, כמה דעות – איך אנחנו בכלל מעזים לדבר על הדבר הזה.

דני דנון: אדוני היו"ר, השיתוק הזה פוגע בתושבי מדינת ישראל.

דני דנון: עם כל הכבוד למשטרת ישראל, להכניס פלוגת מג"ב זה לא הפתרון.

דני דנון: גם ככה תושבי הדרום מרגישים שהם חיים במחנה פליטים.

דני דנון: עכשיו אנחנו נותנים להם גושפנקה.

דני דנון: היום זו פלוגת מג"ב, מחר נטיל עוצר על שכונות הדרום משעה 22:00 בלילה, ובשלב השלישי גם יבדקו תעודות זהות בכניסה לשוק הכרמל ולשוק התקווה.

דני דנון: הפתרון הוא לא בהכנסת כוחות שיטור.

דני דנון: הפתרון האמיתי הוא בהוצאת המסתננים ממדינת ישראל.

דני דנון: זה לא קל, זה קשה, זה דורש מאמץ משותף של משרדי הממשלה, אבל זה הפתרון האמיתי.

דני דנון: עם כל הכבוד למתייפייפים, חה"כ הורוביץ, אתם אלו שגורמים לפשע בשכונות הדרום.

ניצן הורוביץ: אני ראש הממשלה?

ניצן הורוביץ: אני שר הביטחון?

ניצן הורוביץ: אתה בקואליציה הזו.

דני דנון: בגלל המתיפייפים האלה יש מקרי אונס ופשע בשכונות הדרום.

דני דנון: עד היום, במשך שנה, מוגשות כ-2,000 עתירות לבתי המשפט במדינת ישראל בניסיונות לעצור את התופעה הזו ולהוציא את המסתננים מהארץ.

דני דנון: יושבים פה אנשי משרד הפנים, ואפשר לשאול אותם על המספרים.

דני דנון: מדובר ב-2,000 עתירות.

דני דנון: מי העותרים האלו?

דני דנון: הארגונים הם העותרים.

מיכאל בן-ארי: איפה הממשלה?

מיכאל בן-ארי: איפה המשטרה?

דני דנון: חה"כ בן ארי, יש היום צו מניעה.

דני דנון: אני הייתי בדרום סודן.

דני דנון: נשיא דרום סודן אמר לי: "תחזיר אותם לארץ שלי.

דני דנון: הם יעזרו לבנות את המדינה ביחד איתנו.

דני דנון: לא יקרה להם שום דבר.

דני דנון: " מדינת ישראל קיבלה החלטה.

דני דנון: הצענו אפילו 1,000 דולר לכל מי שיעזוב עד הראשון לאפריל.

דני דנון: אנשים לא יצאו מהארץ.

קריאה: 1,000 יורו.

דני דנון: כאשר הגיע הראשון לאפריל, היינו צריכים לקחת כל מי שאינו חוקי, להעלות אותו לזנזנה ולהוביל אותו למתקן ולשדה התעופה.

דני דנון: מה קרה?

דני דנון: הארגונים עתרו לבית המשפט, והוציאו צו מניעה, שתקף ועומד ברגע זה, האוסר את הוצאתם של הדרום סודנים.

דני דנון: נכון, הרוב הם לא מדרום סודן.

דני דנון: נכון, יותר מסובך לטפל באריתריאים ובאחרים, אבל בואו ניקח את המקרה של דרום סודן ונראה את אותם מתיפייפים שמונעים את הגירוש של הדרום סודנים.

דני דנון: אדוני היו"ר, אני בא ואומר שהיום אנחנו חייבים שלא להתיפייף ולהגיד: "צריך לגרש את המסתננים".

דני דנון: איך עושים את זה?

דני דנון: משרדי הממשלה: משרד החוץ, משרד המשפטים, משרד לביטחון פנים ומשרד הפנים, צריכים לעבוד בשיתוף פעולה.

דני דנון: אנחנו כוועדה צריכים לבחון את מספר המסתננים שהוציאו ממדינת ישראל בכל חודש.

אמנון כהן: חה"כ מירי רגב, אחת מהיוזמים, בבקשה.

מירי רגב: תודה רבה לך, אדוני היו"ר.

מירי רגב: תודה רבה לך, ידידי דני דנון, על הדברים שאמרת.

מירי רגב: הוועדה הזו היא ועדה חשובה, על מנת לראות איך מקדמים את הנושא הזה.

מירי רגב: אולי עדיין לא הרגשנו את זה באילת ובערד, אבל דרום תל-אביב בוערת.

מירי רגב: יש שם בעירה.

מירי רגב: מי שחושב שאמירה כזו או אחרת מלהיטה את הרוחות, טועה.

מירי רגב: המקום בוער.

מירי רגב: המציאות לא מאפשרת לאזרחי המדינה לחיות כמו אזרחי המדינה.

מירי רגב: זה המצב, וזה הזמן להתחיל טיפול מיידי, כמו במצב חירום לאומי.

מירי רגב: זה ששר הפנים ומפכ"ל המשטרה לא פה, זו בעיה.

מירי רגב: עם כל הכבוד, אני רוצה לראות את הבכירים שמקבלים את ההחלטות שיתקבלו פה.

מיכאל בן-ארי: שלא מקבלים החלטות.

מירי רגב: מצד אחד אומרים לנו: "לא נקבל דיון במליאה, נקיים דיון בוועדה", ומצד שני לוועדה מגיעים אנשים, שיש לי הרבה כבוד אליהם, ששומרים על החוק במדינת ישראל, אבל לא מגיעים הבכירים.

אמנון כהן: אנחנו קודם מציפים את הבעיה, ובדיון לאחר מכן אנחנו מחליטים את מי אנו רוצים לזמן.

מירי רגב: בדיוק כמו שלוועדת כספים מגיעים אנשים בכירים ממשרד המשפטים והאוצר, גם פה כך צריך להיות.

מירי רגב: לכל האנשים שלרגע לא הבינו או לא רוצים להקשיב למה שאנחנו אומרים, כולל פה בוועדה, אני רוצה לעשות הבחנה.

מירי רגב: אנחנו עושים הבחנה בין פליטים לבין מהגרי עבודה.

מירי רגב: כל המתיפייפים, תורידו את המסכות.

מירי רגב: את כל הפליטים נקלוט בכל מקום בארץ: לא רק בדרום תל אביב, אלא גם בצפון תל-אביב, בקיסריה, בכפר שמריהו.

מירי רגב: בכל מקום נקלוט את הפליטים.

מירי רגב: את מהגרי העבודה נחזיר לארץ מוצאם.

מירי רגב: מהגרי העבודה מגיעים לפה ולא רוצים שום מענק.

מירי רגב: שום מענק לא ירצה אותם, ידידי דני דנון ומנהל ההגירה.

מירי רגב: שום מענק לא ירצה אותם, לא 1,000 דולר ולא 1,000 יורו.

מירי רגב: הם רוצים להיות פה במדינה הזו.

מירי רגב: את האמת נגיד: 60,000 מהגרי העבודה רוצים להישאר פה ולהפריע לאופי הדמוגרפי, הלאומי, היהודי של מדינת ישראל.

מירי רגב: את האמת אנחנו צריכים להגיד.

מירי רגב: התופעה של מהגרי עבודה, שמתפשטת במדינה, היא תופעה שצריך להפסיק אותה.

מירי רגב: זו תופעה שמתפשטת בערד, באילת, באור עקיבא, בחדרה ובפרדס חנה.

מירי רגב: התפקיד שלנו הוא לעצור את תופעת ההסתננות הזו של מהגרי העבודה.

מירי רגב: שוב אני חוזרת למען אלה שלא שמעו טוב: לא מדובר על פליטים.

מירי רגב: פליטים נקלוט בכל מקום בארץ.

מירי רגב: לא יכול להיות שמהגר עבודה מגיע למדינה הזו ברגל.

מירי רגב: אני חברת כנסת עם דרכון דיפלומטי, ואני לא יכולה להיכנס לארצות הברית בלי אישור.

מירי רגב: לפה כל אחד שאין לו עבודה יכול להיכנס.

מירי רגב: אנחנו נשחרר אותו אחרי שבוע וניתן לו עבודה.

מירי רגב: מפכ"ל המשטרה צריך לדאוג לאלימות ולא לעבודה.

מירי רגב: ברוך השם, יש שר עבודה ורווחה.

מירי רגב: יש מספיק אנשים שיטפלו בזה.

מירי רגב: אם כל אחד יעשה רק את מה שהוא צריך, המדינה הזו תהיה הרבה יותר טובה.

מירי רגב: כבוד היו"ר, נמצאים פה חברים שהגיעו מדרום תל-אביב, חברים שסובלים יומיום מהמציאות הקשה שיש שם.

מירי רגב: אי אפשר להגיד עליהם שהם גזעניים ולא פותחים את דלתם לאותם מסתננים שנמצאים שם.

מירי רגב: שאלת מה אנחנו צריכים לדרוש.

מירי רגב: אחד, שראש עיריית תל-אביב יפזר את המסתננים לצפון תל-אביב.

אמנון כהן: מי ישלם שכירות שם?

מירי רגב: המדינה תשלם את השכירות.

מירי רגב: השכירות מעניינת אותנו וחיי האנשים לא מעניינים אותנו?

מירי רגב: אני רוצה שאת "מסילה" ואת כל ארגוני זכויות האדם יעבירו לצפון תל-אביב.

מירי רגב: שם יטפלו בכל אותם מהגרי עבודה.

מירי רגב: הדבר השני - שר הפנים יודע שעל פי חוק הכניסה לישראל, הכניסה לישראל מותרת רק בתחנות הגבול.

מירי רגב: ניתן לעכב ולמנוע כניסה של מי שבא לישראל: "מי שבא לישראל ולא הורשה להיכנס אליה, רשאי השר להרחיקו מישראל".

מירי רגב: ממה אנחנו פוחדים, מכותרת כזו או אחרת בעיתון?

מירי רגב: הם לא מנהלים אותנו.

מירי רגב: לא עשרה אחוז אנרכיסטים מנהלים אותנו.

מירי רגב: מנהלת אותנו האמת שלנו לשמור על המדינה היהודית ולהיות בני אדם.

מירי רגב: אין אנשים שהם יותר בני אדם מהיהודים.

מירי רגב: לכן, הגיע הזמן שנקים כמה שיותר מהר מתקן אוהלים סמוך לגבול.

מירי רגב: כל מי שמגיע יהיה שם, עד אשר נחזיר אותו לארץ שלישית.

מירי רגב: אם לא נפעל מהר, לא נוכל לבוא לאף אחד בטענות אלא רק אל עצמנו.

מירי רגב: הבעיה הזו רק הולכת ומחריפה.

מירי רגב: צריך לתת פתרון מבלי להתייפייף ומבלי לפחד מאף כותרת ומאף ארגון כזה או אחר.

אמנון כהן: חה"כ אריה ביבי, בבקשה.

אריה ביבי: לכל אמרה שנאמרה פה – והיא תמשיך להיאמר על ידי החבר'ה מדרום תל-אביב ומשאר המקומות - אני שותף.

אריה ביבי: אנחנו צריכים למצוא פתרון.

אריה ביבי: פתרון בא לא בצעקות ולא באמירות, אלא במעשים.

אריה ביבי: אדבר על כמה דברים מעשיים, שלאורם אנחנו צריכים ללכת.

אריה ביבי: קודם כל, צריכים להגיד לכבוד המפכ"ל שיפסיק עם האמירה הזו שצריך לתת להם עבודה.

אריה ביבי: שיפסיק גם עם האמירה: להכניס את עוז לתוך המשטרה.

שלמה מולה: אם לא יתנו להם עבודה, הם ימותו.

מיכאל בן-ארי: זה לא התפקיד של המפכ"ל.

מיכאל בן-ארי: המפכ"ל אמור לאכוף חוק ולא לתת לנו הצעות.

מיכאל בן-ארי: המפכ"ל צריך ללכת הביתה אחרי ההצעה הזו.

מיכאל בן-ארי: זה לא תפקיד שלו.

