ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 722, 2012-06-11 13:00

חיים כץ: צהרים טובים.

חיים כץ: יום שני, כ"א בסיון, 11 ביוני 2012.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא:

חיים כץ: הסכם בדבר תשלום תוספת חד-פעמית לזכאים לקצבה מיוחדת.

חיים כץ: בניגוד לדיון על התקנות, הפעם אתם רק צריכים להודיע, לעדכן אותנו.

חיים כץ: לפני שנעבור לתקנות, כתבת לנו פה בסעיף 4: "התוספת החד-פעמית כאמור בסעיף 3 תשולם בתום שישה חודשים מיום פרסומו של הסכם זה".

חיים כץ: אני מבין שהתוספת תשולם בתום ארבעה חודשים, נכון?

חיים כץ: אנחנו מורידים את השישה חודשים וקובעים ארבעה חודשים.

אילנה שרייבמן: כן.

חיים כץ: הנה, הקדמנו ודיברנו על כך בדיון הקודם.

אבנר עורקבי: זה לחגים.

חיים כץ: לא, זה אחרי החגים.

חיים כץ: אנחנו נדבר עם מנכ"ל הביטוח הלאומי על כל המחשוב, כמו שנאמר פה.

חיים כץ: מאחר שאתם צריכים רק לדווח לנו, בבקשה.

שלומי מור: עורך-דין שלומי מור, המוסד לביטוח לאומי.

שלומי מור: בעקבות משא ומתן שהתנהל מול פורום הנכים וארגוני הנכים, הגענו, בין היתר, להטבה שעניינה תשלום סכום חד-פעמי שהוא מעין פיצוי בגין ההפרש שבין עליית שכר המינימום בשנת 2011 לבין שחיקה או אי-עלייה של קצבת השר"מ – שירותים מיוחדים – וזאת כיוון שבמהותה, קצבת השר"מ נועדה לסייע לאדם לרכוש שירותים שיסייעו לו.

שלומי מור: הבסיס הרעיוני אומר שהתשלום הוא בדרך כלל בגובה שכר המינימום, שכר המינימום עלה, הם נדרשו לשלם יותר אבל הקצבה שלהם נותרה בשיעורה.

שלומי מור: לכן, מה שמובא הנה הוא תשלום בשיעור של 31.8% משיעור הקצבה, וזאת על מנת שהיחס בין הסכומים יישאר שווה.

שלומי מור: הוא מביא לידי ביטוי את העלייה בשכר המינימום בשנת 2011, כאשר הסכומים שמדובר בהם הם כאמור נגזרת של סכום הקצבה.

שלומי מור: אנחנו מדברים על מי שזכאי לקצבה בשיעור של 50%, בתוספת של 337 שקלים; מי שזכאי לקצבה בשיעור של 105%, על תוספת חד-פעמית בשיעור של 707 שקלים; ומי שזכאי לקצבה בשיעור של 175%, על תוספת בשיעור של 1,179 שקלים.

חיים כץ: ארגון הנכים.

נעמי מורביה: נעמי מורביה, פורום ארגוני הנכים.

נעמי מורביה: יש לי כאן את ההסכמות הבסיסיות של המוסד לביטוח לאומי, וזה ממש לא מה שכתוב ולא מה שהוצע.

חיים כץ: תבדקי טוב טוב.

נעמי מורביה: הוצע שישולם פיצוי בגין העלייה בשכר המינימום, מתן פיצוי בשתי פעימות בהתאם להעלאת שכר המינימום לתקופה שבין יולי 2011 לדצמבר 2011; בינואר 2012 הקצבה היתה אמורה להיות מעודכנת והיא לא עודכנה, וייבחן הצורך בהמשך מתן פיצוי קטן יותר, אבל לצערנו הרב אנחנו יודעים ששכר המינימום בכל זאת עלה – גם בפעימה השנייה – אנחנו לא קיבלנו את הפיצוי על העלייה של הפעימה הראשונה.

נעמי מורביה: אנשים בפועל משלמים היום על-פי חוק, כי הפכנו למעסיקים – אנחנו משלמים לעובדים הזרים על-פי חוק שכר מינימום אבל אנחנו לא קיבלנו שום פיצוי.

נעמי מורביה: בשום מקום כאן לא מדובר על פיצוי חד-פעמי – יש לי את החומר, אני יכולה להעביר לך, אלה ההסכמות של המוסד לביטוח לאומי.

אבנר עורקבי: לא מדובר על פיצוי חד-פעמי.

אבנר עורקבי: זה עבר את אישורו של ראש הממשלה.

חיים כץ: גברתי, בבקשה.

אילנה שרייבמן: אילנה שרייבמן, סמנכ"ל גמלאות, ביטוח לאומי.

