ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 871, 2012-06-04 10:30

כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר-היום: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – חובת מתן הודעה מוקדמת לפני ביצוע פעולה), התשע"א-2011, של חברי הכנסת: מקלב, גפני, לוין ושל היושב-ראש (פ/3428).

כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ביום 14 בנובמבר 2011.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

אורי מקלב: חוק זה הוא עוד אחד בשרשרת חוקים שאני מתכבד להיות שותף להם – עם היושב-ראש, עם חבר הכנסת לוין וחבר הכנסת גפני – שבא להגן על הצרכן, להגן על האזרח.

אורי מקלב: כולנו יודעים שאנשים שלא משלמים את החובות שלהם, צריכים לשלם את זה, צריכים לעמוד בהתחייבויות שלהם, השאלה מה קורה כשהם לא עומדים בהתחייבויות שלהם.

אורי מקלב: לפעמים אצל אנשים מדובר במצב מסוים שהם נקלעו אליו ויש להם שרשרת של סיבוכים, חובות שהם חייבים לשלם – לגופים שונים, לאנשים שונים, לרשויות שונות, וגם לבנקים.

אורי מקלב: מה שמתברר, אדוני היושב-ראש, כשחייבים לבנק כסף – נניח אתה באוברדרפט, חרגת מהמסגרת שהיתה לך ואתה לאחר תקופה לא משלם, כשהבנק מתחיל את תהליך הגבייה שלך ואתה נהפך ללקוח משפטי שלו, הקערה נהפכת על-פיה – היית לקוח מאוד מאוד מחוזר על-ידי הבנק, על כל סניפיו, וקיבלת אשראי כזה וקיבלת ערבות כזאת, אבל משהחליטו להעביר אותך למסלול של לקוח משפטי, הריבית שהיתה מוסכמת על הבנק, נניח 5% ריבית, היא הופכת לריבית נשך של 20%, הרבה מעל הפרופורציה – לא כפולה מאשר היתה אלא יכולה להגיע לפי-4, ל-20% - לא רק הסכום הזה שאתה חייב, ההסכם שלך מופר על-ידך ממילא, גם הריבית הופכת להיות גבוהה, אלא כל החשבונות שלך.

אורי מקלב: נניח חרגת ב-20,000 שקלים, 50,000 שקלים, לא שילמת, אבל אתה יחד עם זה לקוח של הבנק, לקוח של מיליון שקלים – כל המערכת שלך, על כל החובות שלך, אתה מייד הופך ללקוח שהריבית שלו היא באחוזים מאוד גבוהים, בשוק האפור לא מעזים לקחת סכומים כאלה.

אורי מקלב: לא זו אף זו.

אורי מקלב: לא פעם, לא יכולתי להבין אנשים שאומרים: הייתי חייב לבנק 200,000 שקלים, אבל מה שקרה, היה לי נכס של מיליון דולר, של ארבעה מיליון שקלים, וכל מה שהיה כמעט הלך, בסך הכול קיבלתי מזה שני מיליון והייתי חייב לבנק שני מיליון.

אורי מקלב: שאלתי: איך מ-200,000, מ-300,000 זה הופך לכאלה סכומים?

אורי מקלב: משהתברר שהחוב שלך – לא רק החוב הזה שלא שולם אלא כל סדרת ההסכמים שלך עם הבנק, אתה חייב לשלם את הריבית הגבוהה הזאת - ממילא ברור שאתה הופך ללקוח כזה ואתה נופל לתוך הבור השחור של הבנק.

אורי מקלב: אנחנו לא באים עכשיו לשנות את כל סדרי בראשית.

אורי מקלב: אנחנו באים בסך הכול לצמצם, להגיד ללקוח – כשהבנק שולח אליו מכתב שהוא רוצה להפוך אותו ללקוח משפטי, תפרט מה משמעות הדברים.

אורי מקלב: אדם יכול לקבל מכתבים גם מהרשות המקומית, גם מביטוח לאומי, גם ממס הכנסה, אולי מעוד בעלי חובות – הוא צריך לדעת שהבנק זה משהו אחר, ואנחנו מבקשים לפרט לו מה המשמעות שאתה הופך ללקוח משפטי.

אורי מקלב: לא להגיד לו שתוך 14 יום, אם אתה לא משלם אתה הופך ללקוח משפטי, אלא להגיד מה אחוז הריבית שאתה אמור לשלם, מה היקף ההלוואה שלך או מה היקף החוב שנשאר לך ומה הריבית, לפרט את מספר הימים.

אורי מקלב: יש לנו כמה פרמטרים שאנחנו מבקשים – שיהיה יותר שקוף ויותר ברור, שהלקוח ידע לקראת מה הוא הולך, ולא מעבר לזה.

אורי מקלב: דיברנו גם על דמי פעילות של הבנקים, מה שיעור הריבית וגם אופן חישוב סכום הפיגורים.

אורי מקלב: אני אומר בפירוש שניתן לשנות – להוסיף או להוריד פרמטר – אנחנו יודעים שהמטרה שלנו אחת, שהלקוח יקבל קצת מושג לקראת מה הוא הולך.

