הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 160, 2012-05-07 09:30

דוד אזולאי: אני פותח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור והנושא שעומד על סדר היום הוא רישיונות זמניים לנפגעי חוק מקצועות הבריאות.

דוד אזולאי: ראשית אני רוצה לקדם בברכה - - -

אמיר שנון: כבר נאמר משהו על הכותרת הזאת, סליחה שאני נכנס לדבריך, על ידי חבר הכנסת טיבי.

דוד אזולאי: שמה?

אמיר שנון: שזאת אמירה – נפגעי חוק הבריאות.

דוד אזולאי: הם כרגע נפגעים.

דוד אזולאי: תשמע, האנשים האלה רכשו את המקצוע, למדו אותו, עסקו בו והתוצאה היום, וגם אחמד טיבי וחבריו, שיזמו את החוק הזה, לא הייתה להם כוונה לפגוע, אבל בתוצאה הסופית הם נפגעים.

יעקב ליצמן: ד"ר שנון, אני אעשה דבר אחר.

יעקב ליצמן: בין הנפגעים אנחנו סובלים גם, כי אנחנו צריכים לטפל כל כך הרבה בנושאים האלה.

יעקב ליצמן: על אף שיש טענות צודקות גם כאן, שלא תטעו.

דוד אזולאי: אז הנפגע הוא גם משרד הבריאות, ואני מקבל את הדברים.

יעקב ליצמן: יש דברים צודקים גם.

יעקב ליצמן: אנחנו נראה איך לעשות את זה.

אחמד טיבי: אפשר ניסוח אחר.

אחמד טיבי: סיכמנו בפעם הקודמת על ניסוח אחר.

דוד אזולאי: אתה יודע מה, חבר הכנסת אחמד טיבי, בוא נעזוב רגע את הניסוח, בוא נגיע לתוצאה, זה הכי חשוב.

דוד אזולאי: אנחנו כאן מכנסים שוב פעם את הוועדה הזו בנושא הזה ואני רוצה לקדם בברכה את סגן שר הבריאות, הרב ליצמן שהסכים ונענה לפנייתי להשתתף בדיון הזה, יחסית בהתרעה קצרה, וזאת בהתחשב בעובדה שאנחנו פשוט לא יודעים מה יילד יום.

דוד אזולאי: לכן ביקשתי לקיים דיון, מפני שפה מדובר על הרבה מאד אנשים שזו הפרנסה שלהם.

דוד אזולאי: האנשים האלה נשארים כרגע ללא עבודה, כאשר חלקם הגדול או שלא ידעו או שלא עשו את המוטל עליהם.

דוד אזולאי: יש כאן גם איזה שהוא מצב שאנשים שקיבלו את ההכשרה בחוץ לארץ, למעשה נתנו להם הארכה עד שנת 2013.

דוד אזולאי: ואנשים שעבדו במקצוע במשך עשרות שנים, פה לא יכולים להמשיך במקצוע.

דוד אזולאי: לא רק זה.

דוד אזולאי: משרד הבריאות טורח, אדוני סגן השר, לבדוק באלה מקומות האנשים האלה נמצאים ולהודיע למעסיקים שהם לא יכולים להמשיך ולעבוד במקום הזה.

דוד אזולאי: חבל מאד שאת החריצות הזאת ואת היזמה הברוכה הזאת, לא עשו גם קודם, לפני ששללו את רישיונם.

דוד אזולאי: כל מה שביקשנו - - -

אביטל וינר: זה לא נכון.

אביטל וינר: זה ממש לא נכון.

אמיר שנון: אתה מעוות את הדברים, סליחה.

דוד אזולאי: אני לא מעוות שום דברים.

דוד אזולאי: אני מדבר עובדות, יש פה אנשים ואתם תיכף תשמעו אותם.

דוד אזולאי: מה שאנחנו ביקשנו בישיבה הקודמת זה דבר אחד.

דוד אזולאי: רבותי, אנחנו רוצים לפנות ולבקש לתת איזו שהיא הארכה.

דוד אזולאי: אז אמרו – צריך חקיקה.

דוד אזולאי: אמרתי אין בעיה, נלך גם על חקיקה.

דוד אזולאי: יפה.

דוד אזולאי: והלכנו על חקיקה והנחנו הצעת חוק.

דוד אזולאי: אבל מה לעשות, מי צפה, מי ידע שהכנסת הולכת להתפזר והמשמעות היא שחצי שנה לא תהיה חקיקה.

דוד אזולאי: לא נוכל להביא שום חקיקה פה במשך חצי שנה.

דוד אזולאי: אז מה יעשו האנשים האלה?

דוד אזולאי: כמה אפשר לסבול?

דוד אזולאי: אז אני פונה ואני מבקש אדוני סגן השר, ואני מכיר אותך, יש לך רעיוניות יצירתיים, וגם פה צריך לחשוב על איזה שהוא רעיון יצירתי לאותם אנשים שעוסקים במקצוע.

דוד אזולאי: ישב בו באחד הדיונים אחד האנשים שעסק באחד המקצועות האלה בצבא.

דוד אזולאי: אני כבר לא מדבר על המטופלים של האנשים האלה שקשורים אליהם ויכולים לעבוד, והם לא מסוגלים לעשות את זה מפני שהם לא יכולים להמשיך באותו מקום.

דוד אזולאי: דבר נוסף, בינתיים קרה משהו, היה איזה שהוא דיון בבית המשפט המחוזי, וגם שם בית המשפט אמר - - -

יעקב ליצמן: מבקר המדינה.

דוד אזולאי: לא, לא, לא, סליחה אני מדבר על דיון בבית המשפט.

איילת ביסה: בבית המשפט המחוזי.

דוד אזולאי: בית המשפט המחוזי.

אביטל וינר: הוגש ערעור.

יעקב ליצמן: אני צדקתי.

דוד אזולאי: בסדר, בינתיים בית המשפט אמר את שלו פעם אחת, הגשתם ערעור, עדיין לא נאמר על - - -

אמיר שנון: בית המשפט גם אמר דבר אחר, זה לא שייך, אנחנו בעד החקיקה.

דוד אזולאי: רבותי, אני אשמח מאד להתעדכן, לפחות לפי הנתונים שיש בידי.

דוד אזולאי: בית המשפט המחוזי בירושלים אמר כי יש סמכות למשרד הבריאות להאריך את הרישיון לאותם אנשים עד לחקיקה.

דוד אזולאי: זה לפחות האינפורמציה שיש בידי.

דוד אזולאי: אני אשמח לשמוע, גם אנחנו בני אדם.

דוד אזולאי: אם לא קיבלתי אינפורמציה נכונה אני אשמח לשמוע אותה.

קריאה: אנחנו נערער על זה.

קריאה: את זה עוד לא שמענו.

דוד אזולאי: רבותי, אני מבקש לא להתערב בדיון בלי רשות.

דוד אזולאי: אדוני סגן השר, באמת ביקשתי שתהיה כאן בדיון ואני מודה לך על כך.

דוד אזולאי: ואני מאד מקווה שתהיה איזו שהיא התייחסות והתחשבות בקבוצה של כ-200 איש, שלצערי הרב זהו מקור פרנסתם.

דוד אזולאי: אנשים בגילאים שונים, אנשים ותיקים במקצוע שנמצאים במקומות שונים.

דוד אזולאי: גם המטופלים שלהם נפגעים וגם הם נפגעים.

דוד אזולאי: לפני שאתן רשות דיבור, אני אבקש קודם כל את סגן השר להתייחס לדברים.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני.

יעקב ליצמן: אני רק רוצה לתת הקדמה ואחר כך אני ד"ר שנון יגיד מה שהוא רוצה להגיד, ואחר כך אני אוסיף.