מיכאל בן-ארי: זה לא קשור לסדרי שלטון.

אריה ביבי: מי שלא מבין בנושא המשטרה, לא יודע מה זה להכניס את יחידת עוז בחזרה למשטרה.

אריה ביבי: משרד הפנים זה המקום שלה.

אריה ביבי: יש דברים שלא חלים על המשטרה.

אריה ביבי: המשטרה צריכה לתת ליחידת עוז עשרה חוקרים, עשרה אנשי מודיעין, לתגבר את יחידת עוז מ-100 ל-400, ולתת לה כלים כדי לעבוד בשבתות וחגים, כי בדיוק בימים האלה אפשר לבצע את העבודה.

אריה ביבי: אני מדבר על פתרונות.

אריה ביבי: אני לא בא לצעוק, אני לא בא להתלהם ואני גם לא עושה הפגנות.

אריה ביבי: אם אנחנו רוצים פתרון, זה הפתרון.

אריה ביבי: על פי חוק, לפי אמנת ג'נבה, אדם, שבמדינתו יש מלחמה והוא צפוי להיהרג שם או שהוא נרדף פוליטי, רשאי להגיע למדינה אחרת.

אריה ביבי: במדינה שלנו יש רק 100 אנשים פליטים.

אריה ביבי: ברגע שאתה עברת גבול אחד, מצרים צריכה לתת לך אשרה שאתה פליט במצרים.

אריה ביבי: כאשר אתה עובר גבול שני, אתה כבר לא פליט.

אריה ביבי: במצרים אין לך סכנת חיים.

אריה ביבי: לכן, יש בסך הכל שני אנשים שהם פליטים.

אריה ביבי: את כל היתר ניתן לגרש.

דני דנון: כמה ארגונים יש בשביל שני האנשים האלה?

דני דנון: זו פרנסה טובה.

דני דנון: כמה מנכ"לים יש?

אריה ביבי: אתה מתלהם, ואני רוצה לתת פתרונות.

מירי רגב: למה מתלהם?

מירי רגב: הוא אומר את האמת.

אריה ביבי: הבעיה של הגדר תיפתר.

אריה ביבי: אתם צריכים לדעת, שיש 400,000 בדואים בסיני, שיחפשו עבודה מפה ועד להודעה חדשה.

אריה ביבי: כאשר תיגמר הבעיה של גבול מצרים, צריכים להתחיל לחשוב על הבעיה בגבול ירדן.

אריה ביבי: כבר התחילו עם גבול ירדן.

אריה ביבי: למרות הבעיות במצרים – ויש בעיות רציניות ואי אפשר לבוא איתם למשא ומתן – צריכים לדאוג שמדינה אחרת תקלוט אותם.

אריה ביבי: יש להקים מיד מחנה אוהלים של 20,000 – ואני עשיתי את זה עם השב"חים.

אריה ביבי: אפשר לעשות את זה בחודש.

אריה ביבי: לא צריכים לחכות חודשים, ולבנות צהרונים וכל השמות היפים האלה.

אריה ביבי: את זה תשמרו למקומות אחרים.

אריה ביבי: צריך להקים מחנה אוהלים, כדי שאף אחד לא ייכנס לארץ בכלל.

אריה ביבי: הם יהיו סגורים עד הגירוש.

אריה ביבי: לא צריך לחכות שידברו על גירוש.

אריה ביבי: עדיין לא דיברתי על מחלות.

אריה ביבי: אני הגשתי הצעת חוק - אבל החוק תקוע ולא רוצים להעביר אותו - שאומר שכל מי שייתפס ייקחו ממנו DNA.

אריה ביבי: כך אתה יכול לדעת מה קורה.

אריה ביבי: רובם עם מחלות מידבקות.

דני דנון: האם החוק הזה עבר?

אריה ביבי: הוא תקוע.

אריה ביבי: רובם עם מחלות מידבקות, החל משחפת ומטה.

ניצן הורוביץ: על סמך מה אתה אומר את זה?

ניצן הורוביץ: תגיד דברים רציניים.

מירי רגב: על סמך מה ניקו יומיים את הברכה בגורדון אליה הגיעו מהגרי עבודה?

ניצן הורוביץ: אחר כך את תצטרכי להתנצל שוב.

ניצן הורוביץ: חבל.

מירי רגב: אני לא התנצלתי.

מירי רגב: ציפיתי שחבר כנסת כמוך יבוא ויגיד: "אלה דברים שלא עושים".

ניצן הורוביץ: פה אנחנו כבר יורדים לתת רמה.

אריה ביבי: אנחנו מטפלים בזה.

אריה ביבי: אנחנו מתעסקים עם הדברים האלה.

קריאה: סעיף 10 לחוק הכניסה לישראל מתנה את הכניסה לישראל בבדיקה רפואית.

אריה ביבי: מישהו בדק אותם?

קריאה: שיעשו את זה.

אריה ביבי: אתם לא יודעים, אבל מבחינה מודיעינית יש עוד דברים.

אריה ביבי: יש מושתלים למיניהם.

דני דנון: הם עוברים בצפון סודן בדרך

אריה ביבי: הפתרון הוא להקים מיד מחנה אוהלים, כך שאף אחד לא ייצא ממנו אלא לארץ מהמוצא.

דני דנון: שהארגונים ילכו לעזור להם במחנה אוהלים.

אריה ביבי: מי שרוצה, מגרמניה או מהאו"ם, שיבוא וייקח אותם.

אמנון כהן: מנהל אגף רובעים ושכונות בעיריית תל אביב, אריק שוע, בבקשה.

אמנון כהן: תגיד לנו איך אתם כעיר מתמודדים עם הבעיות.

אריק שוע: העיר תל-אביב יפו סופגת את הנטל העיקרי של הטיפול באוכלוסיית הפליטים, מהגרי עבודה, מסתננים.

אריק שוע: צר לי על האמירה, כאילו עיריית תל אביב היא זו שמפזרת את הפליטים ברחבי העיר.

אמנון כהן: מסתננים ולא פליטים.

אריק שוע: פליטים או מסתננים.

יעקב אדרי: ההגדרה חשובה.

אריק שוע: לצורך העניין: אוכלוסיית הזרים.

אריק שוע: לא העיר מפזרת, לא העיר מבקשת.

אריק שוע: למעשה, העיר היא זו שנושאת בנטל המרכזי.

אריק שוע: אם יש כוונה לפזר את הנטל, אז אדרבא.

אריק שוע: באמת צריך לעשות זאת.

אריק שוע: תושבי העיר משלמים את המחיר, ולא רק תושבי הדרום.

דני דנון: למה התעוררתם עכשיו?

דני דנון: למה ראש העיר נתן הוראה לא לאכוף היתרים לעסקים של המסתננים?

ניצן הורוביץ: אתה לא חייב לענות לו.

ניצן הורוביץ: הוא לא יחקור אותך.

דני דנון: האם אתה הסנגור שלו?

דני דנון: ראש העיר נתן הוראה, שלא לאכוף את הנושא של רישוי עסקים של מסתננים בדרום העיר.

אריק שוע: אני לא יודע מאיפה אתה שואב את הנתונים.

אמנון כהן: אריק, תתמקד במה שאתה רוצה להגיד.

אמנון כהן: על כל מה ששואלים אותך תענה אחר כך.

אמנון כהן: תן דיווח לוועדה, מהן הבעיות ואיך אתם מתמודדים.

יואל חסון: אבל זו נקודה מאוד חשובה, שהוא צריך להתייחס אליה.

יואל חסון: איך יכול להיות שמתקיימים עסקים בלתי חוקיים באזורים האלה.

יואל חסון: אם אני ברחוב שלי בצפון תל-אביב אפתח עסק כלשהו, מייד יגיעו הפקחים של ראש עיריית תל-אביב ויסגרו את העסק הזה.

יואל חסון: זה קורא לחוץ.

יואל חסון: זה לא מוסתר.

אריק שוע: אם תתנו לי לדבר, אני אתייחס גם לסיפור העסקים.

יואל חסון: אתה יכול להאשים את המדינה בזה שהם הגיעו אליך.

יואל חסון: אני מסכים איתך.

יואל חסון: אתה צריך לתת תשובה, איך עיריית תל-אביב מאפשרת לעסקים לא חוקיים להתקיים בצורה גלויה, ברורה וחשופה.

שלמה מולה: איך זה קשור אליו?

יואל חסון: בטח שזה קשור אליו.

אריק שוע: העירייה לא מאפשרת.

ניצן הורוביץ: אתה מבין למה הארגונים לא רצו לבוא?

ניצן הורוביץ: ככה מתייחסים לאנשים.

ניצן הורוביץ: מהלכים אימים על אנשים.

ניצן הורוביץ: תן לו לדבר.

ניצן הורוביץ: אני צריך להגן עליו?

ניצן הורוביץ: תן לו לדבר.

ניצן הורוביץ: האיש לא מסוגל לדבר.

מירי רגב: אסור לנו לנשום פה.

יואל חסון: הוא בא לוועדה, והוא צריך לתת תשובה.

יואל חסון: זה שיח בסיסי בכל ועדה.

יואל חסון: אפשר לשאול שאלה.

אמנון כהן: אבל הוא עוד לא ענה על השאלה הראשונה, וכבר עוד ארבע שאלות נוספות.

אמנון כהן: אריק, תציג את מה שאתה רצית ואחר כך תתייחס לשאלות נוספות.

אריק שוע: כפי שאמרתי, עיריית תל-אביב היא זו שנושאת בנטל.

אריק שוע: עד היום לא ראינו השתתפות ממשלתית, גם לא ברמות הסוציאליות, שלעיתים אנחנו נדרשים להן: מצד אחד טיפול בילדים, ומצד שני טיפול באוכלוסיית הדרום.

אריק שוע: אני יכול לומר לכם, שקיימת ועדה עירונית, שאני מרכז אותה, שמטרתה להשקיע בתשתיות באזור דרום העיר.

אריק שוע: 61,000,000 שקלים הוזרמו רק השנה לטיפול בתושבים ובמצוקות שלהם, בין אם זה תגבור תאורה, בין אם זו השקעה בתשתיות ובין אם זו השקעה במערכת החינוך שעומדת וסופגת הכל.

מירי רגב: מה זה קשור?

אריק שוע: זה קשור.

אריק שוע: זה האזור שאליו מגיעה האוכלוסייה היותר חלשה.

אריק שוע: העירייה לא יכולה לעמוד מנגד ולהפקיר אותה.

אריק שוע: אם התשתיות העירוניות קורסות: מערכת התברואה, מערכת הפיקוח, מערכת הסדר הציבורי במובן של שמירת אורח חיים תקין, אז העירייה נדרשת לכך.

דני דנון: אתה מנותק מהמציאות.

דני דנון: גני הילדים מחוץ לתחום של התושבים.

דני דנון: המרחב הציבורי סגור בפניהם.

דני דנון: אתה מדבר על השקעות של עירייה?

אריק שוע: הבעיה היא קצת יותר מורכבת.

אמנון כהן: אל תתייחס לאף אחד כרגע.

אמנון כהן: תדבר רק אליי.

אריק שוע: כאשר מדובר על מערכות ציבוריות, בהן נמצאים תושבי העיר, העיר נדרשת להשקעה נוספת.

אריק שוע: העיר נדרשת לתת יותר ממה שהיא נותנת.

אריק שוע: אם בית מגורים היה רגיל לתת מערכת ביוב ל-4 אנשים, היום יש שם 100 אנשים.

אריק שוע: זה אומר שהטיפול במערכת הביוב או התשתית הציבורית דורש מהעירייה לתת יותר.

אריק שוע: הפתרון בסופו של דבר ניתן על ידי הרשות הממשלתית.

אמנון כהן: מה לגבי העסקים?

אריק שוע: העירייה מבצעת ביחד עם המשטרה אכיפה מסודרת.

דני דנון: יש לך נתונים לגבי כמה עסקים נסגרו?

אריק שוע: אני יכול להציג את הנתונים.