אורי מקלב: ואני חוזר ואומר – מה שזה יוסיף זה לא רק שתהיה לו שקיפות ובהירות, הוא גם ידע לברור לו – אם יש לו כמה וכמה בעלי חובות, שהוא ידע מה סדרי העדיפויות.

אורי מקלב: אנחנו לא מבקשים כאן שום דבר – לא תוספת תקציבית, לא שינוי בריביות ולא שינוי של כל התהליך.

אורי מקלב: בסך הכול לשלוח ללקוח מכתב ברור יותר, מפורט יותר, מה התהליך ומה המשמעות של אחד שהוא לקוח משפטי.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, מי עוד רוצה להעיר הערות כלליות לגבי הצעת החוק?

יריב לוין: אני מציע שאני אקריא את הנוסח המתוקן.

אורי מקלב: של משרד המשפטים.

איתי עצמון: בנק ישראל.

אורי מקלב: בנק ישראל, זה נוסח שלכם.

אורי מקלב: אדוני, אנחנו מקריאים כבר את הנוסח המתוקן שלכם.

יריב לוין: אנחנו נעבוד על הבסיס הזה.

לאה ורון: זה נוסח שהועבר לכולם ופורסם גם באתר הוועדה.

יריב לוין: "הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – חובת מתן הודעה מוקדמת לפני ביצוע פעולה), התשע"א–2011

כרמל שאמה-הכהן: תעצור כאן, נאשר את סעיף 1.

איתי עצמון: אולי כדאי שנציגת בנק ישראל תסביר מכיוון שהנוסח, אני מבין, גובש על-ידכם.

טל הראל: הנוסח גובש על-ידינו, יש כמה תיקונים שאנחנו רוצים לעשות בעקבות השיחה האחרונה שלנו אתמול.

טל הראל: לעניין סעיף 5ג, זה צריך להיות 5ד כי בין לבין כבר תוקן.

איתי עצמון: נכון.

איתי עצמון: יש כבר סעיף 5ג בחוק.

טל הראל: יש כבר סעיף 5ג, לכן זה צריך להיות 5ד.

טל הראל: נקודה נוספת – בסעיף 5ג(א) כתוב "אלא אם כן מסר הלקוח הודעה בכתב".

טל הראל: אנחנו מבקשים לשנות את זה – "אלא אם כן הודיע ללקוח בכתב על כך" כי מסר זה לאו דווקא מסירה פיזית, אין ציפייה שהבנק יגיע לביתו של הלקוח וימסור לו מעטפה.

טל הראל: לכן, הודיע ללקוח בכתב תוך 14 ימי עסקים לפחות לפני ביצוע.

איתי עצמון: מה המשמעות של השינוי שאתם מבקשים?

טל הראל: המשמעות היא שיהיה ניתן לשלוח את ההודעה בכל אמצעי שהלקוח יכול לראות.

טל הראל: זה יכול להיות באמצעות מייל, זה יכול להיות באמצעות פקס – אם הלקוח ביקש, זה יכול להיות באמצעות דואר רשום אבל בדרך שהלקוח יקבל את זה מראש בכתב.

איתי עצמון: האם יש הוראות – למשל בהוראות ניהול בנקאי תקין – לגבי איך מעבירים הודעות ללקוחות?

איתי עצמון: האם לקוח צריך להסכים להעברת הודעות באי-מייל?

טל הראל: ודאי.

טל הראל: יש הוראת ניהול בנקאי תקין 357, הקובעת שיש ללקוח את הזכות לבקש לקבל את כל ההודעות מהבנק באמצעות דואר אלקטרוני, שזה דואר אלקטרוני מבוטח.

טל הראל: יש כל מיני בקרות שנקבעו לבנקים – אם לוודא שהדואר נפתח, הדואר נקרא – והכול בכפוף להסכמה מפורשת של הלקוח.

טל הראל: אנחנו חושבים שזה גם הרבה יותר יעיל.

טל הראל: היום לקוחות – אזרחים, לאו דווקא לקוחות – לא נוהגים ללכת לקחת דואר רשום.

טל הראל: זאת הודעה שכן חשוב שתוכנה יגיע לידיעת הלקוח.

טל הראל: הרבה עובדים עם מיילים.

לאה ורון: האם מדובר בנוסף לדואר הרשום, בדואר אלקטרוני?

טל הראל: לא בנוסף.

לאה ורון: או הדואר האלקטרוני אמור להחליף את ההודעה בדואר הרשום?

טל הראל: אין פה בכלל דרישה לדואר רשום, כרגע זה למסור הודעה.

טל הראל: יוכל להיות בדואר רגיל או בדואר רשום – מה שלקוח מבקש.

טל הראל: אם הלקוח נוהג לקרוא את כל הודעות הבנק באמצעות המייל שלו, באמצעות אתר האינטרנט של הבנק, בוודאי עדיף שההודעה הזאת כן תגיע אליו באמצעות אותו אמצעי.