יעקב ליצמן: שני דברים, החוק הזה היה לפני שנכנסתי לתפקיד והחוק הזה זה בהמשך למדיניות משרד הבריאות שכל דבר צריך לעשות בסדר מסוים, על פי חוק.

יעקב ליצמן: לא כל אחד יכול לבוא ולהגיד – אני יודע לעשות את זה ואני יודע לעשות את זה.

יעקב ליצמן: ובא משרד הבריאות בזמנו והוא עשה חוק, ולפי החוק הוא נתן גם תקופה שנמשיך.

אמיר שנון: מעבר, כן.

יעקב ליצמן: זה היה העיקרון, אז לכן נתחיל מההתחלה.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות ואני מניח שלא חשבתם שאני אגיד את זה אחרת, הוא צודק בהחלט.

יעקב ליצמן: יושב על ידי חבר הכנסת אחמד טיבי והוא יגיד לכם כמה באתי לקראת.

יעקב ליצמן: בהתחלה, לפני שנתיים ויותר מזה, ניקינו שולחן, זה היה לא זוכר כמה, ממש המון.

יעקב ליצמן: המון.

יעקב ליצמן: ניקינו את מה שלא הספיקו, לא ידעו, לא משנה, ניקינו שולחן ועשינו דברים.

יעקב ליצמן: אני בהחלט מוכן לבוא לקראתכם, אני אומר את זה מיד.

יעקב ליצמן: רק מה, לא כל דבר ניתן לפתרון, אל תחשבו.

יעקב ליצמן: כי כל אחד דינו אחרת, זה לא אוטומטית ואם צריך חוק נעשה את החוק, אין לי בעיה לעשות את החוק.

יעקב ליצמן: אם לא צריך את החוק, נחפש דרכים שגם אני מבטיח לכם שאנחנו בהחלט נבוא לקראתכם.

יעקב ליצמן: אבל זה לא אומר אוטומטית שכל אחד יקבל פתרון.

יעקב ליצמן: זו ההקדמה שלי לכל הדיון.

יעקב ליצמן: אני רק רוצה לסייג את עצמי, כי לצערי אני ב-10:30 חייב להיות בוועדת הכספים, בקשר לבריאות הנפש.

אחמד טיבי: עד אז נפתור את העניין.

יעקב ליצמן: אני מניח שכן, אבל בכל אופן, כי לא צריך לשמוע את כולם, אפשר לקחת רק שתיים שלוש דוגמאות ולראות את הכיוון, אבל בעשר וחצי אני חייב להיות בוועדה.

יעקב ליצמן: יכול להיות אחרי שנעבור על זה, זה דבר קטן, אני אחזור לכאן.

יעקב ליצמן: בכל אופן אני מבקש שד"ר שנון יתחיל, שהוא יכנס לעניין ואחר כך אני אמשיך.

אמיר שנון: אולי חבר הכנסת טיבי, אתה רוצה להתייחס?

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אלף, כמי שיזם את החוק, חוק הסדרת המקצועות הפרה-רפואיים, מטרתו הייתה בדיוק, להסדיר ולא ליצור בעיה של האנשים הכי ותיקים במערכת שעוסקים כבר חלקם 20 שנה.

שלומית אבינח: מעל 30 שנה.

אחמד טיבי: מעל 30 שנה.

אחמד טיבי: חלקם אגב, החוק אומר שהם צריכים לגשת בזמן לבקש ממשרד הבריאות, חלקם לא הניחו שאחרי 30 שנה הם צריכים להגיש נייר או בקשה.

יעקב ליצמן: הם לא הניחו שצריך לקיים את החוק?

אחמד טיבי: לא.

יעקב ליצמן: למה לא?

אחמד טיבי: המשפט הזה הוא לא מדויק.

יעקב ליצמן: אני רוצה לשמוע למה לא.

אחמד טיבי: הם לא ידעו.

יעקב ליצמן: כתוב.

קריאה: לא ידענו.

יעקב ליצמן: מאיפה אני יודע שצריך לשלם מס הכנסה?

יעקב ליצמן: מאיפה אני יודע?

יעקב ליצמן: מעולם לא ראיתי את החוק.

ציפי גוטמן: משנים את החוקים באמצע המשחק ולא מודיעים.

דוד אזולאי: הרב ליצמן, על מס הכנסה לא שואלים אותך, לוקחים ממך.

דוד אזולאי: לא שואלים אותך.

ציפי גוטמן: כשמשנים את החוקים צריך להודיע.

מירב אברהם: אם הייתי מקבלת מכתב הביתה, הייתי הולכת ישר.

אחמד טיבי: בישיבה הקודמת שיזם חברי יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד אזולאי, הסברנו והתמקדנו בבלתי סבירות שהאנשים האלה ניגשו לבחינה.

אחמד טיבי: אגב, זה סביר שהחוק מחייב פנייה למשרד הבריאות, אבל האנשים האלה לא הניחו שצריך לפנות.

אחמד טיבי: לא צריך להעניש אותם, לא אתם ולא את המטופלים שלהם.

אחמד טיבי: ולכן אנחנו פה וזוהי הישיבה השנייה כשבסוף הישיבה הראשונה סוכם להגיש הצעת חוק והיא תונח היום.

אחמד טיבי: היא תעבור היום, אם יוצבע עליה היא יכולה לעבור, אבל אני לא בטוח.

דוד אזולאי: פטור מחובת הנחה.

שלומית אבינח: אין לזה שום משמעות.

אחמד טיבי: הסיבה היחידה שלא יהיה חוק בקרוב היא הבחירות המוקדמות.

דוד אזולאי: שאף אחד לא צפה אותן.

יעקב ליצמן: אדוני, אני מבקש שתסביר לוועדה, לפרוטוקול, מה החוק שאתם מניחים ואנחנו נראה כאן אם אפשר בחלק מהדברים לסדר שלא יצטרכו חוק.

יעקב ליצמן: אפשר לסדר את זה לבד.

יעקב ליצמן: בסך הכל שיסבירו מה רוצים עם החוק, ואנחנו נראה אם אפשר להסתדר ולעשות חלק מהדברים בלי החוק.

יעקב ליצמן: עד החוק, בוא נגיד את זה כך.

יעקב ליצמן: אם מישהו יכול להסביר את זה, זה לא חייב להיות חבר כנסת, יכול להיות מישהו מהנפגעים.

שלומית אבינח: זה אוכן על ידי משרד הבריאות בהתאם להמלצה שלנו.

אחמד טיבי: בסעיף 1 של החוק שהצענו, חוק הסדר מקצועות פרה-רפואיים, מוצע לתקן בסעיף 58 ב' וג' א', באופן שיימחקו המילים – "בתוך 12 חודשים מיום התחילה".

אחמד טיבי: משמעות התיקון היא כי כל המטפלים שהיו רשאים על פי הוראת המעבר, יוכלו להוסיף ולהגיש בקשות לקבלת תעודה במקצוע הבריאות, ללא הגבלת זמן.

קריאה: איזה יופי.

קריאה: זה כל כך פשוט.

דוד אזולאי: רבותי, אני מבקש.

אחמד טיבי: כלומר, לאפשר להם להגיש בקשה.

אחמד טיבי: את מה שהם לא עשו, הם שכחו, לא שמו לב, התרשלנו, מה שאתה רוצה - - -

יוסף משהראוי: מאושפזים בבית חולים.

קריאה: או גרו בחו"ל, עשו פוסט דוקטורט בחו"ל.

אחמד טיבי: גרו בחו"ל, כן, חלק מהם היו בחו"ל.

קריאה: חלק היו בקומה.

דוד אזולאי: רבותי, אני מבקש.