אילנה שרייבמן: ההסכם עם הנכים, היתה לו מסגרת תקציבית, ובמסגרת ההסכם הזה היו כמה וכמה נושאים, כל אחד מהם תוקצב בכסף.

חיים כץ: מה זה מעניין אותם?

אילנה שרייבמן: לא, אני רוצה להזכיר להם.

חיים כץ: אתם סיכמתם איתם מספרים אחרים?

אילנה שרייבמן: סיכמנו איתם שזה יהיה פיצוי חד-פעמי.

נעמי מורביה: לא.

חיים כץ: סיכמתם איתם שזה יהיה פיצוי חד-פעמי, באיזה מספרים?

לימור לוריא: בשיעור של 1.8% מהקצבה.

חיים כץ: מי גברתי?

לימור לוריא: לימור לוריא, ביטוח לאומי.

חיים כץ: זאת שדיברה לפנייך לא מכירה את הנושא?

אילנה שרייבמן: מכירה.

חיים כץ: אז למה היא צריכה להתערב לך בדברים?

אילנה שרייבמן: זה מרוב מוטיבציה.

חיים כץ: לאט-לאט.

חיים כץ: השאלה הגדולה, אם אלה המספרים שסיכמתם.

אילנה שרייבמן: כן.

חיים כץ: אז הם לא יודעים מה הם מדברים.

אילנה שרייבמן: לא אמרתי שהם לא יודעים מה הם מדברים.

אילנה שרייבמן: אולי יש אי-הבנה, אבל אלה המספרים שעליהם סוכם ואלה המספרים שעליהם גם האוצר נתן את ברכתו.

חיים כץ: עזבי את האוצר, האוצר לא מעניין אותי לצורך העניין פה.

נעמי מורביה: זה היה בתוך ה-200 מיליון.

חיים כץ: המספרים שסיכמתם.

נעמי מורביה: כן, יש לי אותם כאן, אני יכולה להעביר לכבודו.

נעמי מורביה: זה הסיכום של המוסד לביטוח לאומי מה-26 בספטמבר 2011.

דורון יהודה: זה גם לא חד-פעמי.

קריאה: - - -

חיים כץ: מה זה משנה, אבל הם סיכמו מספרים.

שמעון יאיר: ואז התברר שהם בכלל מתכוונים לחד-פעמי, אך בדיעבד.

דורון יהודה: התוספת היתה אמורה להיות 190 שקלים.

נעמי מורביה: זה נמצא בעמוד 2.

נעמי מורביה: אם היה נחתם הסכם בצורה מכובדת, לא היינו מגיעים למצב הזה, אבל לא נחתם כלום.

חיים כץ: אני פונה אלייך מהביטוח הלאומי – מה שהם טוענים, פיצוי בגין עלייה בשכר המינימום למי שיש לו 55% - 50 שקלים;

אילנה שרייבמן: כן.

חיים כץ: למי שיש לו 105% - 117 שקלים, ומי שיש לו 175% - 194 שקלים.

דורון יהודה: בדיוק.

שמעון יאיר: קבוע.

דורון יהודה: זה מה שסוכם.

דורון יהודה: זה לא חד-פעמי.

אבנר עורקבי: לא חד-פעמי.

שמעון יאיר: כל חודש.

אילנה שרייבמן: ההסכם הזה גובש לפני למעלה משנה.

אילנה שרייבמן: הסכומים בינתיים התעדכנו והם אחרים, הם הרבה יותר גבוהים.

חיים כץ: הם מבינים שזה שוטף.

אילנה שרייבמן: בשום שלב לא דובר על שוטף.

אילנה שרייבמן: העלות היא עצומה.

נעמי מורביה: זה היה בתוך ה-200 מיליון.

אילנה שרייבמן: אם אנחנו מדברים על 20 מיליון שקלים כפיצוי חד-פעמי, אם אנחנו מכפילים את זה ב-12, אנחנו מדברים פה על פיצוי של מאתיים ומשהו מיליון שקלים לשנה.

שמעון יאיר: את לא נותנת את החד-פעמי כל חודש.

אילנה שרייבמן: החד-פעמי הוא חד-פעמי.

חיים כץ: סליחה, או שאני לא מבין או שאני לא יודע.

חיים כץ: זה לא צריך להיות מסובך מדי, העניינים האלה.

חיים כץ: באתם והגדרתם מסגרת תקציבית, ישבתם מול הנכים.

חיים כץ: הם הבינו – כפי שנראה לי – שהם הולכים לקבל תוספת באחוזים מדי חודש בחודשו.

חיים כץ: אתם באים ואומרים – אתם מקבלים מענק חד-פעמי.

חיים כץ: יהיה נכה שיקבל 200 שקלים – מעודכן מאז – 60 שקלים, חד-פעמי.