אורי מקלב: זה בסדר, אבל במידה שאין לו לא פקס, אין לו הסכם עם הבנק.

טל הראל: אז בדואר רגיל.

אורי מקלב: דואר רגיל, אפילו דואר רשום.

טל הראל: דואר רגיל, אלא אם כן הוא ביקש אחרת.

אורי מקלב: טוב.

אורי מקלב: יוצאים מתוך הנחה שהוא מקבל את ההודעות כל הזמן, אם היו לו קשיים בקבלת הודעות הוא היה מודיע זאת לבנק.

אורי מקלב: ההודעות שנשלחו אליו – סוף שנה, רבעוני – אני מניח שיש הודעות שהבנק שולח גם לגבי הלוואה.

טל הראל: יש הודעות רבות.

איתי עצמון: השאלה אבל למה לשנות את המינוח לעומת למשל סעיף 5א רבא לחוק, שקובע כי תאגיד בנקאי ימסור ללקוחותיו מידע בכתב על סכומי עמלות, וגם כאן כתבתם במקור – מסר ללקוח הודעה בכתב.

איתי עצמון: שאלה למה לשנות את המינוח לעומת מינוח אחר שקיים באותו חוק.

טל הראל: זה לא תיקון מהותי.

איתי עצמון: אם זה לא מהותי אז למה לשנות?

טל הראל: על מנת להסיר ספק שאין הכוונה פה למסירה אישית או מסירה בדואר רשום.

איתי עצמון: האם אתם מפרשים את סעיף 5א כמסירה אישית?

טל הראל: אנחנו לא, אבל אנחנו לא רוצים שמישהו יפרש את זה בטעות ככה.

טל הראל: לכן אני חושבת שהמינוח הנכון הוא "הודיע ללקוח בכתב".

טל הראל: יש דרכים רבות ומגוונות באמצעות הטכנולוגיה המתפתחת למסור הודעות ללקוחות, והמהות היא שהוא יקבל את ההודעה.

אורי מקלב: אני לא משפטן, אבל כפי שאת יודעת, כשמשנים בחוק את המינוחים יצא שלגבי עמלות הפירוש הוא למסור ביד.

טל הראל: לא, לא.

איתי עצמון: לכן אני שואל כי אם אין משמעות לשינוי, אז למה לשנות?

אורי מקלב: באותו חוק, כאשר משנים מינוחים מישהו יכול לבוא ולומר – למה שיניתם פה, זה סימן - - -

טל הראל: אני יכולה להגיד שבהוראות שלנו, של המפקח על הבנקים, אנחנו נוהגים לציין "הודיע ללקוח בכתב".

טל הראל: אנחנו לא משתמשים במונח "מסר", ו-5ג הוא סעיף די ישן.

אורי מקלב: אין לי בעיה, צריך לתקן גם שם.

יריב לוין: אבל השאלה אם לא כדאי לכתוב – מסר ללקוח הודעה בכתב בדרך שבה הוא מוסר לו הודעות כדבר שבשגרה.

יריב לוין: יש לקוחות שמקבלים במייל, יש לקוחות שמקבלים בדואר רגיל.

יריב לוין: הרי יוצא מצב שהודעה בכתב, הוא יגיד – מאה אחוז, למרות שתמיד יש לו הוראה שהוא רוצה הכול בנייר, אני שלחתי לו במייל.

טל הראל: לא, הבנק מחויב.

טל הראל: ברגע שהלקוח מביע את ההחלטה שלו באשר לאופן קבלת הודעות, זה מכלול ההודעות.

יריב לוין: זה חל על הכול.

טל הראל: זה חל על הכול.

טל הראל: ברגע שהלקוח פותח את חשבון הבנק, הוא מקבל את המסמך.

לאה ורון: דואר רשום, שיהיה בנוסף.

קריאות: - - -

אלי שני: נראה לי שמתייחסים פה למכתב הזה כמכתב שגרתי שגובים ממך עמלה של 10 שקלים.

אלי שני: מדובר פה במהפכה.

אלי שני: מדובר פה במהלך שהוא טרום-משפטי, שעלול להמיט אסון על הלקוחות.

אלי שני: לכן, גם המכתב צריך לבטא את אותו אסון שהולך ליפול על הלקוח.

אלי שני: מכתב רגיל או משלוח במייל, כמו הודעה שחייבנו אותך בעשרה שקלים או שינינו את הריביות מ-0.01 ל-0.015 זה לא הנושא פה.

אלי שני: הנושא פה הוא נושא חדש לחלוטין.

אלי שני: לא מדובר פה באחד או בשני לקוחות משפטיים.

אלי שני: מדובר פה בעשרות אלפים, אולי מאות אלפי לקוחות משפטיים בארץ.

אלי שני: כל פעולה כזאת, ברגע שהבנק מתחיל לדרדר את העניין לכיוון המשפטי, הלקוח יכול להרים ידיים.