אחמד טיבי: לא עקבו אחרי הדיון, אלה שהיו בחו"ל, אחרי הדיון של הוועדות בשידור באינטרנט מחו"ל.

אחמד טיבי: קורה.

אחמד טיבי: ולכן נוצר המצב האב-נורמאלי הזה, שדורש - - -

יעקב ליצמן: או אלה שאין להם אינטרנט.

אחמד טיבי: יש כאלה.

ציפי גוטמן: זה לא מחויב על פי החוק.

ציפי גוטמן: אני לא מחויבת להיכנס לרשימות של משרד הבריאות על פי החוק.

אחמד טיבי: ולכן, אגב אני מציע לשנות את הגישה, כי יש לנו פה סגן שר והוא מאד מאד אמפטי לעניין שלכם.

אחמד טיבי: בלעדי האיש הזה, ואני לא מהקואליציה, אני מהאופוזיציה, ואני בקושי מחלק שבחים פעם ב-20 שנים לאנשי הקואליציה, החוק המקורי לא היה מתקבל, ואגב היה בניגוד לדעתו של שנון, רק שתבינו.

אחמד טיבי: כמעט בניגוד לדעתו של שנון, והוא בדרך כלל מגלה הבנה לדברים כאלה.

אחמד טיבי: אז בואו לא נריב עם השומר, אלא נשים את הענבים.

אחמד טיבי: אדוני, ענבים בבקשה.

דוד אזולאי: פרופסור אבישי ברוורמן.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לומר הערה בקצרה, אני כאן היום ואני לא יושב הרי בוועדה הזאת.

אבישי ברוורמן: אלכס פרישמן, כמו שאתם יודעים הייתי 16 שנה נשיא אוניברסיטת בן גוריון.

אבישי ברוורמן: רצה הגורל שבשנת 1970, כשהייתי בצבא, ניתחו אותי בגב, אני גם הייתי שחקן כדורסל.

אבישי ברוורמן: מפעם לפעם, כשלי היו דברים וכאבים והאורתופדים לא היו פותרים, למי הייתי הולך.

אבישי ברוורמן: לאלכס פרישמן.

אבישי ברוורמן: האדם הזה שהוא כדוגמא, אני מניח שגם כל האחרים, הוא שם דבר במקצועו.

אבישי ברוורמן: בכל מקום אנשים מגיעים אליו, לא רק קבוצות הכדורגל.

אבישי ברוורמן: כששמעתי את הסיפור, במקרה הזה, הבנתי ולכן אני נמצא כאן, שישנה פה תקלה.

אבישי ברוורמן: אני הרי החלפתי בוועדת הכספים, כיושב ראש, את ידידי יעקב ליצמן.

אבישי ברוורמן: גם הייתי חבר ואנחנו חברים.

אבישי ברוורמן: הוא יודע לעבוד והוא יודע גם כן שהעם היהודי נוצר, בשביל מה הוא נוצר – במשפט וצדקה, בצדק ומשפט.

אבישי ברוורמן: במקרה הזה ירושלים חרבה הרי, על מה היא חרבה?

אבישי ברוורמן: שהלכו על קוצו של יוד.

אחמד טיבי: במקרה זה, ערבי יזם את החוק ויהודים עשו את העוול.

אבישי ברוורמן: ידידי אחמד טיבי לא יכול לחכות שאני אתן לו את המחמאה והוא קופץ.

אבישי ברוורמן: תקשיב.

אבישי ברוורמן: אני אומר במקרה הזה, גם ההצעה שלו - - -

יעקב ליצמן: התחלנו פריימריז.

אבישי ברוורמן: גם ההצעה שלו.

אבישי ברוורמן: ולכן אני חושב שמה שהוצא כאן ועם חכמתו יעקב, בעזרתו של דוד ובעזרתו של בן ישמעאל, וכולנו כאן, אפשר לפתור את הבעיה ואני גם מבין את העוול שאנשים מרגישים, אבל תביני, יש לך פה צוות שיפתור את הבעיה.

אבישי ברוורמן: אין לי ספק ואני באתי לפה להגיד רק דבר אחד, שלעתים מה שקורה בחיים, על זה כתב קפקא ספרים, אתה נופל פתאום בתור איזה סיפור בירוקרטי ואנשים אומרים זה החוק, ויקו למשפט והנה מספח, לצדקה והנה צעקה.

אבישי ברוורמן: אבל במקרה הזה אני חושב שיבוא הפתרון.

שלומית אבינח: ד"ר משהראוי ואיילת.

שלומית אבינח: בקצרה, כל אחד ממש בקצרה.

איילת ביסה: בסדר.

שלומית אבינח: היא כבר פנתה לוועדה בנושא.

איילת ביסה: כן, אנחנו פנינו כבר וכיוון שבסך הכל התמונה הכללית- שמי איילת ביסה, אני קלינאית 13 שנים, אני כותבת דוקטורט על טיפול באוטיזם בימים אלה.

יעקב ליצמן: איפה את עובדת?

איילת ביסה: אני עובדת בקליניקה פרטית משנת 2009.

איילת ביסה: אני לא ידעתי על העניין הזה, זה נודע לי במקרה ואז אמרו לי שאם איחרתי את התאריך, את המועד הקבוע בחוק אז אני כבר לא קלינאית.

יעקב ליצמן: אני מוחה על זה שלא ידעת.

יעקב ליצמן: זאת אומרת זה לא הנושא כרגע.

יעקב ליצמן: עוד מעט נגיע לזה.

יעקב ליצמן: אני שואל אבל, משרד הבריאות מוציא חומר לעדכונים חוזרים של מנכ"לים, כל הזמן.

יעקב ליצמן: האם אתם עוברים על זה?

איילת ביסה: לא, כי - - -

יעקב ליצמן: נניח, ובזה לא צריך להדריך אתכם, צריך להיות אמיתי כאן כי אני מחפש לפתור את הבעיה, לא מחפש כאן לחפש "עבריינים", לא.

יעקב ליצמן: לא זו המטרה.

יעקב ליצמן: אני שואל את השאלה הזאת כי זה חשוב לי מאד לגבי ההמשך.

יעקב ליצמן: האם אנחנו, נניח, לא משנה מה, נשנה את זה.

יעקב ליצמן: ומחר, איך אני אשנה את זה, תיאורטית אני אומר – נוציא חוזר של מנכ"ל.

דוד אזולאי: ושוב פעם לא יקראו את החומר.

איילת ביסה: נכון.

יעקב ליצמן: אז מה עשיתי?

יעקב ליצמן: תעזבו, החוק לא יעבור כרגע, החוק זה עוד חצי שנה או עוד יותר מזה.

יעקב ליצמן: זה לא יפתור לכם את הבעיה.

יעקב ליצמן: אני שואל אתכם עכשיו, אם אני רוצה לפתור ולהוציא לדרך איזו שהיא דרך, לא משנה איך, אני לא יודע עדיין.

יעקב ליצמן: עוד מעט אני צריך לשמור על שומרי הראש שלי, אבל נניח שאני אחפש את הפתרון.

יעקב ליצמן: מה יהיה מחר?

יעקב ליצמן: מחר אם אנחנו נשנה כל מיני דברים, אתם תגידו - לא - - -

איילת ביסה: אז אני רוצה לענות לך.

איילת ביסה: קודם כל לגבי איך לא ידענו, כבר דיברנו על זה בישיבה הקודמת ואת זה נעזוב.

איילת ביסה: לגבי מה יהיה בעתיד – על פי החוק הזה, משרד הבריאות אמור שתהיה בידו רשימה של בעלי מקצוע.

איילת ביסה: אני למשל ממש קינאתי בחשמלאיים שרשומים במשרד התמ"ת, כי ראיתי באינטרנט הודעה שכל מי שצריך לחדש את הרישיון – תשלח לביתו הודעה לכתובתו כפי שרשומה במרשם האוכלוסין.