אמנון כהן: חה"כ דנון ייצא איתך לסיור בשבוע הבא.

אמנון כהן: תראה לו את העסקים.

אריק שוע: אין שום בעיה.

אריק שוע: אין שום הוראה של ראש העיר לגבי עסקים לא חוקיים בעיר תל-אביב יפו.

אריק שוע: כך גם לגבי כל עסק שמוכר אלכוהול ועובר על החוק, גם מבחינת המשטרה.

דני דנון: לא אלכוהול.

דני דנון: אנחנו מדברים על רישיון עסק.

יואל חסון: האם יש להם רישיון עסק, כן או לא?

יואל חסון: תענה על השאלה הזו.

אריק שוע: העירייה אוכפת, ואני מזמין את כל מי שנמצא כאן להגיע ולראות.

יואל חסון: אני רוצה שתענה לי, אם יש להם רישיון עסק כן או לא.

יואל חסון: האם יכול להיות עסק בתל-אביב שאין לו רישיון עסק להתקיים, כן או לא?

אריק שוע: עיריית תל-אביב סוגרת בתי עסק ללא רישיון.

יואל חסון: תראה לי איפה סגרת עסק לאחרונה.

יואל חסון: כאשר אתה אומר דברים בוועדת כנסת, אתה אומר דברים מול הריבון.

יואל חסון: אנחנו נבדוק את מה שאתה אומר.

אריק שוע: בשמחה.

יואל חסון: אתה תיתן לוועדה דיווח, כמה בתי עסק ללא רישיון אתה סגרת.

מירי רגב: ראש העיר יודע לעשות טוב מאוד מהפכות הקשורות לעיר.

מירי רגב: אם הוא דואג למחאה הציבורית ולמחאה החברתית, הצדק צריך להיות גם כלפי תושבי דרום תל-אביב.

יואל חסון: הם לא צריכים להיות שם, לא בצפון תל-אביב ולא בדרום תל-אביב.

שלמה מולה: אני רוצה לבוא ולומר, שבעיית המסתננים היא בעיה לאומית קשה.

שלמה מולה: אני רוצה להזכיר לחה"כ דנון ורגב, ששני שליש מסתננים הגיעו לארץ בתקופת ראש הממשלה הזה.

דני דנון: את הגדר לא בנה אולמרט.

יעקב אדרי: לא צריך להיכנס לזה ולומר: הממשלה הזו או הממשלה הקודמת.

יעקב אדרי: גם הממשלה הקודמת היא חלק מהאשמה.

יעקב אדרי: אני הייתי בממשלה הקודמת.

אמנון כהן: מה הפתרון?

אמנון כהן: מה אתה מציע לממשלה, שאתה עכשיו שותף בה?

שלמה מולה: אני רוצה לספר את הסיפור של אריתריאה.

שלמה מולה: לפני חודש וחצי הייתי אצל שגריר אריתריאה, ושאלתי אותו למה הם לא לוקחים אותם.

שלמה מולה: התשובה שלו היתה: "אף גורם רשמי של ממשלת ישראל לא פנה אלינו".

ניצן הורוביץ: זה דבר מעניין.

שלמה מולה: אני שאלתי: מה זה גורם רשמי, מהי ההגדרה של מעמדם של אותם אנשים.

שלמה מולה: הוא אמר לי: "אנחנו יכולים להיות ערבים לביטחונם ולחייהם של אותם אנשים.

שלמה מולה: תחזירו לנו אותם".

שלמה מולה: זאת היתה התשובה.

שלמה מולה: אני חושב שזו בעיה לאומית.

שלמה מולה: אני מתבייש מהדיון הציבורי הזה.

שלמה מולה: אני מתבייש מההסתה לאלימות כלפי אותם אנשים.

שלמה מולה: גם עכשיו אני מתבייש מתוכן הדיון שמתקיים פה.

שלמה מולה: אני מתבייש מהגישה שאומרת: אפריקנים, שחורים – בואו נגרש אותם.

דני דנון: גם אם הם היו שבדים, היינו אומרים את זה.

דני דנון: מה זה קשור?

מירי רגב: האם מישהו פה דיבר עליהם כשחורים?

דני דנון: אף אחד לא אמר פה כזה דבר.

שלמה מולה: אף אחד לא היה פליט בסודן.

שלמה מולה: אני הייתי פליט בסודן.

שלמה מולה: אתם יודעים מה אמרו לנו בסודן?

שלמה מולה: שלא נעבוד, שלא נבוא במגע עם אנשים.

שלמה מולה: בגלל זה 5,000 אתיופים נהרגו בסודן.

שלמה מולה: אני לא אתן שיהיה דיון כזה בציבור במדינה הזו.

דני דנון: יש 50,000,000 פליטים בסודן.

דני דנון: כמה אתה רוצה שנביא לפה?

דני דנון: את היהודים אנחנו נביא.

שלמה מולה: תתביישו לכם.

שלמה מולה: איך אתה מוציא את דיבתה של מדינת ישראל.

מיכאל בן-ארי: אין מדינה שלא מתנהגת ככה.

שלמה מולה: אנחנו היינו עבדים במצרים.

שלמה מולה: אנחנו לא יכולים להתנהג לאנשים כאלה בצורה כזו.

דני דנון: אז בואו נביא את אפריקה אלינו.

שלמה מולה: אני רוצה לומר לכם: אם אתם רוצים לקיים דיון אמיתי, בבקשה.

שלמה מולה: אם אתם רוצים להתעמת עם ארגוני זכויות אדם שאתם לא אוהבים אותם, בסדר.

שלמה מולה: מירי, אני שמעתי מה אמרת בהפגנה.

שלמה מולה: אני הסתנוורתי.

שלמה מולה: את ידידה טובה שלי, אבל אני מתבייש במה שאמרת.

מירי רגב: על מה שרבין אמר על ההתנחלויות אתה לא מתבייש.

מירי רגב: בתמונה של נאצי חבר כנסת, אתה לא מתבייש.

מירי רגב: תתבייש מהדברים האלה ולא מתופעה שמגדירים כתופעה.

מירי רגב: יש גבול להסתה של השמאל.

שלמה מולה: ממשלת ישראל, משרד החוץ, משרד הפנים: זה נכון שמהגרי עבודה מגיעים לכאן בצורה בלתי חוקית.

שלמה מולה: יש את הדלת המסתובבת.

שלמה מולה: יותר מ-400,000 אנשים בלתי חוקיים מסתובבים במדינה הזו.

דני דנון: אתה יודע כמה נכנסו רק אתמול?

דני דנון: אתמול נכנסו 170 מסתננים למדינת ישראל.

דני דנון: מאתיופיה, לאחר שאנחנו רבים ביחד, מגיעים לארץ 170 בחודש.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד, שכל עוד שלא יאפשרו לאנשים שנמצאים כאן לעבוד המצב יהיה כזה.

שלמה מולה: אני לא חושב, שמדינת ישראל צריכה לאפשר לאנשים להיות רעבים וללכת לבזוז רכוש.

שלמה מולה: אם המדינה רוצה לחלק להם הטבות חודשיות, אדרבא.

דני דנון: אתה פוגע באתיופים.

דני דנון: אתה פוגע ביוצאי אתיופיה שלא עובדים.

דני דנון: במובטלים שלנו אתה פוגע.

דני דנון: תדאג לאוכלוסייה שבחרה בך ולא למסתננים מאפריקה.

שלמה מולה: אחרי שראיתי את ההפגנה בשבוע שעבר, אני יודע כמה המדינה הזו גזענית, גם כלפי יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: אני מציע לנהל את השיח הציבורי הזה באחריות, במקצועיות, מבלי להתלהם.

שלמה מולה: צריך להסתכל על האדם כאדם בעל צלם אנוש, ולא כאדם שאפשר לגרש, לסלק ולפגוע בו.

שלמה מולה: ליבי-ליבי עם תושבי תל-אביב.

שלמה מולה: אני חושב, שהמדינה הזו הביאה אותם למצב בלתי נסבל, בלתי אפשרי.

שלמה מולה: לגבי העסקים – אני שמעתי את הנציג של עיריית תל-אביב.

שלמה מולה: אני הסתובבתי בתחנה מרכזית.

שלמה מולה: לפי דעתי, מה שקורה פה זו שערורייה, גם בתחום האחריות שלכם וגם בתחום גביית המסים.

שלמה מולה: אין לי בעיה שהאנשים האלה יתפרנסו בצורה חוקית, שיהיו להם עסקים.

שלמה מולה: אתם יודעים כמה בתי בושת יש שם?

שלמה מולה: אתם לא מבינים באיזה עולם אנחנו נמצאים.

שלמה מולה: אתם רוצים לפתור את הבעיה?

שלמה מולה: אל תזרקו את הכל על המדינה.

שלמה מולה: אגב, רשות ההגירה מנסה להתמודד עם מעט הכלים שיש לה.

אמנון כהן: קשני דוד מעמותת "קול בשכונות", בבקשה.

דוד קשני: אני רוצה לספר לכם, לפני 40 שנה כאשר הגעתי למקום הזה שכונת התקווה היתה גן עדן.

דוד קשני: רק בשנים האחרונות התחיל המצב להתדרדר.

דוד קשני: כל זאת בעקבות אותם אנשים, שאני לא רוצה לקרוא להם מסתננים או מהגרי עבודה.

דוד קשני: העיקר שהם נמצאים שם.

דוד קשני: לפני שנתיים, אנחנו עשינו הפגנה גדולה על מנת למצוא להם פתרון.

דוד קשני: הפתרון לא הגיע.

דוד קשני: שמענו שהתחילו להגיע מסין.

דוד קשני: אתמול חדרו לארץ, דרך סיני, סינים.

דוד קשני: תארו לכם, שמיליארד ו-400,000 סינים יתחילו להגיע לאט-לאט לארץ.

דוד קשני: לאן הם יגיעו?

דוד קשני: הם יגיעו לשכונת התקווה, למקום שלנו.

דוד קשני: לכן, אני מבקש למצוא פתרון.

דוד קשני: מה הפתרון שאני מציע?

דוד קשני: זו בעיה ממשלתית.

דוד קשני: הממשלה הביאה אותם או נתנה להם להיכנס, ולכן הממשלה חייבת לדאוג להם: או להוציא אותם או לדאוג להם לבריאות, כלכלה, דיור.

דוד קשני: לגבי החנויות - מה קורה ברחוב יסוד המעלה?

דוד קשני: היו שם חנויות של נעליים.

דוד קשני: מה עושה עובד זר?

דוד קשני: הוא שוכר את החנות מאותו בן אדם שהחנות שלו.

דוד קשני: 90% מהחנויות נשכרו על ידי עובדים זרים.

דוד קשני: לא צריך רישיון, היות והרישיון נמצא אצל בעל החנות ולא אצל העובד הזר.

דוד קשני: לכן, אני מציע בשלב ביניים לדבר עם הקיבוצים והמושבים, לקנות חלק מהם.

דני דנון: רעיון מצוין.

דני דנון: יש 230 קיבוצים, אפשר לשלוח 300 לכל קיבוץ.

מירי רגב: הקיבוצים יאהבו את זה.

דני דנון: הם יעמדו בתור.

דני דנון: הם יריבו.

מירי רגב: הם יריבו מי יהיה הראשון שיקלוט אותם.

יעקב אדרי: אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו כאן.

יעקב אדרי: הדברים ברורים מאוד.

יעקב אדרי: הבעיה מאוד קשה, והיא תלווה אותנו עוד הרבה מאוד זמן.

יעקב אדרי: זה עסק שהולך וגדל.

יעקב אדרי: אלה לא דברים שהולכים להיגמר בימים הקרובים.

יעקב אדרי: אני מקווה, שכולם יידעו את הגבולות.

יעקב אדרי: יחד עם זאת, הממשלה יודעת את הפתרונות.

יעקב אדרי: הפתרונות בידיים שלה.

יעקב אדרי: שלמה אמר מה שהוא אמר.

יעקב אדרי: הוא אמר משפט מאוד חשוב.