אלי שני: הוא נופל, הוא מתגלגל, השופט ברק כבר התייחס לזה בפסקי-דין קודמים, בהם אמר שברגע שהבנק מחליט לדחוף את הלקוח, גופו נעשה איברים איברים, כמו שאנחנו יודעים ביום כיפור.

אלי שני: וזה באמת כך.

אלי שני: ממצב של 2.5% או 3% ריבית, או 4% או 5% ריבית מוסכמת, היא הופכת ל-20%.

אלי שני: ואם, לא עלינו, הלקוח לא קיבל את המכתב או לא התעשת בזמן – כמו אותה גברת נבו שישבה פה ונניח חרב עליה עולמה ואמרו לה לפנות את החווה שלה – מרגע זה העניינים מתחילים להתגלגל.

אלי שני: אז במקום להושיט יד ולעזור לאותה גברת, ובמקום להושיט יד ולעזור לאותו לקוח ולהגיד לו – לא שבועיים, אנחנו נותנים לך זמן סביר, בוודאי שבועיים לא מספיק לאף אחד להתעשת, אם הוא לא מתעשת והעניין הזה מגיע להליכי הוצאה לפועל, מייד יש את התוספת על החוב הקיים, ולא רק התוספת על החוב הקיים אלא במסגרת ההוצאה לפועל הבנק רשאי לכאורה לגבות 20% ריבית או 25% ריבית נוספת על הריבית המקסימלית הנהוגה בבנק.

אלי שני: זאת מהפכה, ולכן מכתב תמים בצבע ירוק שמגיע בדואר או שמופיע במייל, לא מספיק כדי לעורר את הלקוח שפה הולכת להיות מהפכה.

טל הראל: אני מבקשת להתייחס למה שנאמר.

טל הראל: קודם כול, אני לא כל כך מסכימה שזאת מהפכה כי הבנקים כבר כיום נוהגים לשלוח ללקוחות הודעות ולעדכן אותם על כל חוב פיגורים שקיים בהלוואה שהם לוקחים.

אורי מקלב: הוא מתייחס למהפכה ביחסי הלקוח עם הבנק.

טל הראל: וגם כיום הם שולחים להם מכתבי התרעה שמודיעים על קיומו של חוב.

טל הראל: נכון, קודם כול הצעת החוק היא מבורכת – אני לא אומרת שלא ואנחנו לא מתנגדים לרציונל שעומד מאחורי הצעת החוק – אבל זה לא שהבנקים עד היום לא נהגו לשלוח הודעות.

טל הראל: יש פה פירוט יותר רחב, אני מסכימה אתך, ואנחנו בכלל לא מקלים ראש בחשיבות של ההודעה הזאת.

טל הראל: אבל, דווקא בגלל החשיבות הזאת ומאחר שאנחנו רוצים שהיא כן תגיע לידיעת הלקוח, אנחנו חושבים שהדרך הנכונה היא או במייל – במידה שהוא מקבל את ההודעות שלו במייל, או באמצעות דואר.

טל הראל: מבחינתי אני אומרת – מסר או שלח, לא מהותי, אני משאירה את זה לשיקול דעת.

טל הראל: מה שאמרו הוא שההודעה תישלח בכתב.

יריב לוין: לא, יש הבדל גדול בהיבט אחד.

יריב לוין: ההבדל בין "מסר" ל"שלח" הוא במובן ש-14 יום במקרה של "מסר" מתחילים בנקודה שהאדם קיבל את ההודעה, בעוד שבמקרה של "שלח" הוא נמצא במצב שבו גם אם הוא לא ראה את ההודעה, הספירה מתחילה בנקודת המשלוח.

טל הראל: לא.

טל הראל: "מסר" זה לא ברגע שהוא קיבל, זה ברגע שיש את המסירה, שהדואר יצא.

טל הראל: זה לא מסירה בדואר רשום, שזה מהרגע שהוא קיבל.

טל הראל: אם זה דואר רשום, זה מרגע שהוא קיבל, ואנחנו לא מדברים פה על דואר רשום כי זה לא משיג את התכלית של החוק.

יריב לוין: אם כך הדברים וכך אתם רואים את זה, האם 14 יום זה מספיק?

יריב לוין: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאם שלחו למישהו בדואר, יכול להיות שיעברו כמה ימים – הוא הרי לא יודע שזה הולך להגיע אליו, זה לא משהו שהוא באופן אקטיבי ילך לחפש אותו.

יריב לוין: לכן, יכול להיות שהזמן הוא לא מספיק.

אסף תכלת: אדוני, בהקשר זה אני כן רוצה לציין שיש עוד השלכה לאותה הודעה או התרעה לגביית חוב, והיא ביחס לחוק שירות נתוני אשראי, שזה דבר שעלה פה אולי דרך אגב.

אסף תכלת: ברגע שנשלחת אותה הודעה, לאחר 60 יום נמסרים הנתונים אודות ההודעה הזאת – אם החוב לא נפרע – לשירות נתוני אשראי ואז הלקוח צפוי לא רק ביחסיו כלפי הבנק אלא ליחסים כלפי כולי עלמא, שמודעים למעשה להיותו חייב בעייתי וגם זה עלול להשפיע.