איילת ביסה: משרד התמ"ת מאד מסודר, ומי שלא יפנה במועד – יקנס בקנס כספי.

איילת ביסה: לא יזרקו אותו מהבית ולא יהרגו לו מטופלים.

אביטל וינר: שמי אביטל וינר מהלשכה המשפטית במשרד הבריאות.

אביטל וינר: אז בואי אני אסביר את ההבדל.

אביטל וינר: במשרד התמ"ת מדובר בחידוש רישיון.

אביטל וינר: יש למשרד התמ"ת את הרשימה של כל מי שיש בידו רישיון.

אביטל וינר: למשרד הבריאות אין מאגר כזה, עד שאתם לא פונים אלינו.

אביטל וינר: אנחנו בדקנו, הנתונים שיש לנו, גם לחלק מכם - - -

יעקב ליצמן: אחרי הפעם הראשונה אתה יכול לבקש פעם שנייה.

אביטל וינר: אנחנו צריכים להגיד את הדברים ביושר.

אביטל וינר: לחלק מחברי הקבוצה שהגשתם, 150 איש, לא הייתה ת תעודת הכרה במעמד.

אביטל וינר: הם לא פנו מעולם למשרד הבריאות ולכן מעולם משרד הבריאות לא יכל לפנות אליהם.

אביטל וינר: שום פנייה שבעולם לא הייתה יכולה להתבצע.

אמיר שנון: כל מי שסיים את הלימודים שלו משנת 2005 והלאה, אני לא יודע עליו.

אביטל וינר: גם למי שהייתה תעודת הכרה במעמד, אף אחד מכם לא פנה לעדכן את הפרטים.

אביטל וינר: יש לנו פרטים בחלקם - - -

קריאה: אף אחד?

אביטל וינר: רובכם, סליחה.

אביטל וינר: יש לכם פרטים - - -

דוד אזולאי: רק רגע, סליחה, אני לא יכול להמשיך ככה.

אביטל וינר: המערכת שלנו לא בנויה לשליחת הודעות.

אביטל וינר: והפרסום, באמת, אני מבינה שעכשיו נוצר מצב שהוא בעייתי ואנחנו מנסים לפתור אותו.

אביטל וינר: במערכת לא ניתן, הפרטים שלכם שונים לגמרי.

אביטל וינר: גם הפרטים בתעודות הזהות, הרי אתם יודעים שגם הפרטים בתעודות הזהות לא מעודכנים למקום המגורים בהכרח.

אביטל וינר: אבל גם הפרטים שבמערכת - - -

ציפי גוטמן: על כל דבר המדינה יודעת את הפרטים מתעודת הזהות שלי, ואת זה לא?

אביטל וינר: אנחנו מנסים להסביר לכם את האפשרויות שהיו בפנינו - - -

מירב אברהם: אבל מה שהיה נגמר.

מירב אברהם: בואו נתקדם הלאה.

אביטל וינר: ולכן כל שיתוף הפעולה - - -

דוד אזולאי: הרב ליצמן שאל שאלה פשוטה ולא קיבל תשובה ואני מסכים איתו בעניין.

דוד אזולאי: נניח, והכל בגדר הנחה, אם בכל זאת מחר יפתרו את הבעיה באמצעות פרסום בחוזר מנכ"ל, הרי מה שיקרה, אחרי הפרסום הזה עוד פעם צריך לפתוח את זה מחדש, כי 10 אנשים לא היו.

דוד אזולאי: זאת התשובה.

יעקב ליצמן: אני מחר רוצה לשנות - - -

ציפי גוטמן: לא כל אחד מסתכל, בוודאי.

אמיר שנון: אז כדאי שתתחילו להסתכל, זה המקצוע שלכם.

אביטל וינר: אני רק רוצה להסביר משהו.

דוד אזולאי: רק רגע, תאפשרי בבקשה לסגן השר.

יעקב ליצמן: אם אתם רוצים לפתור בעיה בצורה כזאת, בהתקפה וזה, איתי זה בוודאי לא ילך.

יעקב ליצמן: אני אומר לכם שוב, אני שואל שאלות בגלל שאני רוצה לפתור בעיות.

יעקב ליצמן: כל ביקורי הפתע שלי בבתי החולים הם לא כדי לחפש את הצרות, רק לראות מה שניתן לתקן.

יעקב ליצמן: אני אומר לכם שוב, אני רוצה לתקן, אני רוצה לעזור, אבל אתם חייבים להבין, כי לפי התשובות שלכם אני מבין בדיוק מה הבעיה יותר.

יעקב ליצמן: שאלתי שאלה פשוטה, האם אתם עוברים על החומר.

יעקב ליצמן: מהיום, מה שהיה די.

יעקב ליצמן: אתם כבר כולם יודעים שצריך להירשם, הולכים להירשם.

יעקב ליצמן: די.

יעקב ליצמן: מחר אני משנה עוד דברים - - -

מירב אברהם: אבל זה לא תפקידנו לפרסם.

דוד זילברבוים: יש לך כתובת אדוני.

אביטל וינר: התשובה היא שזה יהיה אותו דבר ותמיד יהיו כאלה שלא יידעו.

אביטל וינר: זו התשובה האמיתית.

מירב אברהם: אז תשאירו בחוק אפשרות למצבים האלה.

יעקב ליצמן: אני בחוזר מנכ"ל לא מודיע לכל רופא מה שצריך, לא.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, לא.

יעקב ליצמן: זה לא עובד ככה.

יעקב ליצמן: יש לי חוזר מנכ"ל, יש לי דרך איך לעשות דברים.

דוד זילברבוים: אדוני, אבל לא על כל דבר אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על שלילת רישיון וחידוש רישיון.

יעקב ליצמן: לא, לא, אבל אני שאלתי שאלה ואתם לא עונים לי.

אמיר שנון: זה גם לא שלילה של רישיון.

אמיר שנון: אפשר לגשת לבחינה ולקבל תעודה.

דוד אזולאי: ד"ר משהראוי, בבקשה אדוני.

יוסף משהראוי: אני ד"ר יוסף משהראוי, מרצה בכיר מאוניברסיטת תל אביב, חוקר מזה עשרות שנים.

יוסף משהראוי: אני מייצג את ישראל בכנסים בין לאומיים בכל מה שקשור למחקר והוראה וטיפולים ואני עכשיו נוסע עוד מעט לכנס, באמת מהבין לאומיים ביותר בנושא הזה, ואני גאה לעשות את זה.

יוסף משהראוי: אני לא חשבתי שאי פעם אני אהיה במצב הזה.

יוסף משהראוי: ואני ידעתי על הנושא הזה מזה שיזמתי הרצאה עם נציגת משרד הבריאות, לבוא מול הסטודנטים שלי ולדבר על החוק ואני הייתי מאד אקטיבי בחוק.

יוסף משהראוי: ולמרות זאת, בשום שלב - - -

אמיר שנון: איך היית אקטיבי בחוק ולא ידעת שצריך לחדש את תעודות?

אמיר שנון: ד"ר משהראוי, כמה מהתלמידים שלך חידשו תעודה?

יוסף משהראוי: תן לי להשלים, אני אענה לך על הכל.

יוסף משהראוי: העניין הזה של חידוש תעודה מבחינת החוק, הוא לא בעניין של תאריך ...

אמיר שנון: אתה אומר שהיית מעורב בחוק.

אמיר שנון: זה א' ב' של החוק.

יוסף משהראוי: תן לי להשלים את המשפט.

יוסף משהראוי: אני בכוונה לא נכנסתי פה לוויכוח.