יעקב אדרי: יש לי הרגשה שלא יהיה פתרון עד שלא יהיו פליטים סודנים או מהגרים בקיסריה, בצפון תל-אביב ובעוד מקומות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ובמבשרת ציון.

יעקב אדרי: איך הם מגיעים לדרום תל-אביב?

יעקב אדרי: מי מביא אותם?

קריאה: שירות בתי הסוהר.

יעקב אדרי: אנחנו נדאג שיביאו אותם למקומות אחרים.

אמנון כהן: דרור קהלני, בבקשה.

דרור קהלני: אני תושב דרום תל-אביב.

דרור קהלני: אני פוחד, אני פוחד מאונס בנותינו, אני פוחד מאלימות, אני פוחד להסתובב ברחובות.

דרור קהלני: אני חי בפחד.

דרור קהלני: אתם לא מבינים אותי.

דרור קהלני: הילדות שלי בבית סגורות.

דרור קהלני: החיים שלי בזבל.

דרור קהלני: כמה אני יכול לסבול?

דרור קהלני: בוא תדרכו עליי.

דרור קהלני: מה עשיתי?

דרור קהלני: אני לא משלם מסים?

דרור קהלני: לא עשיתי צבא?

דרור קהלני: מה עשיתי רע לכם?

דרור קהלני: למה אני צריך לחיות בפחד, להיכנס ולסגור את הדלת.

דרור קהלני: לצאת ולסגור את הדלת?

דרור קהלני: אחים שלי חיים גם כן בפחד.

דרור קהלני: כל המשפחה שלי גרה שם.

דרור קהלני: למה אני צריך לסבול את זה?

דרור קהלני: למה אני צריך לסבול יום-יום, שעה-שעה?

דרור קהלני: למה אמא שלי מפחד לצאת לרחוב?

דרור קהלני: למה הילדות שלי צריכות לפחד?

דרור קהלני: למה אני צריכה להראות במצלמה בוכה?

דרור קהלני: הבנות שלי יראו אותי, ויהיה לי עוד יותר רע.

דרור קהלני: אתם רעים אליי.

דרור קהלני: אתם ממש רעים אליי.

דרור קהלני: רע לי, כואב לי ועצוב לי.

דרור קהלני: הממשלה מזניחה אותי.

דרור קהלני: אתם לא יודעים מה הסבל שלי.

דרור קהלני: אין לכם מושג.

דרור קהלני: רק הדמעות האלה מדברות.

דרור קהלני: תאמינו לי, התייאשתי מהמצב הזה.

דרור קהלני: הרמתי ידיים ואני צועק: הצילו.

דרור קהלני: ממשלה, כנסת – תצילו אותנו, אנחנו במצוקה.

אמנון כהן: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אני מבינה את כולם: גם את נציגי השכונות, גם את שלמה מולה שיש לו ניסיון בסודן.

מרינה סולודקין: את הטעויות עשו הממשלות של אולמרט ושל ביבי.

מרינה סולודקין: אני תומכת ברעיון של חברתי רונית תירוש, שאנחנו בכנסת נקים ועדת חקירה פרלמנטארית כדי לבדוק איך פתחו את הגבול, איך נתנו לאנשים להיכנס לערי הדרום והמרכז, ולמה לא מטפלים בפליטים.

מרינה סולודקין: יש הסכמים בינלאומיים שחייבים לטפל בהם.

מרינה סולודקין: ברחוב הרוסי קמו תנועות נגד מסתננים, והם כותבים באינטרנט הרבה דברים.

מרינה סולודקין: הם שואלים, איפה היו כל הארגונים של זכויות אדם כאשר לפני 10 שנים זרקו אמהות של חיילים ישראלים.

מרינה סולודקין: רק כאשר הגיע שרון אנחנו סדרנו את העניין.

מרינה סולודקין: איפה הם היו?

מרינה סולודקין: שלמה, לא מדובר בשחורים או לבנים.

מרינה סולודקין: אני זוכרת את הנושא הזה.

מרינה סולודקין: דבר נוסף, גרוש למולדת זה רפטריאציה.

מרינה סולודקין: אני עשיתי רפטריאציה לכאן.

אמנון כהן: יוסי אדלשטיין ממשרד הפנים, בבקשה.

אמנון כהן: איך אתם נערכים?

אמנון כהן: מה אתם עושים למען המאמץ הלאומי הזה?

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה החליטה מספר החלטות, ואנחנו אמורים ליישם אותן.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת אוכלוסיות המסתננים שקיימות כרגע בארץ, ישנן אוכלוסיות שההגנה לגביהן הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצה אחת היא קבוצה של נתיני חוף השנהב.

יולי יואל אדלשטיין: ההגנה לגביהם הסתיימה, ואנחנו כרגע פועלים להוצאתם מהארץ וחזרתם לחוף השנהב.

שלמה מולה: כמה יש?

יולי יואל אדלשטיין: יש 2,500 נתינים מחוף השנהב.

נחמן שי: האם אלה אותם אנשים שאתם מחפשים באמצעות יחידת עוז?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מטפלים בכל השוהים הבלתי חוקיים.

אמנון כהן: תדבר ברצף, ותיתן את הסקירה שלך לגבי השאלה איך אתם מתמודדים.

יולי יואל אדלשטיין: אוכלוסייה אחת, שההגנה לגביהם הסתיימה, אלה נתיני חוף השנהב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מטפלים בהוצאתם מהארץ.

יולי יואל אדלשטיין: האוכלוסייה הנוספת היא נתיני דרום סודן.

יולי יואל אדלשטיין: לאור ההכרזה של דרום סודן כמדינה עצמאית ולאור הסכמים שיש לממשלת ישראל עם נשיא דרום סודן, שאמר שהם מוכנים לקבל אותם חזרה, הצענו להם לצאת בעידוד יציאה מרצון, כולל מענק של 1,000 יורו לכל יוצא.

דני דנון: כמה לקחו את המענק?

יולי יואל אדלשטיין: בודדים.

דני דנון: כמה?

יולי יואל אדלשטיין: 150 איש לקחו את המענק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שנתנו אפשרות ליציאתם מרצון, הודענו שמראשון לאפריל מי שלא ייצא נאלץ לנקוט נגדו בצעדי אכיפה.

יולי יואל אדלשטיין: ב-30 למרץ הוגשה עתירה לבית המשפט, וכרגע יש צו מניעה.

מירי רגב: מי הגיש את העתירה?

יולי יואל אדלשטיין: ארגוני זכויות אדם.

מירי רגב: של מהגרי עבודה, ולא ארגוני זכויות אדם של תל-אביב.

ניצן הורוביץ: אתה מבין למה הם לא באו הנה?

ניצן הורוביץ: רק מכפישים אותם.

ניצן הורוביץ: האם יש לך בעיה עם בג"צ, עם גרוניס?

ניצן הורוביץ: את מינית אותו.

ניצן הורוביץ: לא אני.

מירי רגב: שיבואו לפה להציג את עמדתם.

מירי רגב: אנחנו ממתינים.

ניצן הורוביץ: תלכי לבית המשפט העליון, ותגידי את מה שאת רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר: כרגע יש צו מניעה.

יולי יואל אדלשטיין: המדינה הגישה את תגובתה לבית המשפט, לאחר בדיקה של משלחת של משרד החוץ שהיתה בדרום סודן.

יולי יואל אדלשטיין: היא הגישה חוות דעת מפורטת ומנומקת לבית המשפט.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ממתינים כרגע להחלטה של בית המשפט.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפעל בהתאם להחלטה של בית המשפט.

אמנון כהן: מה עם אריתריאה?

יולי יואל אדלשטיין: הגדר נמצאת בשלבי האצה, לאחר הנחיה של ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: כנ"ל מתקן השהייה, שהממשלה החליטה להקים.

אריה ביבי: יש 3,000 מחוף השנהב.

אריה ביבי: האם מישהו נתן את הדעת לגביהם?

אמנון כהן: הוא דיבר עליהם כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: בפתיח של דבריי דיברתי לגבי נתיני חוף השנהב.

יולי יואל אדלשטיין: יש הנחיה של ראש הממשלה לגבי הקמת מתקן שהייה.

דני דנון: איפה זה עומד עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: מתקן השהייה נמצא בתהליך מואץ של הקמה.

דני דנון: מה התאריך בו המתקן יהיה מוכן?

יולי יואל אדלשטיין: לגבי נתיני אריתריאה – יש מגעים ומשא ומתן עם מדינות, כדי למצוא להם פתרון במדינה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: זה תהליך מורכב ולא פשוט, אבל יש תהליך מתמיד כדי למצוא להם פתרון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נערכים לכל פעילות אכיפה כנגד כל מי שהוא שוהה בלתי חוקי וניתן להחזירו למדינתו.

אמנון כהן: האם יש לכם מספיק כוח אדם?

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו מספיק כוח אדם.

יולי יואל אדלשטיין: הגשנו דרישה לתוספת כוח אדם, ואני מקווה שהיא תיענה בימים הקרובים.

אריה ביבי: היתה שביתה ביחידת עוז.

אריה ביבי: האם היא עדיין נמשכת?

אריה ביבי: למה אתם לא נותנים להם לעבוד דווקא בשבתות וחגים, שאז זה הזמן שבו אפשר לתפוס?

אריה ביבי: ישנם פה גם מאתיופיה, גנה, ניגריה ותורכיה.

אריה ביבי: מה לגביהם?

נחמן שי: האם יש לכם תוכנית עבודה, או שאתם צדים אנשים באופן פרוע?

נחמן שי: האם יש לכם תוכנית, ואתם יודעים את מי אתם רוצים ואיך אתם מגיעים אליהם?

נחמן שי: אני רוצה לשמוע על תוכנית עבודה ולא על היענות להלכי רוח כאלה ואחרים.

דני דנון: האם יש תאריך יעד להקמת המתקן?

יולי יואל אדלשטיין: משרד הביטחון מניח שעד נובמבר המתקן יקום.

מירי רגב: ועד אז מה יקרה?

יולי יואל אדלשטיין: עד אז אנחנו מתמודדים עם מה שיש.

מירי רגב: מה לגבי הגדר?

מיכאל בן-ארי: כמה זמן לקח לבנות את המחנה ל-60,000 חיילים, שגירשו את אנשי גוש קטיף?

יולי יואל אדלשטיין: צר לי, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא אחראי על הבנייה במדינת ישראל, ולא אחראי מטעם משרד הביטחון.

אמנון כהן: תענה לשאלות של חה"כ ביבי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוסקים בהרחקה של נתינים, שהם שוהים באופן בלתי חוקי, וזה כולל טורקים, סינים, צ'דים וניגרים.

אריה ביבי: ואתיופים.

יולי יואל אדלשטיין: כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: בשבוע שעבר היה ביקור של הקונסול האתיופי במתקן הסהרונים, כדי לזהות את הנתינים שלו על מנת שנוכל לשלוח אותם בחזרה.

אריה ביבי: על יחידת עוז לא ענית לי.

יולי יואל אדלשטיין: היה סכסוך עבודה שנפתר, והם עובדים כרגיל.

דני דנון: מה לגבי זה שלא אוכפים בשבת וחג?

אמנון כהן: האם בשבת וחג לא אוכפים?

יולי יואל אדלשטיין: בשבת וחג לא אוכפים.

מירי רגב: בשבת רק עושים הפגנות.

ניצן הורוביץ: אדוני, אף אחד מהאופוזיציה עוד לא דיבר פה.

ניצן הורוביץ: שעה עברה, ואף אחד מהאופוזיציה לא דיבר.

אמנון כהן: יש פה קואליציה יותר מאופוזיציה.

ניצן הורוביץ: זה כבר לא מצחיק.

ניצן הורוביץ: אי אפשר לנהל ככה דיון.

ניצן הורוביץ: אתה צריך לתת לדבר גם למישהו מחברי האופוזיציה.

ניצן הורוביץ: אני ביקשתי מתחילת הדיון לדבר.

יואל חסון: אני מוכן, שהוא ידבר לפניי.

יואל חסון: אני הייתי פעם באופוזיציה.