אסף תכלת: לשאלתך, שם הזמן הוא 60 יום.

אסף תכלת: כאמור, אנחנו תומכים לגמרי בהצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: למה לא בהמצאה אישית, שזה ודאות שאדם קיבל?

טל הראל: שוב, החשש שלנו שדואר רשום - - -

כרמל שאמה-הכהן: לא דואר רשום, אני אומר – המצאה אישית.

טל הראל: המצאה אישית, שיגיעו לביתו של לקוח?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: הבנק לא מביא דברים, במיוחד בהליכים האלה?

טל הראל: מעבר לעובדה שזה כרוך בעלויות הרבה יותר גבוהות.

כרמל שאמה-הכהן: עלויות במילא אתם מנכים מהמימוש.

כרמל שאמה-הכהן: הרי כל התכלית של החוק, שאדם ידע.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתה שולח או בדואר רשום או בדואר רגיל, יש מרכיב סיכון לא מבוטל, בטח אצל אנשים שנמצאים במערבולת של תסבוכת כלכלית, שאו לא ימשכו את הדואר הרשום או הדואר, הם לא רואים אותו, לא רואים אותו בזמן, המון סיבות.

כרמל שאמה-הכהן: המצאה אישית אתה יודע שאנשים קיבלו.

טל הראל: אני לא מכירה באופן אישי הודעות שנשלחות מגופים בהמצאה אישית ללקוחות, לצרכנים, למעט כתב תביעה שזה באמת שלב קריטי שצריך המצאה אישית.

טל הראל: אבל הודעות – ומדובר פה בכמות גדולה של הודעות, בתדירות מאוד גבוהה – לבוא ולשלוח בהמצאה אישית כל הודעה כזאת - - -

כרמל שאמה-הכהן: כמה פעולות כאלה יש בשנה?

אורי מקלב: עלות גבוהה למי?

אורי מקלב: לאדם זה פעם אחת בחיים.

טל הראל: לאדם כן, אבל זה לא נופל עליו כרעם ביום בהיר.

טל הראל: ברגע שאתה חותם על הסכם אתה יודע שאתה חשוף להליך משפטי.

אורי מקלב: לא הצלחת לכסות את האוברדרפט שלך, עכשיו כל ההסכמים שלך עם הבנק בכל סניפיו, אתה הופך ללקוח משפטי.

אורי מקלב: בעצם הכול הופך לריבית לא מוסכמת, כל ההסכם מופר, כלומר הפרת חוזה אחד.

אורי מקלב: לכן קורה מה ששומעים, שאנשי ם פתאום נהפכים לשבויים.

אורי מקלב: לא דיברנו על כך, יכול להיות שגם יש אינטרס לבנק לעשות לך את זה משום שיש לו רווח מהעניין הזה.

אורי מקלב: לא הגענו לזה בכלל, אבל בעצם הבנק ירצה לדחוף, ירצה שלא תדע מזה.

יריב לוין: אגב, לא רק זה, זה עוד יותר מכך.

יריב לוין: מה קורה?

יריב לוין: הרי מסגרות האשראי שלך ניתנות לשינוי על-ידי הבנק בכל רגע נתון.

יריב לוין: אתה מתנהל, יש לך נניח חמש הלוואות שאתה משלם ויש לך מסגרת אשראי של 20,000 שקלים.

יריב לוין: פתאום הבנק החליט – מסיבותיו, שהן אולי גם מוצדקות – שהוא מקטין לך את מסגרת האשראי ל-10,000 שקלים.

יריב לוין: באותו רגע אתה עומד במצב שאתה לא מסוגל לפרוע את מסגרת האשראי, גם לא מסוגל להחזיר את ההלוואות.

טל הראל: סליחה, זה לא קורה פתאום.

טל הראל: יש פסק-דין של בית-המשפט העליון בנושא עו"ש בל"ל שקבע חד-משמעית את הכללים לגבי ביטול מסגרת אשראי.

טל הראל: זה לא קורה פתאום, יש הודעה מוקדמת שנשלחת ויש מסירות שקשורות לפגיעה ביכולת פירעון.

יריב לוין: זה ברור.

יריב לוין: אני אומר פתאום – במובן זה שעל אדם זה נוחת.

יריב לוין: הסיבות יכולות להיות כולן מוצדקות אבל על אדם זה נוחת כרעם ביום בהיר ואז הוא מוצא את עצמו במצב שברגע שחתכו לו את מסגרת האשראי, גם התשלומים השוטפים שהוא משלם לפירעון ההלוואות לא משולמים והוא נכנס למין סחרור מוחלט.

יריב לוין: אם הוא כבר נמצא במצב שהוא הצליח להתארגן ולפחות לגבי ההלוואות, הוא בא ומפקיד כסף כדי לשלם אותן, זה לא עוזר לו כי מכניסים גם את ההלוואות האלה לגדר הלוואות שעוברות לפירעון מיידי, למרות שהן שולמו במועדן ואין בהן שום פיגור.