יוסף משהראוי: העניין הוא של המודעות לגבי תאריך היעד שהוגדר על פי החוק כמובן, אני לא בא פה להילחם כנגד החוק חס ושלום, כי אני גם תמכתי בחוק הזה.

יוסף משהראוי: שלא יהיו אי הבנות, וד"ר טיבי יודע טוב מאד.

יעקב ליצמן: אני שואל, אם אנחנו נבוא, אם אני בא עכשיו ואני אומר שעד יוני 2012, תיאורטית אני אומר, אפשר להגיש, זה פותר את כל הבעיות?

קריאה: לא, לא, זו לא השאלה.

יעקב ליצמן: רבותי, תנו לי.

יעקב ליצמן: מילא שהם חושבים שאני לא מבין, בסדר.

יעקב ליצמן: אבל אתם חושבים גם כן?

יעקב ליצמן: שאלתי שאלה.

יוסף משהראוי: יש לי את הפתרון.

יעקב ליצמן: אני שאלתי אם אני כרגע אודיע בסוף הודעה, זה לא המצב, אבל אני שואל תיאורטית, האם זה אומר שמבחינת הבעיות – גמרתי את כל הבעיות?

יוסף משהראוי: אני מאמין שכן מסיבה אחת פשוטה.

יוסף משהראוי: אלף, יש לנו הרבה יותר ניסיון עכשיו לאור הנתונים.

יוסף משהראוי: דבר שני, הבעיה, למה הדבר לא הגיע לכל המטפלים, הקלינאים, מאות המטפלים, זה שהלכו למוסדות.

יוסף משהראוי: זאת אומרת כל ההודעה הגיעה למוסדות.

יוסף משהראוי: אלה שעבדו במוסדות, לא הייתה להם בעיה, למוסדות של קופות החולים ובתי החולים.

יוסף משהראוי: כל מאות האנשים שעובדים באקדמיה, שעובדים במכונים פרטיים, שעובדים בהרבה מקומות או שנמצאים בחו"ל כמובן, לא יודעים.

יוסף משהראוי: אז הפתרון הוא - - -

יעקב ליצמן: אני שואל - - -

דוד אזולאי: הרב ליצמן שואל ואני גם עוד לא שמעתי תשובה.

דוד אזולאי: הרב ליצמן רוצה לשמוע מכם פתרון לאן לפנות כדי לפתור את הבעיות.

יעקב ליצמן: רבותי, ד"ר שנון, אני שואל מה ניתן לעשות, מה צריך לעשות כדי להאריך, ניתן זו שאלה שנייה.

יעקב ליצמן: מה חייב לעשות בכדי להאריך.

יעקב ליצמן: הם אומרים שבזה בערך פתרנו את הבעיה.

אמיר שנון: זה לא עובד ככה, אבל לא משנה.

יעקב ליצמן: את הוויכוח הזה אנחנו יודעים איך, זה לא משנה כרגע.

יעקב ליצמן: אבל אני שאלתי - - -

אמיר שנון: לא, כי הם מייצגים 200, אנחנו עובדים עם 1,000 נוספים שהם לא נמצאים פה בכלל.

יעקב ליצמן: שנון, שמעתי.

יעקב ליצמן: שאלתי אם נאריך את זה, תיאורטית מעכשיו לעוד חודשיים, שלושה חודשים, לא משנה, תיאורטית, נניח.

יעקב ליצמן: מה צריך לעשות את זה על פי חוק ומה אני יכול לעשות שלא נצטרך לסחוב את העניין.

יעקב ליצמן: אתם אמורים לעזור לי כרגע.

אביטל וינר: באמת שניסינו אחרי הישיבה האחרונה דבר ראשון, וחבר הכנסת אזולאי בטח יעיד על זה שבשיתוף פעולה מלא העברנו הצעה לנוסח, מהר ככל הניתן, עוד לפני פסח ובאמת זו הייתה ההחלטה וזה היה הרצון, וזה מה שאמרנו לכל אורך הדרך, שאנחנו לא מתנגדים שאותם אנשים, שאני בטוחה שהמטופלים שלהם יעידו שהם צריכים אותם, שימשיכו לעבוד.

אביטל וינר: אבל מה שאמרנו, שכמו שזה היה בחקיקה עד היום, זה דורש שינוי חקיקה.

אביטל וינר: ולכן זו הדרך שצריך ללכת בה.

יעקב ליצמן: רק חקיקה.

אביטל וינר: רק חקיקה.

אביטל וינר: אמנם בסוף הישיבה - - -

יעקב ליצמן: ואין תקנות ואין הודעות ואין חוזרים?

אביטל וינר: זה נושא שהוא מאד בעייתי מאשר נושאים אחרים, כי יש לנו חוק שכותב במפורש את המועדים, ובעצם תולה את כל היישום של הוראת המעבר בהגשת הבקשה ובמועד שלה.

אביטל וינר: לכן אחרי הישיבה, ובכל זאת ביקשו ממני לבדוק האם יש דרך ביניים.

אביטל וינר: וזה מה שעשינו ופנינו וגם התקבל פסק דין בבית המשפט המחוזי, למרות שיש פסיקה נוספת שהיא אחרת.

אביטל וינר: אבל הלכנו עם הפסיקה הזאת למשרד המשפטים וישבנו ביחד.

אביטל וינר: היו שלוש שיחות ועידה רבות משתתפים, שניסינו למצוא פתרון ולבדוק מה השלכות הרוחב.

אביטל וינר: אני מבינה שאתם רואים את מה שמולכם וזה נכון שכך אתם רואים כי זה המצב שלכם, אבל אנחנו רואים ראייה כלל מערכתית לגבי הוראות מעבר בחוקים אחרים ולמשרדים אחרים.

אביטל וינר: והגענו למסקנה משותפת עם משרד המשפטים, שהשלכות הרוחב להארכת המועד, ללא סמכות בחקיקה הן רחבות.

אביטל וינר: ולכן הגשנו ערעור לבית המשפט העליון על פסיקת בית המשפט המחוזי, ולכן נאמר על ידי משרד המשפטים שאין אפשרות בתקופת הביניים לתת תעודות, כי אין סמכות.

יעקב ליצמן: מה הם צריכים לעבור?

יעקב ליצמן: מבחן?

אביטל וינר: חלקם.

אביטל וינר: שוב פעם, זו קבוצה מאד מגוונת.

אביטל וינר: קיבלנו את הרשימה, באמת עשינו עבודה, הכנו טבלאות, עברנו.

אביטל וינר: חלקם ולא רובה של הקבוצה היו בעלי תעודות הכרה במעמד.

אביטל וינר: חלקם אפילו לא פנו עד היום למשרד הבריאות.

אביטל וינר: הם לא בעלי תעודת הכרה ומשרד הבריאות לא מכיר אותם אפילו.

יעל שניידרמן: לתעודת הכרה אין שום משמעות.

אביטל וינר: יש לה משמעות מאד מאד גדולה בחוק.

אמיר שנון: בוודאי שיש לה משמעות.

אמיר שנון: על זה אתם מסתמכים.

אמיר שנון: מי שהייתה לו תעודה, באופן אוטומטי מקבל תעודת - - -

איילת ביסה: לאנשי הצבא אין תעודת הכרה, יש להם תארים מהאוניברסיטה.

אביטל וינר: זה משהו אחר.

אמיר שנון: זה משהו אחר.

איילת ביסה: בסדר, זה או תארים או תעודת הכרה.

אביטל וינר: אז זה מה שאנחנו אומרים, שהקבוצה היא מגוונת.

קריאה: זה שהיא מגוונת זה רק מחזק את הטענות שלנו.

אמיר שנון: זה שהיא מגוונת זה מסביר לכם שלא לכולם יהיה פתרון, כי יש כאלה שאין להם גם את ההשכלה.