יואל חסון: אני יודע מה זה.

מיכאל בן-ארי: הוא מכיר את הרגשות שלנו.

מיכאל בן-ארי: הוא מזדהה איתנו.

ניצן הורוביץ: כאשר אנחנו מדברים על זה שיש פה קואליציה מקיר לקיר ואין עבודה פרלמנטארית אמיתית, זה בין היתר גם על דברים כאלה.

ניצן הורוביץ: אי אפשר ככה.

ניצן הורוביץ: רק קול אחד כאן?

אמנון כהן: אני איתך.

ניצן הורוביץ: אתה התרעמת למה ארגונים לא מגיעים.

ניצן הורוביץ: תראה כאן את השיח.

ניצן הורוביץ: האם הם היו יכולים להתמודד עם הצעקנים האלה?

ניצן הורוביץ: חבורתם צעקנים.

דני דנון: אתה מתייפייף.

דני דנון: הם לא פה, כי לא נוח להם.

מירי רגב: הארגונים האלה יודעים לעבוד יפה מאוד באינטרנט.

ניצן הורוביץ: יש 27 חברי כנסת בליכוד, כאשר רק 18 מהם יהיו בכנסת הבאה.

דני דנון: האם אתה דואג לי בפריימריז?

דני דנון: אל תדאג לי.

ניצן הורוביץ: צריך כל הזמן למצוא נושא לקפוץ עליו.

ניצן הורוביץ: לדני דנון יש בעיה עם מירי רגב ולא איתי.

ניצן הורוביץ: איתה הוא מתחרה בפריימריז.

ניצן הורוביץ: הוא צריך להיות יותר צעקן.

מירי רגב: איתך יש לנו בעיה.

ניצן הורוביץ: זאת האמת.

ניצן הורוביץ: מתוך 27, רק 18 חברי יהיו בכנסת.

דני דנון: בגלל זה יש 60,000 מסתננים בתל-אביב?

דני דנון: בגללך יש מסתננים.

ניצן הורוביץ: אתה תהיה בחוץ בכנסת הבאה.

ניצן הורוביץ: בגלל זה אתה צועק.

דני דנון: אני לא אהיה בחוץ.

דני דנון: אתה תהיה בחוץ.

דני דנון: מפלגת מרצ הצטמקה ל-3 מנדטים.

דני דנון: דאגתם לערבים, ועכשיו אתם דואגים למסתננים במקום לדאוג לתושבי תל-אביב.

ניצן הורוביץ: אני יודע שהמציאות הפוליטית כואבת.

מירי רגב: המציאות הפוליטית לא כואבת.

מירי רגב: יש לנו מציאות פוליטית מצוינת פה.

דני דנון: אל תדאג, המסתננים לא יצביעו בשבילך.

דני דנון: תחפשו קולות במקום אחר.

אריה ביבי: אני רוצה להרגיע את שניכם.

אריה ביבי: אם נמשיך בקצב הזה של המסתננים, לא אתה ולא אתה תהיו.

מיכאל בן-ארי: הם יהיו פה חברי כנסת תיכף.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נהיה פליטים.

ניצן הורוביץ: לגופו של עניין – שבועות ארוכים מתנהל כאן בכנסת דיון מביש, שאין לו שום קשר למציאות.

ניצן הורוביץ: גררו הנה את נציגי המשטרה, שאפילו לא דיברו.

ניצן הורוביץ: צר לי על המשטרה.

ניצן הורוביץ: הדיון לא נוגע למשטרה.

ניצן הורוביץ: משתמשים פה במשטרה.

ניצן הורוביץ: חבל לי, כי אני יודע שהם עושים עבודה טובה.

ניצן הורוביץ: אלה לא מעניין אותם מה המשטרה עושה.

ניצן הורוביץ: הם קופצים.

מיכאל בן-ארי: כאשר אתה נותן להם ציונים טובים, אני מודאג.

ניצן הורוביץ: הדבר האחרון, הוא שמטרת הדיון הזה היא לפתור את הבעיה בדרום תל-אביב.

ניצן הורוביץ: המטרה היא להשיג רווח פוליטי וכותרות.

דני דנון: התעוררת פתאום.

ניצן הורוביץ: אתה התעוררת.

ניצן הורוביץ: אני יו"ר הוועדה לעובדים זרים, ולא ראיתי אותך בדיון אחד של הוועדה.

דני דנון: אתה מתיפייף.

דני דנון: תתבייש לך.

דני דנון: בגללך יש את המסתננים.

דני דנון: אתה צבוע.

ניצן הורוביץ: אתה לא היית בדיון אחד.

ניצן הורוביץ: אתה לא מעוניין בפתרון.

ניצן הורוביץ: אתה מעוניין שהאנשים האלה יצלמו אותך.

דני דנון: אתה צבוע.

דני דנון: תבקש סליחה מתושבי הדרום.

ניצן הורוביץ: אתה כבר התנצלת.

דני דנון: לא באו לפה הארגונים, כי הם פחדו שנשאל אותם שאלות.

דני דנון: מי משלם על 2,000 עתירות לבתי משפט?

ניצן הורוביץ: הצעקות שלך משכנעות אף אחד.

ניצן הורוביץ: אתה יכול לצעוק עוד יותר חזק, אבל זה לא ישכנע אותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה אתה אומר, ניצן?

ניצן הורוביץ: עוד כוכבת הגיעה לוועדה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין לא שמעתי פתרון.

דני דנון: כמה קולות מרצ קיבלה בדרום תל-אביב?

דני דנון: אולי זו הבעיה שלך.

דני דנון: אתה סופר קולות.

דני דנון: לא הצביעו בדרום, אז אתה מוטרד.

דני דנון: גם המסתננים לא יצביעו לכם.

ניצן הורוביץ: אתה נוגע בעניין כמה זה כואב.

דני דנון: אתה לא מדבר לעניין.

דני דנון: אתה יו"ר הוועדה לעובדים זרים.

דני דנון: אתה צריך לדאוג לגרש אותם.

ניצן הורוביץ: הבעיה היא, שהדיון פה הוא פוליטי ולא דיון אמיתי.

ניצן הורוביץ: לגופו של עניין - בוועדה שלי, הוועדה לעובדים זרים, אנחנו מקיימים בעניין הזה דיון כמעט כל שבוע.

ניצן הורוביץ: הבעיה הזו היא בעיה שאנו עוסקים בה ומתריעים עליה כבר חודשים ושנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא שמעתי אותך פעם אחת מדבר על זה.

ניצן הורוביץ: תפסיקי.

ניצן הורוביץ: מדברים כאן, למשל, על האצת בניית גדר הגבול עם מצרים.

ניצן הורוביץ: לנו ברור, שברגע שתושלם גדר הגבול עם מצרים אנשים יבואו דרך גבול ירדן.

ניצן הורוביץ: שם אין שום גדר.

ניצן הורוביץ: איש לא מדבר על כך ואיש לא מכין או מתכונן.

ניצן הורוביץ: אני נותן דוגמא לחבר'ה כאן.

ניצן הורוביץ: אתם מהליכוד, אתם בממשלה.

ניצן הורוביץ: דברו באופן רציני על גדר בירדן, למשל.

ניצן הורוביץ: דברו באופן רציני על מגעים רציניים עם ארצות המוצא, כדי לבדוק אפשרויות רציניות להחזרה.

ניצן הורוביץ: אם זה נכון מה ששלמה מולה אמר, ששגריר אריתריאה אמר שמעולם לא התקיימו איתם דיונים רציניים על אפשרויות החזרה, זו שערורייה.

ניצן הורוביץ: הרי לישראל יש יחסים דיפלומטיים.

ניצן הורוביץ: אני לא שר החוץ.

ניצן הורוביץ: ליברמן שר החוץ.

ניצן הורוביץ: אלה רק דוגמאות.

ניצן הורוביץ: לעניין המרכזי – לפני שבוע בוועדה שלי, מפקד מחוז תל-אביב אמר את האמת:

ניצן הורוביץ: אם האנשים האלה שנמצאים כאן בינתיים לא יוכלו להתקיים ולא יוכלו לעבוד תחת פיקוח, הבעיות האלה רק ילכו ויחריפו.

ניצן הורוביץ: היות וכל שנה מביאים עשרות אלפי עובדים זרים בהיתר לענפים כמו חקלאות, בניין וכו', כאשר הם מגיעים הנה על ויזות דרך נמל התעופה בן גוריון, ויש לנו אוכלוסייה של אפריקנים שנמצאת כאן ואנחנו צריכים להתמודד איתה, אני לא מבין למה לא להחליף את העובדים האלה שיעבדו במקום חלק מהעובדים הזרים?

דני דנון: כי יבואו עוד 100,000 כאלה.

ניצן הורוביץ: אבל הם במילא באים.

ניצן הורוביץ: זה לטמון את הראש בחול.

ניצן הורוביץ: מפכ"ל המשטרה אמר את האמת.

ניצן הורוביץ: אם האנשים האלה לא יעבדו בצורה מסודרת ותחת פיקוח, אז הם יגנבו, הם ישדדו והבעיה רק תלך ותחריף.

מירי רגב: זה לא התפקיד שלו להגיד את זה.

ניצן הורוביץ: למה את מגינה על העובדים שמגיעים דרך חברות כוח אדם?

ניצן הורוביץ: האם יש לך מזה אינטרס?

ניצן הורוביץ: מדוע הם כל כך יקרים ללבך?

ניצן הורוביץ: למה את מגינה עליהם?

ניצן הורוביץ: למה את מגינה על התאילנדים?

דני דנון: כי יבוא עוד 100,000 מסתננים.

ניצן הורוביץ: כדי שחברות כוח אדם יקבלו עליהם עמלות.

ניצן הורוביץ: זו האמת שאתם מסתירים.

ניצן הורוביץ: חברות כוח האדם מתנגדות לעניין הזה, וכך גם גם התאחדות החקלאים, הקיבוצים והמושבים.

דני דנון: שהקיבוצים ייקחו אותם.

ניצן הורוביץ: הם מסכימים, אבל אתה מונע את זה.

ניצן הורוביץ: הפתרון הוא, שהאפריקנים שנמצאים כאן - ואומרים אנשי משרד הפנים שעם רובם אנחנו תקועים כאן וצריכים למצוא פתרון - יחליפו בצורה מסודרת חלק מהעובדים הזרים שאנחנו מביאים בכמויות של רבבות מדי שנה.

ניצן הורוביץ: נפתור שתי בעיות בנושא הזה באופן רציני.

ניצן הורוביץ: נוריד את הלחץ משכונות דרום תל-אביב, כי התושבים שם סובלים שלא בצדק, ונאפשר לאנשים האלה שנמצאים כאן להתפרנס בצורה מסודרת תחת פיקוח, כדי שאנשים לא יגנבו בשביל אוכל.

ניצן הורוביץ: אם נמשיך בגישה של הצעקנים פה, נגיע למצב שבו עשרות אלפי אנשים, כמו שאמר המפכ"ל, ילחמו בשיטה של פשיעה הישרדותית.

ניצן הורוביץ: האם לזה אנחנו רוצים להגיע?

ניצן הורוביץ: אנחנו צריכים פתרונות רציניים, אבל אלה לא אנשים רציניים.

מירי רגב: פתרון אמיתי זה לא להכשיר את השרץ.

אמנון כהן: נציג משטרת ישראל, בבקשה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים להתעדכן לגבי פלוגת המג"ב, אם נכנסה או לא בעקבות הסיור של השר לביטחון פנים.

אמנון כהן: האם על פי ההיערכות שלכם צריך עוד כוח אדם שיתגבר את הכוחות שם?

אמנון כהן: המטרה היא, לתת עד כמה שאפשר ביטחון לתושבים שם: שהאזרחים יוכלו לצאת, הילדים יוכלו ללכת לחוגים.

אמנון כהן: לתת להם ביטחון מינימאלי, עד שנוציא אותם.

שוקי זיסו: בסך הכל מתקיים מאמץ רצוף של משטרת ישראל לטיפול בפשיעה ולטיפול באירועי הפשיעה ובתחושת הביטחון של הציבור.