יריב לוין: הרי זאת הבעיה פה.

יריב לוין: הצעד הזה הוא מאוד דרקוני.

יריב לוין: יכול להיות שבן אדם, לצורך העניין, חרג ממסגרת האשראי בבנק, וחוץ מזה יש לו ארבע הלוואות שהוא משלם אותן.

יריב לוין: הוא אומר – אני לא מסוגל עכשיו לסגור את חריגת האשראי הזאת אבל אני לפחות את ההלוואות משלם ואני בא כל חודש ורוצה להפקיד לתוך חשבון ההלוואה את הסכומים האלה במזומן כדי לכסות אותה.

יריב לוין: למעשה לא נותנים לו לעשות את זה, אנחנו יודעים את זה.

אורי מקלב: עמיתי חבר הכנסת יריב לוין ואדוני היושב-ראש, עוזרי לוחש לי מאחור ואומר – מתוך הניסיון שלנו, אנחנו קצת מטפלים באנשים – חלק מהלקוחות האלה המשפטיים, לא כולם אבל חלק הם לקוחות שלא שפר עליהם גורלם והם עכשיו נמצאים במערכת, כדור שלג של הרבה מכתבים, ולא תמיד הם מוציאים את המכתבים הרשומים.

אורי מקלב: לפעמים יש גם חיסרון למכתב הרשום.

אורי מקלב: את חטאיי אני אומר פה היום בגילוי נאות.

אורי מקלב: בתקופה האחרונה, כשיש לי מכתב רשום – ברוך השם, אני יודע שזה לא משפט ולא כתב תביעה – אלא מישהו רוצה לשלוח לי את ההגדה של פסח או לוח שנה, גם אם זה לא רשום, זה מכתב בדואר, אני כבר לא הולך, אני יודע למה אני צפוי, כמה זמן אצטרך להמתין בתור, והשעות המיוחדות של הבנק לא מתאימות לי אף פעם כשהוועדות מתחילות כאן ב-08:30 בבוקר.

אורי מקלב: אותה כתובת שאליה זה נשלח עד עכשיו – אם זה מייל זה מייל, אם זה פקס זה פקס ואם בדואר הרגיל – יכול להיות שיש לנו גם יתרון בעניין הזה, לא נשנה אותו, לא נכביד בעניין הזה.

אורי מקלב: בתקופה האחרונה הדואר הרשום הוא לא זה שמחולל את השינוי, אבל הבהירות במכתב, שיהיה ברור.

טל הראל: זה הכי חשוב.

אורי מקלב: הרבה יותר חשוב לי שהבנקים יתייחסו לשקיפות, לבהירות, לראות על מה מדובר.

אורי מקלב: לא ברור לי למשל אם בסעיף 3 הפירוש הוא שיעור הריבית על הלוואה שהיתה או שיעור הריבית שתהיה, הריבית העכשווית שתהיה.

אורי מקלב: כפי שנאמר כאן, החשש הוא מהריבית שאמורים לשלם, השאלה אם זה ברור.

אורי מקלב: אדם רואה שבמקום 4.5% הוא הפך ללקוח של 20% ריבית, זה יוצר אצלך התעוררות.

איתי עצמון: אני מציע שהוועדה תקבל החלטה לגבי כל נושא בצורה מסודרת.

רן מלמד: רן מלמד, סמנכ"ל עמותת ידיד.

רן מלמד: אני מבקש להעיר לגבי הסעיף הזה.

רן מלמד: ברשותכם, קודם כול אני רוצה לברך על הצעת החוק, אני חושב שהיא באמת מצוינת.

רן מלמד: אני רוצה להשליך מהצעת החוק הזאת להצעת חוק אחרת שלטעמי היא מאוד דומה ונמצאת כרגע לקראת קריאה שנייה ושלישית פה בוועדה, שעוסקת בחובת הבנקים להגיש אנשים לוועדות בין-משרדיות בנושא משכנתאות.

רן מלמד: זה מאוד דומה, ודיון כזה בנוגע להגשה קיימנו שם.

רן מלמד: אבל, אני רוצה לקחת את זה לשאלה למה רוצים לעשות את זה עוד לפני איך מגישים כי אני חושב שזה משמעותי.

רן מלמד: הבקשה שלכם הרי בעצם מדברת על כך שלא ייפתח תיק בהוצאה לפועל, לא יתחיל תהליך משפטי כנגד הלקוח כי זה יביא אותו להרבה מאוד הוצאות, שיכול להיות שאם היה מקבל את המכתב בזמן והיה מטפל בו, הוא היה חוסך את ההוצאות האלה.

יריב לוין: נכון.

רן מלמד: פה אני מציע תיקון שאני לא יודע אם אתם יכולים לעשות.

רן מלמד: בהצעת החוק שהכנו הכנסנו תיקון נוסף לחוק ההוצאה לפועל, שם קבענו שאי-אפשר יהיה לפתוח תיק משכנתה בלי שיתמלא איזשהו "צ'ק ליסט" שבו הרשם רואה שאכן הבנק עשה את הפעולות המתבקשות כדי להגיע ללקוח.