אביטל וינר: בדקנו, יש כאלה שהוועדה - - -

דוד אזולאי: תנו לסגן השר לדבר, באמת.

דוד אזולאי: עד שיש לו הזדמנות לדבר בוועדה.

יעקב ליצמן: שאלה – מה נדרש כרגע, אין חוק, אין שום דבר.

יעקב ליצמן: צריך לעבור חוק.

יעקב ליצמן: מה נדרש מהם, לעבור מבחן?

אביטל וינר: חלקם, מי שיש לו תואר אקדמי יצטרך לעבור בחינה.

אביטל וינר: מי שיש לו תואר אקדמי מחו"ל, יש תנאים נוספים.

אביטל וינר: זה נכון מה שאמרת - - -

יעקב ליצמן: רגע, ועד תאריך איקס לא היה צריך לעבור מבחן.

אביטל וינר: זה כבר היה, 30 בינואר 2010.

יעקב ליצמן: יפה, אז לא צריך.

יעקב ליצמן: אוקי.

יעקב ליצמן: אני שואל שאלה תיאורטית ואל תצחקו ממני.

יעקב ליצמן: אני חייב להעביר מבחן?

יעקב ליצמן: שאלה על מזג אוויר עכשיו, נקרא.

אביטל וינר: אני חושבת שזה יחטא למטרה של החוק, אני לא אמליץ על כזה דבר.

יעקב ליצמן: לא שאלתי אם תמליצי, אני שאלתי אם - - -

אביטל וינר: שאלת אותי ועניתי שכשיש חוק, אנחנו, בתור משרד הבריאות - - -

יעקב ליצמן: למה, מה זה אומר?

אמיר שנון: אפשר לעשות מבחן, מר ליצמן, אפשר לעשות מבחן של שאלה אחת ולהגיד להם מה היא תהיה.

אמיר שנון: אפשר הכל.

יעקב ליצמן: מה, את התשובה?

אמיר שנון: אז מה הרעיון?

אביטל וינר: אני חושבת שבתור משרד הבריאות, כשאנחנו באים ליישם מטרה של חוק, אנחנו לא יכולים להגיד למטופלים אחר כך – כן, הוא עבר את הבחינה, הכל בסדר, אבל הבחינה הייתה על מזג אוויר.

יעקב ליצמן: לא, לא, לא.

יעקב ליצמן: אבל אביטל, האנשים האלה, אם היה תאריך פברואר 2010, הרי לא היית אומרת להם לעבור מבחן.

אביטל וינר: נכון.

אביטל וינר: אני אנסח את זה אחרת.

אביטל וינר: אנחנו יכולים בהחלט להנחות את הוועדה שכותבת את הבחינה, להביא לתשומת ליבה שעומדים בבחינה הזאת להיבחן מי שכבר עוסק שנים רבות.

אביטל וינר: אנחנו יכולים להנחות.

קריאה: איזה שטויות.

קריאה: איזה שטויות.

אמיר שנון: לא, בחינה צריכה להיות אובייקטיבית, אני לא יכול לעשות דבר כזה.

אמיר שנון: אני בוחן בעוד 15 מקצועות.

אמיר שנון: זה לא יתכן.

אחמד טיבי: אני מתנגד שהם ייבחנו.

דוד אזולאי: רבותי, אנחנו לא נמצאים כאן בתיאטרון.

דוד אזולאי: אני מבקש להפסיק עם מחיאות הכפיים, זה לא מקובל.

דוד אזולאי: אדוני סגן השר - - -

אמיר שנון: בל נשכח שהם יכולים לעסוק במקצוע.

אמיר שנון: החוק אומר שהם לא יכולים להציג את עצמם כבעל מקצוע כזה או אחר.

דוד אזולאי: אני יכול לבקש דקה של שקט?

דוד אזולאי: אדוני סגן השר - - -

אמיר שנון: אני מניח גם שחלק גם עוסקים, הרי הם לא נמצאים עכשיו בבית.

מירב אברהם: סליחה, אני עצמאית ואני בלי עבודה.

מירב אברהם: אני עצמאית, למה אני לא עובדת?

מירב אברהם: על פשלות של ההודעות שלכם אנחנו לא צריכים לתת את הדין.

אחמד טיבי: הפסקה שתי דקות.

דוד אזולאי: ד"ר שנון, סגן השר ביקש כמה דקות הפסקה ואני מאפשר את זה.

דוד אזולאי: אתם יכולים לצאת החוצה ואנחנו בינתיים ממשיכים כאן את הדיון.

דוד אזולאי: תראו, רבותי, מהוויכוחים ומהצעקות וממחיאות הכפיים לא נגיע לשום תוצאה.

דוד אזולאי: אנחנו נקלענו לסיטואציה, לצערי הרב - - -

אחמד טיבי: אגב במקום מחיאות כפיים, תזכורת, בחירות זה ב-4 בספטמבר.

דוד אזולאי: ואז אתם הולכים להצביע ש"ס, זה מה שאתה רוצה?

דוד אזולאי: אז אני אגיד לך.

דוד אזולאי: רבותי, אני רוצה שנדע, באמת, נקלענו כולנו לסיטואציה.

דוד אזולאי: אם לא היה הסיפור הזה של הבחירות, החוק יונח.

דוד אזולאי: היינו מריצים אותו ואנחנו יודעים לעשות את זה.

דוד אזולאי: עם הניסיון הפרלמנטרי של חבר הכנסת אחמד טיבי ואחרים, באמת היינו מעבירים את זה ואז היינו הולכים לפתרונות, הרב ליצמן היה מגבה אותנו.

דוד אזולאי: אבל מה לעשות, כרגע אין אפשרות להגיש חקיקה פרטית.

דוד אזולאי: אני פשוט משתף אתכם כרגע בהפסקה הזאת.

דוד אזולאי: אין אפשרות להגיש חקיקה מפני שגם הצעת חוק ממשלתית, כשהכנסת מתפזרת וצריכים לכנס אותה לצורך חקיקה, זה רק בהסכמה.

דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים על מה תהיה הסכמה ועל מה לא תהיה הסכמה.

דוד אזולאי: נקלענו לסיטואציה כזאת שאף אחד לא צפה אותה.

דוד אזולאי: החוק באמת, יאמר לזכותה של אביטל, שהיא באמת הכינה לנו את החוק, קיבלנו אותו מיד, בשבוע הראשון.

דוד אזולאי: בשבוע שעבר כבר החתמנו את כולם, גם שלומית.

דוד אזולאי: כל הצוות שלי ושלה, כולם עבדו כדי להגיש את הצעת החוק והיא הונחה, היום היא תונח על שולחן הכנסת.

דוד אזולאי: כלומר, תיאורטית מחר בבוקר היינו מגיעים לוועדת כנסת, מבקשים פטור מחובת הנחה ומריצים אותה לטרומית, ראשונה וכו'.

דוד אזולאי: זה לא קרה וזה לא יקרה כרגע.

דוד אזולאי: אנחנו צריכים למצוא כרגע פתרון יצירתי.

דוד אזולאי: אחת ההצעות שכרגע מתגבשת, זה לתת איזו שהיא תקופה של חצי שנה, שהכנסת בעזרת השם תחזור ואז אפשר לחוקק.

דוד אזולאי: אני ביקשתי חצי שנה להאריך את המועד הזה על מנת לאשר.

דוד אזולאי: פה נשאלה שאלה והיא שאלה נבונה של סגן השר ליצמן.

דוד אזולאי: מה יקרה וזה יפורסם בחוזר מנכ"ל?

דוד אזולאי: אנחנו תמיד נגיע לאותה סיטואציה שישנם אנשים שיגידו – לא ראיתי, לא שמעתי.