חיים כץ: זה מה שאתם מתכוונים?

אילנה שרייבמן: כן.

אילנה שרייבמן: אמרנו עוד יותר מזה – שאנחנו מתכוונים לתת את הפיצוי הזה לכל הנכים שהיו בקובץ נכות בחודש יולי 2011, כשהתשלום מתבצע חצי שנה לאחר מכן.

חיים כץ: מה שאני מבקש מכם – תחזרו לדיונים איתם, לפחות שתבואו מתוך נקודה אחת, שכל אחד מבין על מה מדובר, אחר כך תבואו לכאן.

חיים כץ: זה נכון שאלה לא תקנות שאני צריך לאשר אותן, ואתם צריכים להביא זאת רק לידיעתי.

חיים כץ: על פניו, מאחר שאני מכיר גם אתכם וגם את הנכים, לא נראה לי סביר שכך מתנהלים דיונים – לא שיש לי מושג איך הם התנהלו אבל ודאי היתה יותר מפגישה אחת.

קריאה: כן.

נעמי מורביה: שנה וחצי.

דורון יהודה: מתועד.

חיים כץ: יותר מפגישה אחת, כשהצדדים במשך פרק זמן ארוך כזה לא מבינים על מה מדובר.

אבנר עורקבי: הכול מתועד.

חיים כץ: לא נראה לי שהם לא מבינים על מה מדובר.

חיים כץ: יכול מאוד להיות שהם משתמשים בכיסאות גלגלים, אבל הראש עובד.

אילנה שרייבמן: אין ספק, אבל ברור לגמרי שהמסגרת התקציבית היא פי-12.

חיים כץ: אבל הם לא ידעו את זה שנה וחצי?

חיים כץ: שנה וחצי מנהלים משא ומתן על 60 שקלים חד-פעמי?

אילנה שרייבמן: לא, היתה שורה שלמה של סעיפים.

חיים כץ: מה שמגיע אלי עכשיו - - -

אילנה שרייבמן: זה חלק מזערי מההסכם שהיה איתם ומהדיונים שהיו איתם.

דורון יהודה: אבל החוזה נמצא אצל כבודו.

חיים כץ: מי אדוני?

דורון יהודה: דורון יהודה, ארגון נכי הפוליו.

חיים כץ: אתה ביקשת רשות דיבור?

חיים כץ: לא ביקשת, נכון?

חיים כץ: בשביל מה אתה מדבר?

עמוס רון: כל מי שמבקש גם לא מדבר.

חיים כץ: לאט-לאט.

חיים כץ: קודם ביקשת, קיבלת.

עמוס רון: זה היה דיון קודם.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אם הייתי צריך לאשר את זה, זו היתה אופרה אחרת.

חיים כץ: בכל אופן, במתכונת המסודרת- שאתם צריכים לבוא לכאן להתייעצות – אני רואה שאתם עדיין לא בשלים לבוא להתייעצות משום שיש מחלוקות גדולות מדי על הסכומים ועל המענקים.

חיים כץ: לפני שאגיד משהו, אם רצית להתייחס, בבקשה.

עמוס רון: תודה רבה.

עמוס רון: עמוס רון, מנכ"ל ארגון הגג של ארגוני הנכים בישראל.

עמוס רון: אני רוצה לדבר על הרעיון שבכלל מביאים לכאן הסכם שאורך כפי ששמענו שנה וחצי, ולא ברור מה הוא אומר.

עמוס רון: אני חושב שבמקרה של שר"מ, כשברור שהתשלום הוא תלוי-שכר מינימום ואי-אפשר פחות מזה, יש צורך להצמיד באופן אוטומטי במסגרת חוק הביטוח הלאומי את התשלום בעבור שר"מ לשכר המינימום ולא להשאיר את זה ל"מסחרה" שהאוצר יודע טוב מאוד איך להפעיל את הביטוח הלאומי כך שהוא ישלם כמה שפחות.

עמוס רון: הנכים צריכים להיגרר גם לביטוח הלאומי ואחר כך גם לכאן, ויחזרו לפה שוב כנראה לדיון נוסף.

עמוס רון: אני חושב שכל העניין הזה לא הגיוני, אדוני, וטוב תעשה הוועדה אם היא תיזום תיקון מהותי בחוק הביטוח הלאומי שמאפשר הצמדה אוטומטית, שייתר את ההתבזות הזאת ואת הדיון הזה על הסכם שאם תסתכלו אפילו מי אמורים להיות חתומים עליו, הם כבר לא רלוונטיים.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: כמו שנאמר, ההתייעצות לא מוצתה.

חיים כץ: תחזרו לשולחן הדיונים שלכם, תנסו לראות איפה אתם מתקרבים, מה המחלוקות.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.