רן מלמד: זה דבר אחד שאני מציע לכם לעשות.

רן מלמד: הדבר השני לגבי נושא ההמצאה.

רן מלמד: אני חושב שהנושא של המצאה אישית הוא מצוין, לצערי הרב אני חושב שהוא לא ישים.

רן מלמד: אמרת את זה נכון, אדוני היושב-ראש, להפיל את זה על הלקוחות בסופו של דבר ישית עליהם עוד הוצאות.

רן מלמד: אבל, אני חושב שאם יגיע מצב שכן יהיה דואר רשום במקרה הזה, גם אם הוא לא ייקח, זה יחייב את הבנק לעשות יותר מאמצים ממה שהוא עושה היום, כי היום הוא נותן למערכת הממוחשבת שלו להוציא את המכתבים, להריץ את המכתבים.

כרמל שאמה-הכהן: כמה עולה דואר רשום עד בית הלקוח?

רן מלמד: חמישה ומשהו שקלים, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: עם המסירה?

רן מלמד: עם המסירה יותר – נדמה לי 16 שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: זו הוצאה?

רן מלמד: זאת הוצאה שאתה משית אותה בסופו של דבר על הלקוח.

כרמל שאמה-הכהן: אבל לעומת הוודאות שאדם קיבל את ההודעה?

רן מלמד: שוב, אני בעד המצאה אישית כי אני חושב שהבנק חייב לעשות את כל המאמצים, ואני מסכים אתכם בהקשר הזה.

רן מלמד: אני רק אומר, צריך לתקן בהקשר הזה גם את הנושא של חוק ההוצאה לפועל.

רן מלמד: לגבי סעיף 5ג(ב), אני חושב שהמחיקה של המלים "בלשון פשוטה ומובנת" היא הרת אסון לחוק.

רן מלמד: אם לא יקפיד הבנק לכתוב את הדברים בעברית קריאה לכל אדם, כאילו שהוא לא שלח את המכתב, גם אם הוא נתן אותו בהמצאה אישית.

רן מלמד: אנחנו ניהלנו את הוויכוח הזה ואת הדיון הזה עם בנק ישראל, עם המפקח על הבנקים ועם משרד האוצר ועם איגוד הבנקים, וגם היום ברור לבנקים עצמם שהם צריכים לכתוב את הדברים בצורה אחרת.

רן מלמד: אני מציע מאוד לחברי הוועדה לא להסכים לשינוי הזה, לא לוותר על הלשון הפשוטה והמובנת, כי אחר כך כשזה מגיע לרשם ההוצאה לפועל הוא יכול לשקול האם באמת השפה שבה נכתב המכתב היא אכן פשוטה ומובנת והאם אפשר היה להבין ממנה את הסכנה או את האסון שמתרחש על ראשו של אותו חייב.

אלי שני: בהקשר לנושא של המלים, אני מסכים למה שעמותת ידיד ציינה, ואני רוצה להוסיף.

אלי שני: מעבר לפירוט של החובות כתוב בסעיף (ב)(1) "יתרת סכום ההלוואה".

אלי שני: יתרת סכום ההלוואה, כפי ששמענו קודם, היא לא מספקת משום שלא יתרת סכום ההלוואה היא זו שעומדת על הפרק.

אלי שני: על הפרק עומדת האפשרות או היכולת של הבנק, בהסתמך על החוזה האחיד הראשון שחתם כל לקוח, האפשרות להעמיד את כל החבות של הלקוח לפירעון מיידי.

אלי שני: מה זה אומר חבות?

אלי שני: זה אומר שגם אם הוא נניח היה חייב בעו"ש 10,000 שקלים, אבל הוא קיבל ערבות בנקאית שלא הגיע מועד פירעונה, והערבות הבנקאית עומדת על שני מיליון שקלים, הבנק רשאי לדרוש מהלקוח שני מיליון שקלים במזומן עכשיו, למרות שזה לא הגיע ולמרות שלא פנו אליו.

אלי שני: זה על-פי החוק.

אלי שני: לכן, כאשר אנחנו מדברים על הפרטים האלה, הפרטים האלה צריכים להיות יתרת סכום ההלוואה, סכום כל החבות, ומה שיקרה הוא שכל החבות כולה תועמד לפירעון מיידי, וזאת קטסטרופה לאדם מן השורה.

טל הראל: סכום החבות לא יכול לעלות על יתרת סכום ההלוואה.

אלי שני: ודאי.

טל הראל: אם הוא שילם משהו אז הוא שילם.

אסף תכלת: מדובר על העמדת ההלוואה לפירעון מיידי.

אלי שני: נניח הוא קיבל שירות מהבנק שקוראים לו ערבות בנקאית, ערבות ביצוע.

אלי שני: בערבות הביצוע היו מיליון שקלים, והחוב הוא 10,000 שקלים.