דוד אזולאי: אז עוד פעם נקיים כאן דיון?

איילת ביסה: אז אני רוצה לענות.

איילת ביסה: אנחנו במפגש הקודם הראינו גם את הליקויים בפרסום שלא מבינים ממנו כלום, גם את המערך הסלקטיבי, גם את העובדה שמה לעשות, הם צריכים להתחיל ולבנות מאגר אנשים ולפנות אליהם.

איילת ביסה: ובנוסף, הייתה סמכות בחקיקה הראשונה, סמכות לשר למקרים האלה.

איילת ביסה: אגב, גם החוק לא נאכף.

איילת ביסה: אני אגלה לך פה בסודי סודות, כשנציגי החוק לא נמצאים כאן, אחת הסיבות שאנשים עובדים ולא יודעים, זה בגלל שהחוק לא נאכף בצורה שווה.

איילת ביסה: אם היו מנגנוני אכיפה טובים ואז אנשים היו נתקלים בבעיה ורצים למשרד הבריאות, אז היה אפשר לפתור את כל העניין הזה.

איילת ביסה: אבל אני המשכתי למשל לעבוד ואני לא ידעתי, כי קופות חולים לא פנו אלי.

איילת ביסה: אני רשומה כבר 10 שנים בקופות חולים, אנשים מגישים קבלות שלי ומקבלים החזר.

איילת ביסה: עד היום אף אחד לא פנה אלי בכלל.

איילת ביסה: לא פונים אלי אנשים בגלל שאני רשומה.

איילת ביסה: הם יודעים שעבדתי אצלם 10 שנים.

איילת ביסה: אף אחד לא ראה ללכת לבדוק, בגלל זה אנשים שומעים מאיתנו, לא פנו בכלל למשרד הבריאות, שומעים מאיתנו.

איילת ביסה: ולמה לא פנו?

איילת ביסה: היא אומרת שיש אנשים שלא פנו, כי הם לא רוצים ללכת לעורר תשומת לב לזה שאין להם רישיון.

איילת ביסה: אני עובד באופן פרטי, הבעל בית שלי לא יודע ולא קיבל הודעה, אני מגיש קבלות וקופת חולים ממשיכה לקבל אותן, למה שאני אלך לעשות לעצמי בעיות לפני שפותרים את החוק.

איילת ביסה: אבל זה העניין, האכיפה לא בסדר, ההודעות לא בסדר.

איילת ביסה: יש איזו שהיא רשלנות, איזה שהוא סמוך סביב כל ההתנהלות של משרד הבריאות, וההתנהלות הזאת מגולגלת לפתחנו.

ציפי גוטמן: ואנחנו אוכלים את הרשלנות הזאת.

איילת ביסה: בנוסף, אילו באמת, כמו שהתחלתי להגיד, היה מנגנון הודעות שהוא יעיל, תראו מה הוא אמר בפעם שעברה.

איילת ביסה: מה שהוא אמר בפעם שעברה זה – ידעתי על עוד 2,000, אבל בגלל שידעתי שיכולים להיות אחרים, אז לא שלחתי גם ל-2,000 האלה.

איילת ביסה: זו לא מחשבה של מי שמנסה כמה שיותר להגיע.

איילת ביסה: זו מחשבה של מי שמחפש איך להוריד מעצמו אחריות.

איילת ביסה: מה זה יש ל- 2,000 איש?

איילת ביסה: למה לא שלחתם להם הודעות?

איילת ביסה: כי ידעת שיש כמה בחו"ל וכמה שאתה לא יודע.

איילת ביסה: אני חפרתי בפרוטוקולים - - -

שלומית אבינח: הוא אמר למעלה מ-1,000.

שלומית אבינח: הוא אמר שחלק לא עוסקים במקצוע.

שלומית אבינח: הוא חושב שיש - - -

איילת ביסה: הוא חושב, אבל אני אומרת לך שהם עוסקים - - -

ציפי גוטמן: אבל זה אבסורד שבגלל שהטענה של תעודות זהות לא מעודכנות, אז בגלל זה הם לא מודיעים לאנשים?

איילת ביסה: לא, תעודות הזהות מעודכנות.

איילת ביסה: הם יכלו להסתכל במרשם אוכלוסין, כמו שעושים.

איילת ביסה: הם לא מתנהלים.

איילת ביסה: אני רוצה גם להגיד לכם שהיו אנשים בינינו שהגישו אחרי המועד וקיבלו רישיון, כי האגף לרישוי מקצועות רפואיים מתנהל, סליחה, בברדק.

איילת ביסה: יש ברדק באגף הזה.

איילת ביסה: אנחנו לא אחראים לברדק הזה, אנחנו לא צריכים לסבול בגללו.

איילת ביסה: אנשים שעובדים באותו מקום, אחת קיבלה סירוב בגלל תאריך וחברה שלה קיבלה.

איילת ביסה: לא אמרנו, לא העלינו שלא ייקחו לה, אבל זה המצב, שפקידים לא יודעים.

איילת ביסה: אנשים שלנו שהלכו ללשכות הבריאות המקומיות, אמרו להם – הכי חשוב שתבואי לפני פסח.

איילת ביסה: אז היא באה לפני פסח, זה היה שבוע אחרי ה-15 במרס, אז היא אכלה אותה.

איילת ביסה: כאילו, כל העניין הזה שמשרד הבריאות יעשה בדק בית לפני שהוא מגלגל את זה לפתחנו.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: בבקשה.

תמר נבו: מה שאני רציתי להגיד, שגם התקשורת בתוך משרד הבריאות לא עברה נכון, כי לא ידעו על החוק.

תמר נבו: והדבר השני הוא, שבאמת גם בתוך רשויות הבריאות, אני כשהגעתי לארץ חיפשתי עבודה, מצאתי מספר עבודות ואמרו לי – רק תעדכני את הרישיון.

תמר נבו: אף אחד לא ידע שיש תאריך ואפילו קיבלתי אישור מקופת חולים כללית.

תמר נבו: אני בחרתי לא להתחיל לעבוד, כי לא רציתי לעבוד בניגוד לחוק.

יעקב ליצמן: קיימתי דיון, בואו אני אסביר את המצב ואני אגיד לכם מה אני הולך לעשות, בדיעבד שבדיעבד, אבל יכול להיות שזה הפתרון.

יעקב ליצמן: השופט פסק מה שהוא פסק, שמשרד הבריאות יכול לעשות מה שהוא רוצה מבחינת זה.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות בגלל אחריות, לאו דווקא לסעיף הזה, על עוד 20,000 סעיפים אחרים, על השלכות רוחב, הגיש ערעור.

יעקב ליצמן: אנחנו שכנענו את משרד המשפטים להגיש על זה ערעור וזה כרגע בבג"ץ בדיון.

יעקב ליצמן: אם החוק הזה, שאתם מניחים היום, יעבור טרומית לפני הבחירות, משרד הבריאות יפנה למשרד המשפטים והוא ישתדל לעשות את החריגה בזמנים שלכם, בהוראת שעה כי הסוג הזה, שבינתיים להחריג, בגלל אלה שאיחרו.

יעקב ליצמן: בגלל שזה עבר טרומית אז זה מוכיח שהכנסת חושבת - - -

אחמד טיבי: הצהרת כוונות.

יעקב ליצמן: מה את אומרת?

יעקב ליצמן: תגידי כן.

יעקב ליצמן: לא צריך להסכים, אבל זה מספיק שאני אומר, זה טוב.

יעקב ליצמן: אז משרד הבריאות יוכיח שהיות וזה עבר טרומית, הכוונה של הכנסת זה בכיוון X, אנחנו בעזרת השם נשתדל להוציא הוראת שעה על סמך בית המשפט, על סמך פסק הדין.