שוקי זיסו: יש לנו שיתוף פעולה טוב מאוד עם יחידת עוז ועריית תל-אביב, בעיקר בנושא תחושת הביטחון.

שוקי זיסו: אני מזכיר, שהקמנו תחנת משטרה בלוינסקי, שמנתה 80 שוטרים.

שוקי זיסו: נכון להיום, על פי החלטת המפכ"ל, אנחנו מתגברים אותה בעוד כ-70 שוטרים במספר רמות: יש שם תחנה של כ-150 שוטרים, שזו בהחלט תחנה לא קטנה.

שוקי זיסו: בנוסף לסדר הכוחות הזה, הוכנסה פלוגת מג"ב.

אריה ביבי: מתי תעבירו טנקים לשם?

שוקי זיסו: אנחנו לא מתעסקים עם טנקים.

מירי רגב: את זה שר הביטחון יעביר.

שוקי זיסו: אנחנו הכנסנו פלוגת מג"ב, החל מיום שישי האחרון, שפועלת במקום.

דני דנון: למה מג"ב ולא שוטרים כחולים?

דני דנון: מה היה השיקול?

שוקי זיסו: לפי הראייה שלנו, בנושא של הגברת הביטחון למג"ב יש ערך מוסף.

שוקי זיסו: השוטרים הכחולים מטפלים בעיקר באירועים פליליים, בהתפרצויות ובשוד.

שוקי זיסו: בסופו של דבר, כולנו לובשי מדים וכולנו עושים את אותה עבודה.

שוקי זיסו: צריך לזכור, שאנחנו מקיימים כל הזמן עבודות מטה לניתוח התופעות ומגמות הפשיעה.

שוקי זיסו: זה מתקיים באופן קבוע, גם אצל המפכ"ל.

שוקי זיסו: בסך הכל, הרעיון הוא לתת מענה להתפתחות ולמגמות העולות של אירועי הפשיעה.

שוקי זיסו: ברגע שעבודות המטה יבשילו ויאושרו על ידי המפכ"ל והשר, זה גם יובא לידיעת הציבור.

אמנון כהן: האם אתה חושב שמספיקה פלוגה אחת?

שוקי זיסו: אני אגיד משפט דיפלומטי:

שוקי זיסו: ככל שנקבל יותר שוטרים - - -

אמנון כהן: אתם מוסיפים.

שוקי זיסו: אנחנו מוסיפים ממקורות פנימיים, מהסטות פנימיות.

שוקי זיסו: התחנה שם תמנה 147 שוטרים.

שוקי זיסו: זה בכמה מדרגים.

שוקי זיסו: חלק זה מיידי עד הראשון ליוני.

אמנון כהן: בשטח או במשרדים?

שוקי זיסו: כולם הם חוקרים, בלשים, סיירים, לטובת פעילות ברחוב.

מיכאל בן-ארי: איך אתם מתמודדים עם קשיי השפה?

שוקי זיסו: אנחנו מנסים לאתר דובר טיגרית.

שוקי זיסו: אנחנו עובדים עם חברות תרגום, כי אנחנו צריכים לחקור אותם בשפת אם.

מיכאל בן-ארי: כמה זה פוגע בעבודה השוטפת שלכם, כי עד עכשיו היתה לכם בעיית שפה?

דוד גז: אנחנו פועלים בכמה מישורים.

דוד גז: קודם כל, כל מי שנחקר עד היום נחקר בשפתו, גם באירועים החמורים שעלו פה על השולחן לפני שבועיים בוועדה לעובדים זרים בראשותו של חה"כ הורוביץ.

דוד גז: הדברים האלה עלו על השולחן, ואנחנו מתמודדים איתם.

דוד גז: זה יוצר קשיים, אבל אנחנו מתמודדים בהצלחה.

מיכאל בן-ארי: הם לא עוצרים אותם, כי הם לא דוברים את שפתם.

מיכאל בן-ארי: זה המצב.

מיכאל בן-ארי: לכן, אין פשיעה.

מיכאל בן-ארי: השוטר אומר: "אני לא יכול לחקור אותו, ואם אני לא יכול לחקור אותו אני לא יכול לסיים את המשמרת".

מיכאל בן-ארי: לכן, הוא לא עוצר אותו.

מיכאל בן-ארי: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה, אבל אני מכיר את העובדות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הנה יש להם כבר עבודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המפכ"ל אמר שהם צריכים לעבוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי יתחילו לעבוד במשטרה.

מירי רגב: נביא כמה עובדים זרים באישור, שיתרגמו אותם.

דוד גז: בהקשר לדברים שנאמרו כאן, אנחנו חוקרים הרבה מאוד חשודים.

דוד גז: לכן, מה שנאמר פה על ידי חבר הכנסת בן ארי הוא לא מבוסס על נתונים.

אמנון כהן: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

אריה ביבי: לפני כן, יש לי שאלה.

אריה ביבי: כמה אנשי מש"ז יש בתוך הסד"כ הזה?

שוקי זיסו: הסד"כ שדיברתי עליו כולל אך ורק שוטרים, לא כולל אנשי משמר אזרחי.

אריה ביבי: אבל יש אנשי מש"ז?

שוקי זיסו: מה שקיים באזור דרום תל-אביב בשכונות, ולא מעבר לזה.

אמנון כהן: חה"כ יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היו"ר.

יואל חסון: אני חושב שהשיח הציבורי והשיח בכנסת התבלבל.

יואל חסון: השיח פה הוא לא על בעיית המהגרים או האנשים שמגיעים לכאן, אלא על התושבים והאזרחים שגרים במדינת ישראל, על החברה בישראל, על הכלכלה בישראל ועל האופי הדמוגרפי של מדינת ישראל.

יואל חסון: זה שגורלם של האנשים האלה הוא מר, זה ברור.

יואל חסון: זה שגורלם הוא מהקשים שאפשר לתאר, זה ברור.

יואל חסון: השאלה היא, האם מדינת ישראל יכולה היום לבוא ולשאת את הדבר הזה על גבה.

יואל חסון: אם מדינת ישראל היתה אומרת מלכתחילה, לפני 5-7 שנים: "אני רחמנית בת רחמנית ואני לא נכנסת לרזולוציה אם הם פליטים או לא פליטים, כמו שעשה מנחם בגין, עליו השלום, שלקח את אותם ויאטנמים, להבדיל, ואמץ אותם לחיק החברה הישראלית, נתן להם בתים, נתן להם אזרחות ועבודה, והם לא היו שום עול על החברה הישראלית בשום צורה.

מיכאל בן-ארי: עול סביל.

יואל חסון: עול סביל ביותר ושולי ביותר.

יואל חסון: אם החברה הישראלית היתה מקבלת החלטה לפני 5-7 שנים – שיכול להיות שהייתי מתווכח איתה ויכול להיות שלא – והיתה אומרת: "אני אספוג כל אחד שייכנס לתוך החברה הישראלית, על כל המשמעויות של זה: אני אדאג לו למגורים, אני אדאג לו לעבודה, אני אפזר אותם באופן כזה שישתלבו בתוך החברה הישראלית", אבל מדינת ישראל לא עשתה את הצעדים הללו.

יואל חסון: היא, למעשה, הביאה לסיטואציה שבה כוחות השוק קבעו.

יואל חסון: אחת ולתמיד צריך להגיד, שהאנשים האלה שבאים לכאן הם מהגרי עבודה.

יואל חסון: הם אומרים את זה בצילומי הוידאו ביום שהם מגיעים.

יואל חסון: אני ראיתי את הקטעים האלה.

יואל חסון: כאשר שואלים איך הגעת לפה, הוא אומר: "דוד שלי התקשר אליי ואמר:

יואל חסון: כדאי לך להגיע לפה, מרוויחים פה כסף".

יואל חסון: האמת היא מול פנינו.

יואל חסון: לא עשינו איתה כלום.

יואל חסון: זאת עובדה.

יואל חסון: בטח הממשלה הקודמת והממשלה הזו, ואני לא נכנס כאן לתחרות: באיזו תקופה הגיעו יותר ובאיזו תקופה הגיעו פחות.

יואל חסון: זו באמת בעיה אסטרטגית אמיתית.

יואל חסון: מה הבעיה?

יואל חסון: אני לא חותם על כל מה שמירי רגב או דני דנון אומרים, אבל אני מסכים לחלוטין עם רוח הדברים: יש כאן בעיה אמיתית, שהולכת להשפיע חמורות על החברה הישראלית.

יואל חסון: אני לא תמיד אוהב את הדרך שבה הדברים האלה מועברים.

יואל חסון: אני גם לא תמיד חושב שזה משרת את המטרה לאורך זמן, אבל אני כן מאמין, באופן ברור וחד משמעי, שהאנשים האלה מחר בבוקר לא צריכים להיות פה.

יואל חסון: נקודה.

יואל חסון: איך עושים את זה?

יואל חסון: דיברו פה על 1,000 יורו.

יואל חסון: לא חושבים פה מחוץ לקופסה.

יואל חסון: כאשר הייתי יו"ר הוועדה לביקורת המדינה ודנתי בנושא הזה, התמודדתי עם המדינה ושאלתי: האם אתם מתמודדים עם הבעיה הזו בחשיבה מחוץ לקופסה.

יואל חסון: מה אתה רואה?

יואל חסון: אתה רואה בירוקרטיה שנלחמת אחת עם השנייה.

יואל חסון: אתה רואה שאפילו בממשלה אין ועדת שרים, שתתאם בין החלטות השרים.

יואל חסון: כאשר מפכ"ל משטרה אומר מה שהוא אומר, שהוא מנוגד לחלוטין למדיניות הממשלה, כולל של השר שלו ושל ראש הממשלה – למרות שכוונותיו של המפכ"ל הן טובות.

יואל חסון: הוא קורא את המפה, ומסביר מה המצב - צריכים לבוא ולשאול לאן מוביל אותנו חוסר התיאום הזה ומה הוא עושה.

יואל חסון: היום מדברים על 1,000 יורו.

יואל חסון: הבעיה הזו היא בעיה אמיתית, שתעלה לנו ביוקר, גם כלכלית וגם מהותית.

יואל חסון: היא כבר עולה ביוקר.

יואל חסון: למה שלא יעשו החלטת ממשלה דחופה, לא על 1,000 יורו.

יואל חסון: הרי הם באים לפה ורוצים להרוויח הרבה כסף.

יואל חסון: שימו להם על השולחן 30,000 יורו.

מירי רגב: מה פתאום לשלם?

מירי רגב: שילכו.

מירי רגב: זו מדינה לא נורמאלית.

מירי רגב: תן את זה לתושבי דרום תל-אביב.

מירי רגב: הם יעזבו את הארץ.

יואל חסון: בשביל 30,000 יורו אף אחד לא יעזוב משפחה.

יואל חסון: לגבי הדרום, התושבים והאכיפה – אנחנו מזלזלים בנושא הזה של האכיפה, כפי שרדיתי בנציג עיריית תל-אביב.

יואל חסון: הנושא הזה של העסקת האנשים האלה: השכרת הדירות.

יואל חסון: ניסינו להעביר חוק, והממשלה לא נתנה להעביר אותו.

יואל חסון: רצינו להעביר חוק שקובע שלא ניתן להשכיר כל דירה לאנשים הללו.

יואל חסון: אם כך היה מלכתחילה, זה היה מצמצם את האטרקטיביות להגיע לכאן.

יואל חסון: הם היו יודעים שאין איפה לגור.

קריאה: אתה יודע שעיריית תל-אביב היא זו שמשכירה דירות?

יואל חסון: אני יודע שעיריית תל-אביב מעסיקה דרך קבלני משנה.

יואל חסון: האחד, הוא הנושא של איסור השכרת דירות למי שאינו נושא בהיתר חוקי להיות כאן.

יואל חסון: דבר שני - הנושא של האכיפה של המעסיקים.

יואל חסון: האכיפה של המעסיקים היא דבר קריטי ודחוף.