אביטל וינר: על סמך הפסיקה של בית המשפט המחוזי.

אביטל וינר: הפסיקה של בית המשפט המחוזי צריכה להתבטל בערעור.

יעקב ליצמן: אוקי, זה הוויכוח ביני לבינה.

יעקב ליצמן: את זה תשאירו.

יעקב ליצמן: אז זו ההחלטה שלי.

דוד אזולאי: מר ליצמן, הרעיון הוא רעיון טוב.

יעקב ליצמן: אם אנחנו לא נזכה בבחירות.

דוד אזולאי: לא, תראה מה שקורה, השאלה היא פשוטה.

דוד אזולאי: האם אי אפשר ללכת על הוראת שעה, בלי כל קשר לסיפור של ההעברה בקריאה טרומית.

דוד אזולאי: זאת השאלה.

אביטל וינר: הוראת שעה זה משהו שצריך להיות, זה גם, זה סוג של חקיקה.

אביטל וינר: אם זו תהיה חקיקה, שוב פעם אין לנו בעיה.

אביטל וינר: הנחיות ביניים - - -

דוד אזולאי: לא, הוראת שעה זה מגיע מהמשרד והכנסת תאשר את הוראת השעה.

אביטל וינר: הכנסת לא מאשרת.

קריאה: לא, אז עכשיו אנחנו עוד פעם תלויים.

קריאה: זה אותו מצב.

קריאה: לא השתנה כלום.

יעקב ליצמן: יש ועדת שרים עוד היום, אגב.

שלומית אבינח: אז מי מטפל בזה?

שלומית אבינח: מי אחראי לזה?

דוד אזולאי: נבקש להכניס את זה היום לוועדת שרים, אחרת אין מתי.

דוד אזולאי: אין אפשרות להוראת שעה?

יעקב ליצמן: אין לי.

יעקב ליצמן: זאת הדרך.

דוד אזולאי: זו הדרך היחידה?

אחמד טיבי: אתה מוכן להגיד ל - - -

יעקב ליצמן: אני מוכן לעזור במה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: אז בואו תשמעו מה הסיכום.

אחמד טיבי: דוד ואני נדבר עם יושב ראש הכנסת ויושב ראש הקואליציה, בתקווה שהם יענו לנו.

אחמד טיבי: לגבי יושב ראש הכנסת אני חושב שהוא יענה לנו וגם סגן השר ידבר עם יושב ראש הכנסת.

אחמד טיבי: הבעיה שלנו היא זמן וזמן בלבד.

דוד אזולאי: הרב ליצמן, יש לי בקשה ואני מבקש את העזרה שלך בעניין הזה.

דוד אזולאי: גם פנייה ליושב ראש הנהלת הקואליציה, אלקין וגם ריבלין.

דוד אזולאי: פנייה אישית שלך תחזק את הבקשה שלנו.

יעקב ליצמן: רבותי, אתם תפנו, תגידו את התשובה, אני אדבר עם שניהם.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אוקי, רבותי, אני חושב שאנחנו נמצאים כאן במצב של מרתון של זמן.

דוד אזולאי: אנחנו מאד לחוצים בזמן, בהתחשב בעובדה שהיום אני מסופק אם נוכל להביא את זה אל הנשיאות.

דוד אזולאי: לנשיאות כן, אבל לוועדת שרים לענייני חקיקה, דיברתי עכשיו עם עליזה, היא העבירה את זה למזכירות.

דוד אזולאי: אני מיד אבדוק את כל הנתונים הטכניים האלה.

דוד אזולאי: רבותי, אני מציע ככה, אני מפסיק כרגע את הישיבה.

דוד אזולאי: אתם לא יכולים לעזור לנו הרבה בנושא הזה, הנושא הוא שלנו, של חברי הכנסת.

דוד אזולאי: אנחנו ניכנס כרגע לפעילות אינטנסיבית.

דוד אזולאי: גם חבר הכנסת אחמד טיבי, כסגן יושב ראש הכנסת יפעל בנושא הזה, גם אני כיושב ראש ועדה אפעל, ואנחנו נגייס גם את הרב ליצמן ואני מאד מקווה שנצליח להעביר את זה בקריאה טרומית.

דוד אזולאי: ואני לא רוצה לחשוב אם לא.

מירב אוחובסקי: אז על זה איזה זמן מדובר?

דוד אזולאי: אני לא יכול להגיד לך.

דוד אזולאי: זה לוח זמנים מטורף.

אחמד טיבי: מטורף, מטורף.

דוד אזולאי: אין לי מילה אחרת להגיד.

דוד אזולאי: זה לא יום שגרה.

אחמד טיבי: אני ותיק בכנסת, זה עוד לא היה.

דוד אזולאי: זה לא שגרה.

דוד אזולאי: ביום שגרה אני יודע איך לעבוד.

דוד אזולאי: אני לא יודע - - -

מירב אוחובסקי: אני יודעת, אבל אני מובטלת בכפיה כל הזמן.

דוד אזולאי: אבל תראי, אני לא יכול להתחייב לך על שום דבר.

דוד אזולאי: זאת המציאות שכרגע אנחנו נתונים פה.

דוד זילברבוים: אפשר רק שתי מילים למשפטנית?

דוד אזולאי: בבקשה, בקצרה.

דוד זילברבוים: ברשותכם, מאד מאד בקצרה.

דוד זילברבוים: אני פונה אליך, אני פה בקול של הבית שלי.

דוד זילברבוים: יש לי בת שמטופלת על ידי פיזיותרפיסט, שנקלע פה לחבורה המכובדת של האנשים שהם בצרה והוא פוחד לבוא לעבוד.

דוד זילברבוים: ובינתיים הבת שלי סובלת בבית מבעיות מאד מאד קשות.

דוד זילברבוים: כשאת אומרת את האמירות המאד נחרצות משפטית שלך, אני מבקש שתחשבי גם על המטופלים.

דוד זילברבוים: מפני שאם בית משפט - - -

דוד אזולאי: לא, יש לי בקשה אליך, סליחה - - -

אביטל וינר: מה אתה חושב, שאני פועלת נגדכם?

אביטל וינר: מה האמירה הזאת?

דוד אזולאי: אביטל, אני מבקש ממך, אני אגן עליך, תרשי לי, בסדר?

דוד אזולאי: תסלח לי מאד אדוני.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך, באמת זה לא הוגן מה שאתה עושה - - -

דוד זילברבוים: לא - - -

דוד אזולאי: תרשה לי רגע.

דוד אזולאי: זה לא הוגן מה שאתה עושה.

דוד אזולאי: בישיבה הקודמת אתה לא היית פה.

דוד אזולאי: אני פניתי, ביקשתי ונעניתי.

דוד אזולאי: ביקשתי את הצעת החוק וקיבלנו אותה.

דוד אזולאי: ולכן - - -

דוד זילברבוים: אני מבין ש - - -

דוד אזולאי: לא, לא, תסלח לי, לא אתן לך.

דוד אזולאי: לא מקובל עלי - - -

דוד זילברבוים: להשלים משפט.

דוד אזולאי: לא מקובל עלי שאתה כאזרח שיושב כאן, שתתקוף אנשים שעשו מלאכתם נאמנה.

דוד זילברבוים: לא, לא, אני לא תוקף.

דוד אזולאי: אל תשכח שגם היא כפופה להוראות.

דוד זילברבוים: אבל אני לא תוקף.

דוד זילברבוים: אני מבקש.

דוד זילברבוים: אני מבקש רגישות בעבודה.

דוד זילברבוים: אני לא תוקף.

דוד אזולאי: לא, אז תודה רבה.

דוד אזולאי: אני נועל את הישיבה, תודה רבה.