יואל חסון: צריך לתת אחת ולתמיד קנסות, ולא קנסות מפוזרים כך שפעם בכמה זמן עושים מבצע ראווה שמצלמים לעיתון.

יואל חסון: אני יודע, שמנסים לדחוף את הדעות שמסבירות שהאנשים האלה הם סכנה קיומית למדינת ישראל.

יואל חסון: מנסים להדביק את זה לקיצוניים ולשוליים.

יואל חסון: אני לא רואה את עצמי קיצוני, ואני בטח לא שוליים.

יואל חסון: כאשר אתה שואל את הציבור הישראלי האם הוא חושב שאת האנשים האלה צריך להוציא ממדינת ישראל, 69% מאזרחי מדינת ישראל חושבים שצריך לעשות את זה.

יואל חסון: 69% מאזרחי מדינת ישראל הם לא שוליים.

יואל חסון: הם יודעים מה הם אומרים.

יואל חסון: הם מבינים את הסכנה הזו, והם לא גרים בדרום תל אביב.

יואל חסון: לבסוף, אנחנו חברי הכנסת, הממשלה, נבחרנו על ידי אזרחי מדינת ישראל.

יואל חסון: אנחנו קודם כל מחויבים לאזרחי מדינת ישראל.

יואל חסון: לא ייתכן, שכולם יודעים את האמת וכולם רואים בעיניים שתושבי הדרום חייהם אינם חיים.

יואל חסון: לא צריך את הפירוט שראינו פה.

יואל חסון: כך גם באשדוד וגם באילת.

יואל חסון: זה באמת משנה מציאות ומשנה חיים.

יואל חסון: אני לא יכול לבוא ולהסתכל קודם כל האינטרס של אותו אדם שהגיע לכאן באופן לא חוקי.

יואל חסון: אזרחי מדינת ישראל קודמים לכל.

יואל חסון: ישראל לא יכולה לשאת את החזקתם פה, ולכן צריך לשנות את החשיבה ולצאת מחוץ לקופסה.

אמנון כהן: חה"כ בן ארי, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: אני חוזר על מה שאמרתי בשבוע שעבר.

מיכאל בן-ארי: אני עומד מאחורי הדברים: סודנים לסודן, אריתריאים לאריתריאה.

מיכאל בן-ארי: אמרו לי שאני באתי לנצל את תושבי הדרום.

מיכאל בן-ארי: יודעים פה חברי הכנסת, שאני מדבר על הנושא הזה מאז תחילת כינונה של הכנסת הזו.

מיכאל בן-ארי: היו לי עשרות של נאומים והתרעות.

מיכאל בן-ארי: את הלשכה הפרלמנטארית שלי שמתי בלב שכונת התקווה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להודות לפעילים שנמצאים פה: מאיר תורג'מן, דוד קשני ואחרים, שנמצאים בשטח, מתכתבים איתנו ומביעים את החרדה שלהם.

מיכאל בן-ארי: בערב פסח ישב איתי מאיר תורג'מן בלשכה שלי בשכונת התקווה.

מיכאל בן-ארי: זה היה הזמן שבו היו צריכים להוציא את הסודנים.

מיכאל בן-ארי: נכנסו אנשים שאני לא מכיר ואמרו: "אנחנו שורפים את השכונה אם לא זורקים מפה את הסודנים".

מיכאל בן-ארי: אמרנו להם: "חבר'ה, אנחנו משתדלים לפעול, אנחנו משתדלים לעשות".

מיכאל בן-ארי: מה שקרה שבוע שעבר, זו פצצה שהניח אותה ראש ממשלת ישראל.

מיכאל בן-ארי: הוא מתעסק בשטויות, בדברים וירטואליים.

מיכאל בן-ארי: את האיום האירני הוא יצר, כדי להתעסק בזה.

מיכאל בן-ארי: מחוק טל לא ייצא שום דבר.

מיכאל בן-ארי: כך גם הדרת נשים.

מיכאל בן-ארי: יש פה פצצה בתוך מדינת ישראל, ואין שום ועדות מיוחדות, אין שום התעסקות.

מיכאל בן-ארי: אני לא רואה שום תזזית במשרד ראש הממשלה.

מיכאל בן-ארי: מה שאמר קודם חה"כ שלמה מולה, הם דברים נכונים.

מיכאל בן-ארי: איפה שר החוץ שלנו?

מיכאל בן-ארי: מי זה בכלל שר החוץ?

מיכאל בן-ארי: הוא היה צריך להיות הראשון שמטפל בזה.

מיכאל בן-ארי: הוא היה צריך לקחת את זה, ולשים את זה בחזית המאבק שלו.

מיכאל בן-ארי: מישהו יכול לספר לנו במה הוא מתעסק?

מיכאל בן-ארי: במה מתעסק השר לביטחון פנים?

מיכאל בן-ארי: אמרתי לאורי, העוזר של השר לביטחון פנים: "השר שלך צריך לישון אצל ניצב משנה גז".

מיכאל בן-ארי: בשבוע שעבר היה לי סוג של ויכוח איתו.

מיכאל בן-ארי: אין לי שום דבר נגדך, כי אני יודע שאתה משתדל, אבל מגיעות אליי תלונות, שפונים אל המשטרה ואומרים להם: "אם תתקשרו אלי עוד פעם, נעצור אותך".

מיכאל בן-ארי: אני אתן לך דוגמא, שתוכל לבדוק אותו לפי שמות.

מיכאל בן-ארי: ברחוב שיבת ציון מס' 33 יש את משפחת משה – מינה ובני משה.

מיכאל בן-ארי: אלה אנשים שעברו זה מכבר את גיל ה-70.

מיכאל בן-ארי: הם גרים בבית הזה 48 שנים, כמעט מקום המדינה.

מיכאל בן-ארי: שמו להם אולם אירועים של מסתננים מתחת לבית.

מיכאל בן-ארי: הם הגישו אינספור של תלונות לעירייה ולמשטרה, ושום דבר לא עזר.

מיכאל בן-ארי: ברוך מרזל יו"ר משמר השכונות ואנוכי, הגענו למקום, עשינו הפגנה וראינו ששום דבר לא עוזר.

מיכאל בן-ארי: נכנסנו לתוך האולם של המסתננים, ומי פתאום הגיע?

מיכאל בן-ארי: הבילוש, ימ"ר יפתח.

מיכאל בן-ארי: אומר לי מפקד הימ"ר: "מה אתה עושה פה?" שאלתי אותו: "יש פה רישיון?".

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: "אני אבדוק".

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: "אני הולך לסיור בתחנה מרכזית".

מיכאל בן-ארי: הוא אומר לי: "בן ארי, שלא תעז להיכנס לשם בלי ליווי".

מיכאל בן-ארי: הייתי צריך את עזרתו של אורי, העוזר של השר לביטחון פנים.

מיכאל בן-ארי: אני אסביר לכם מהי המשמעות של אולם האירועים: 6 אירועים ביום כל שעתיים, 6,000 שקלים.

מיכאל בן-ארי: אין שם שירותים.

מיכאל בן-ארי: כאשר הם צריכים לעשות את הצרכים שלהם, הם עושים אותם בפתח הבית של גברת משה.

מיכאל בן-ארי: את חשבון המים מי משלם?

מיכאל בן-ארי: משפחת משה, כי הם בדמי מפתח.

מיכאל בן-ארי: עכשיו סגרו סוף-סוף את המקום, אבל זה לא יכול להיות שאזרח מתלונן פעם ועוד פעם, ואומרים לו: "אני אעצור אותך".

מיכאל בן-ארי: אני לא אשכח את הבכי והתחנונים.

מיכאל בן-ארי: אלה אנשים בני 75 ממקימי הארץ הזו, מבוני הארץ הזו בוכים בדמעות שהם לא יכולים לחיות.

מיכאל בן-ארי: הוא אמר לי: "אני שומר שבת, והתקשרתי בשבת למשטרה.

מיכאל בן-ארי: היינו צריכים לצאת מהבית בגלל הרעש וההמולה.

מיכאל בן-ארי: הבית הזה מלכתחילה כולו סדוק ורועד".

מיכאל בן-ארי: דיברו פה קודם על הקיבוצים.

מיכאל בן-ארי: העלה את זה יוסי שריד.

מיכאל בן-ארי: הוא פנה אל יואל מרשק ואמר לו: "תרים את העניין הזה".

מיכאל בן-ארי: הוא הלך לקיבוץ גבעת השלשה, והם אמרו לו: "לא רוצים אותם פה, לא למגורים, לא לעבודה ולא בלמידה".

מיכאל בן-ארי: יותר מזה, בקיבוץ איילות היה בית ספר למסתננים.

מיכאל בן-ארי: אמרו הקיבוצניקים למאיר יצחק הלוי: "הבנו את הרעיון.

מיכאל בן-ארי: קח אותם אליך".

מיכאל בן-ארי: עם כל יופי הנפש של הקיבוצים, מירי ודני, אתם עשיתם עבודה טובה אבל ראש הממשלה שלכם אמור לעשות.

מיכאל בן-ארי: שיקום כבר, שיתעורר, שיעשה משהו.

מיכאל בן-ארי: כל הדיון הזה לא שווה כלום.

מיכאל בן-ארי: אין לי שום דבר נגד גז או המפקד.

מיכאל בן-ארי: מה הם יכולים לעשות עם הכוח שיש להם?

מיכאל בן-ארי: השפה היא בעיה אמיתית.

מיכאל בן-ארי: אני יודע את זה משוטרים.

מיכאל בן-ארי: הם לא עוצרים.

מיכאל בן-ארי: אם עוד שעה הוא צריך לגמור משמרת והוא יודע שאת התיק הזה הוא לא יוכל לסגור וללכת הביתה, הוא לא עוצר.

מיכאל בן-ארי: לכן, אין פשיעה.

מיכאל בן-ארי: כדי להמחיש את העניין לאנשים שלא מבינים באיזו מצוקה מדובר, אני אגיד משפט נוסף:

מיכאל בן-ארי: נשים בדרום תל-אביב לא עונדות שרשרת לצווארם בבוקר, לא בגלל שחוטפים מהן את השרשרת ולוקחים ולהן, אלא שלפני שלוקחים מהן את השרשרת נותנים להן מכה בראה והן נופלות על הרצפה.

מיכאל בן-ארי: הן מעדיפות שיגנבו להן את השרשרת מהבית מאשר שיתנו להן מכה על הראש.

מיכאל בן-ארי: זה קצה הקרחון של המצב.

מיכאל בן-ארי: שום פלוגת מג"ב, שום אקמול למחלה הקשה הזו – ואני לא אחזור על המילה הנכונה שאמרה מירי רגב, כדי שלא יתנפלו עליי כל יפיי הנפש.

מירי רגב: כשרבין אמר את זה, זה היה בסדר.

מיכאל בן-ארי: להם מותר ולך אסור.

מיכאל בן-ארי: את התופעה הזו לא פותרים באקמול.

מיכאל בן-ארי: ראש הממשלה צריך להידרש לעניין הזה.

מיכאל בן-ארי: הגיע הזמן, שהממשלה שהביאה לנו את האסון הזה, תפתור את זה ותשלח אותם הביתה, תגרש אותם, תשלח אותם, תטיס אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחרי שותפי לשדולה לנפגעי תופעת המסתננים, קשה לדבר.

מיכאל בן-ארי: לפני שנה וחצי הקמנו שדולה לנפגעי תופעת המסתננים.

אמנון כהן: חה"כ שמאלוב-ברקוביץ, בבקשה.

אמנון כהן: מה הפתרון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: להבדיל מהפופוליסטים שיושבים פה, כמו חה"כ הורוביץ שאמר את דברו ויצא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא הקים שדולה לפני שנתיים לבעיית העסקת המסתננים, כי רק לפני שנתיים הוא הבין שזה בון טון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאיש תקשורת רהוט וגאון בתקשורת.

אמנון כהן: דברי לעניין.

אמנון כהן: עזבי את חה"כ הורוביץ.

אמנון כהן: הוא לא פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זו הבעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אמר את דברו, והלך לדבר במקום אחר.

אמנון כהן: אבל עוד ארבעה ח"כים קמו והלכו.

אמנון כהן: יש נשיאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הוא טוען שהוא יו"ר שדולה.

מיכאל בן-ארי: הוא לא בנשיאות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני שנה וחצי הקמנו שדולה, והתרענו בפני משטרת ישראל, משרד הפנים וממשלת ישראל שהדברים יכולים להגיע לידי אלימות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ישבו בשדולה נשים בנות 80 וסיפרו, איך המסתננים מבצעים מעשים מגונים לעצמם תוך כדי שהם רואים אישה בת 80 שמגרה אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז לא היו כל כך הרבה מצלמות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא עניין אף אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התקשורת לא באה, ארגוני זכויות אדם, שלא באו היום כי אין להם תשובות, גם אז לא הגיעו, לא טיפלו ולא עשו שום דבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פתאום היום התקשורת העלתה את הנושא, וכולם מטפלים בזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא חושבת, שתושבי מדינת ישראל צריכים להתנהג לזרים: מסתננים או פליטים, בצורה כל כך בוטה, אבל אני יכולה להבין אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמענו פה תושב דרום תל-אביב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר להבין את המצוקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההסתה לא צריכה להיות נגד האנשים האלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההסתה צריכה להיות נגד הממשלה, נגד חברי כנסת שיושבים ומדברים ולא עושים שום דבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היו"ר, לפני 4-6 שנים הייתי בביקור בדרום תל-אביב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קשה לראות במדינה יהודית שיש בני אדם שחיים בצחנה הזו ובמצב נורא, וזה לא משנה אם הם לבנים או שחורים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתביישת שהבאנו אנשים למצב הזה.

אמנון כהן: מה את מציעה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נחשפה פה בעיה קשה בחברה הישראלית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה ארגוני זכויות אדם, שאם תאפשר להם היום לקחת מטוסים ואוטובוסים ולעשות טרנספר לחרדים ומתנחלים, הם יהיו הראשונים לעשות את זה.

מיכאל בן-ארי: צודקת מאה אחוז.

מיכאל בן-ארי: ראינו את זה בגוש קטיף.

מיכאל בן-ארי: הם התנדבו לגרש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם יהיו הראשונים לתת להם סנדוויץ', שוקו ולחמנייה, ויעשו טרנספר של חרדים ומתנחלים במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על המסתננים הם פתאום באים ומדברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי הם ממומנים על ידי הארגונים האלה שנותנים להם משכורת וזו זכות הקיום שלהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לשים את מירי רגב עם מדי נאצים, זו בושה וחרפה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הם לא חושבים שהם עושים את זה לאזרחית מדינת ישראל, הצבועים האלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הייתי כולא את כולם על הסתה של יהודים כנגד יהודים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פתרון מספר אחד: לכלוא את כל פעילי זכויות אדם ולשלוח אותם לאריתריאה.

מיכאל בן-ארי: נשלח אותם לאריתריאה.

אמנון כהן: הם לא פה כרגע.

דני דנון: לא צריך לכלוא אותם.

דני דנון: צריך להתעלם מהם ולהמשיך לעבוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה לא יכול להתעלם.

מיכאל בן-ארי: צריך לשלוח אותם לאריתריאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הייתי מעבירה אותם לאותו מקום שבו אנו בונים עכשיו את המחנות, כדי שיעבדו שם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לתת פתרון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לענות לנציג משרד הפנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הייתי באילת השבוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התברר שכל אותם בעלי בתי מלון שמעסיקים אריתריאים לא מעסיקים אף אחד אם משרד הפנים לא נותן רישיון עבודה לאותו מסתנן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם נותנים את רישיון העבודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שר הפנים יוצא נגד התופעה, ומצד שני נותנים שם רישיונות.

אמנון כהן: הם עובדים בלי רישיון.

אמנון כהן: אף אחד לא נותן רישיון.

אמנון כהן: אין רישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא נכון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בדקתי את זה.

יואל חסון: אין אכיפה.

אמנון כהן: זה שבדקת היה פליט.

אמנון כהן: היה לו רישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת לך שמשרד הפנים נותן רישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שמעניין הוא שהם לא מרוויחים שכר רעב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם מרוויחים שכר טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם ישראלי יכול לעבוד במקצוע הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר לך, אדוני, דבר אחרון: אני חושבת, שמדינת ישראל צריכה לבדוק את אמנת האו"ם בנושא הפליטים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין קווטה במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות שמדינה קטנה כמו מדינת ישראל צריכה לבדוק מחדש: כמה פליטים מותר לנו, איזה פרומיל זה מתוך התושבים, האם זה יהיה 10% מתוך התושבים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הנושא הזה לא מטופל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הפתרון הוא בבית הזה ולא באלימות בחוץ.

אמנון כהן: עובד, בבקשה.

עובד חוג'י: צריכה לצאת החלטה למפכ"ל ולשר לביטחון פנים, שמהיום והלאה כל אוטובוס שמגיע מהדרום ייסע לכיכר המדינה.

עובד חוג'י: הכיכר שהכילה מיליון איש, יכולה להכיל 10,000 איש.

עובד חוג'י: תאמין לי, כולם פה מיותרים.

פנחס דלואה: אני מייצג את הנגב.

פנחס דלואה: באתי מהנגב כדי להגיד: כל הכבוד שיש חברי כנסת שמעלים את הבעיה ומביאים אותה לסדר היום.

אמנון כהן: תגיד: מהליכוד.

פנחס דלואה: חברת הכנסת מירי רגב וחבר הכנסת אריה ביבי.

פנחס דלואה: אם בית המשפט הכריז על אדם שהוא פושע, על פי איזה חוק הוא ייצא מעולתו?

פנחס דלואה: מי ייתן לו הגנה?

פנחס דלואה: אני אומר לנציג משרד המשפטים ולכנסת, שייקחו אותו ויזרקו אותו.

פנחס דלואה: מעוול לא ייצא נשכר מעולתו.

פנחס דלואה: אשתי מפחדת להישאר לבד במשרד.

פנחס דלואה: חברת מועצה מהדרום כמעט נאנסה.

פנחס דלואה: זה לא בן אדם שבא לעבוד.

פנחס דלואה: זה בן אדם שבא לעשות פשע.

אמנון כהן: לא כולם.

פנחס דלואה: אם בית המשפט החליט שהוא פושע, תגרשו אותו.

פנחס דלואה: תנו לבית המשפט סמכות לגרש אותו.

מיכאל בן-ארי: קיבלתי דיווח מתוך מג"ב, שמה שאמרו פה על פלוגת מג"ב הוא לא נכון.

מיכאל בן-ארי: מדובר בפלוגת מג"ב ארצית שמשרתת במקום אחר.

אמנון כהן: אני רוצה לסכם את הדיון.

אמנון כהן: כבר בתחילת הדיון אמרתי שיהיו דיוני המשך.

אמנון כהן: אנחנו לא נרפה עד שלא נראה פתרון.

אמנון כהן: יהיו דיונים משותפים עם ועדות כנסת הנוגעות לעניין הזה.

אמנון כהן: תהיה ועדה משותפת עם ועדת חוץ וביטחון.

אמנון כהן: שאלו פה מה עושה שר החוץ.

אמנון כהן: יש שם ועדת משנה חשאית, ויש דברים חשאיים שאי אפשר לפרסם אותם.

אמנון כהן: אנחנו נלמד ונעמוד על המשמר, כדי שכל הדברים ייעשו.

אמנון כהן: אנחנו רוצים את המסלול של הוצאת האנשים שאנחנו לא רוצים שיהיו כאן, כך שיהיו בטוחים במקום שיקלטו אותם.

אמנון כהן: את זה צריך לעשות כמדינה יהודית.

אמנון כהן: נקיים ישיבות בוועדה משותפת עם הוועדה לעובדים זרים, בראשות חה"כ הורוביץ, על מנת לעקוב מקרוב על הדברים.

אמנון כהן: חברי כנסת יכולים לבוא עם הצעות.

אמנון כהן: בכל פעם נלבן הצעה מול הממשלה, ונקדם הצעות חוק חשובות שהיו תקועות עד עכשיו.

אמנון כהן: אם הממשלה לא עושה, זה המקום שלנו לעשות.

אמנון כהן: אנחנו נפנה לראש ממשלת ישראל לקיים דיון בממשלה לגבי כל נושא של עובדים זרים, מסתננים, פליטים, מהגרי עבודה, עם כל משרדי הממשלה.

אמנון כהן: לאחר מכן, נבקש שתוקם ועדת שרים לעובדים זרים, שתתכנס פעם בשבוע.

אמנון כהן: אנחנו נלווה אחת את השנייה.

אמנון כהן: אנחנו פונים למשרד החוץ לקיים דיאלוגים עם מדינות מוצא ומדינות אחרות שמוכנות לקלוט, עם תמריצים כאלה ואחרים.

אריה ביבי: ועדת שרים אופרטיבית, כדי שזה לא יהרוס את העניין.

מירי רגב: עד שיקימו ועדה ייקח שנתיים.

מיכאל בן-ארי: זו שיטה לכך שיבואו לכאן עוד מיליון מסתננים.

אמנון כהן: נפנה למשרד הפנים שיעבוד על האכיפה, כדי יתגבר את הכוחות שפועלים בשטח.

אמנון כהן: נפנה למשרד הביטחון כדי להאיץ את בניית הגדר עם מצריים כמה שיותר, ובנוסף יחשוב על הגבול עם ירדן.

אמנון כהן: ברגע שסוגרים מקום אחד, זה כמו גומי או בלון, יוצא מהצד השני.

אמנון כהן: כבר עכשיו צריך לתכנן את זה בתקציב הבא.

אמנון כהן: אנחנו מברכים את השר לביטחון פנים, שכבר אחרי הסיור הכניס פלוגת מג"ב.

אמנון כהן: אני התרשמתי שהפלוגה עובדת.

אמנון כהן: תעשו הערכת מצב אם צריך עוד פלוגה, לאחר דיון עם המפכ"ל ועם השר לביטחון פנים והממשלה.

אמנון כהן: נדרש לכך תקציב נוסף.

אמנון כהן: נפנה למשרד המשפטים, כדי לראות איפה עומד הנושא של הבג"צ.

אמנון כהן: כרגע אי אפשר לפעול ולייצג את הצורך הקיומי של מדינת ישראל.

אמנון כהן: יש פה בעיה קשה: בעיה דמוגרפית, בעיה חברתית.

אמנון כהן: גם הצעות החוק של חברי הכנסת, יכולות לפתור את הבעיה.

אמנון כהן: לא צריך להסתכל אם הצעת החוק היא ממשלתית או לא ממשלתית.

אמנון כהן: אם החוק טוב, תאמצו אותו ותקדמו אותו.

אמנון כהן: הועלה כאן בדיון הנושא של מחנה אוהלים.

אמנון כהן: צריך לדון בממשלה בכל ההשלכות של זה.

אמנון כהן: צריך להקים מיידית מחנה אוהלים באזור, לפני שיקום מתקן המסתננים בנובמבר.

מיכאל בן-ארי: מה עם ועדת חקירה?

מיכאל בן-ארי: האם לא הגיע הזמן לוועדת חקירה?

אמנון כהן: הנושא של איסור השכרת דירות – צריך ללמוד איפה זה עומד.

אמנון כהן: זה עוד נדבך שצריך לתת.

אמנון כהן: בנוסף, צריך לתת מענה בנוגע לאכיפה על המעסיקים.

אמנון כהן: בנוסף, הגדלת תמריצים ליוצאים מן הארץ.

אמנון כהן: אני לא יודע באיזה סכום מדובר, כי זרקו כאן כל מיני סכומים.

מירי רגב: פשוט לא נכניס אותם, ואז לא נצטרך לתת להם תמריצים.

אמנון כהן: כרגע מישהו בפנים.

מיכאל בן-ארי: תנו את הכסף לבדואים.

אמנון כהן: תודה רבה, הישיבה נעולה.