אלי שני: בגלל ה-10,000 שקלים שהוא לא פרע, הבנק רשאי על-פי החוזה האחיד לדרוש את כל החבות, כולל את המיליון שקלים, גם אם לא הגיע מועד פירעונה.

אורי מקלב: יש לו גם משכנתה, אבל הוא בעובר ושב נקלע כעת למצוקה והוא חייב 20,000 שקלים לבנק.

אורי מקלב: תהיה דחיפה ויהיה אינטרס עכשיו להפעיל נגדו לקוח משפטי כדי לקחת ממנו את כל הריבית על ההלוואה, המשכנתה שהוא קיבל.

אורי מקלב: הלוואה לדיור, משכנתה, זה לא פה.

קריאה: משכנתה זה סיפור אחר, יש חוק אחר שעוסק בזה.

אורי מקלב: אז לא משכנתה.

קריאה: משכון.

אורי מקלב: אז נניח משכון או הלוואה שהוא לקח מהבנק.

אורי מקלב: הלוואה עסקית.

טל הראל: הסכם הלוואה, רק אותו הבנק רשאי לתבוע.

טל הראל: הוא לא רשאי לתבוע משהו שלא נחתם עליו הסכם ולא משקף את החוב שנותר.

טל הראל: זה יתרת סכום הלוואה.

אלי שני: החוזה האחיד לא מדבר על זה.

אלי שני: החוזה האחיד מאפשר לבנק לתבוע, ויש שם שורה - - -

טל הראל: הבנקים לא תובעים משהו שלא מגיע להם.

אלי שני: מגיעה לו גם החבות.

אלי שני: הבנק סבור, על-פי החוזה האחיד, שמגיעה לו כל החבות.

אורי מקלב: באותו בנק.

אורי מקלב: הוא לא מאמין לו והוא רוצה ממנו עכשיו הכול מיידית.

אורי מקלב: ברגע שלא שילמת את החוב, הבנק אומר – הפרת חוזה במקרה הזה, אתה לקוח כזה.

אורי מקלב: זה החוק.

אורי מקלב: ואז כל מה שיש לו, כל העסקים האחרים שיש לו בסניף אחר בכלל, ודברים אחרים - - -

טל הראל: כל הלוואה עומדת בפני עצמה.

טל הראל: בגין כל הלוואה יש חובה, בהתאם לתיקון שהולכים לעשות פה תהיה חובה לשלוח הודעה – על כוונה לנקוט הליכים משפטיים, על יתרת סכום הלוואה של אותה הלוואה.

טל הראל: לא עושים פה פול של הלוואות ושולחים רק למשהו ספציפי.

טל הראל: הבנקים, אין להם כוונה – ויש גם סעיף בחוק הבנקאות (שירותים ללקוח), על איסור הטיה, יש חובה לגילוי נאות.

טל הראל: זה חל על כל הלוואה.

אורי מקלב: זה נתון לפרוטוקול, אני צריך להבהיר את זה.

אורי מקלב: מה שאת אומרת, גברתי, אם ירצו עכשיו לקחת את הערבות הבנקאית, ערבות ביצוע, וירצו לגבות זאת ממנו, יצטרכו לשלוח לו הודעה נפרדת על כך.

טל הראל: כן, צריך לשלוח הודעה גם אם נוקטים הליכים.

אורי מקלב: הם רשאים במקרה הזה.

טל הראל: ההלוואה הזאת, צריך לשלוח לגביה הודעה, לגבי ביצוע ערבות צריך לשלוח התרעה על ביצוע ערבות.

אלי שני: אם כך, זה לא מה שמופיע בחוזה האחיד.

אלי שני: החוזה האחיד מאפשר לבנקים לגבות את כל החובות, ואם יש ללקוח נניח 15 הלוואות שונות באותו חשבון או בחשבונות אחרים של אותו סניף, מדובר באיש עסקים קטן – יש לו שלוש או ארבע ערבויות בנקאיות, וההיקף של כל החבות שלו עומד על 20 מיליון שקלים והוא לא עמד בהלוואה אחת, אז לכאורה הבנק יהיה רשאי – זה מה שאת אומרת - - -

טל הראל: אני לא אומרת שאסור לו לגבות.

טל הראל: אני אומרת שצריך לשלוח הודעה.

אלי שני: שהבנקים נוהגים לגבות רק את אותה הלוואה.

אלי שני: אז אם הבנקים נוהגים, בואו את המנהג נעגן בחוק.

טל הראל: הם יכולים לגבות כל חוב.

אלי שני: מה שאני מנסה לומר הוא שאם הבנקים נוהגים, אז בואו נעגן את זה בחוק כדי שהבנקים לא ינהגו אחרת.

לבנת קופרשטיין דאש: אדוני, מה שבנק ישראל מנסה להגיד לך, שעכשיו במצב המשפטי החדש שיהיה, אם הבנק יצטרך במקרים מסוימים להעמיד הלוואות נוספות לפירעון מיידי, מכוח החוק הזה יישלחו לו ההודעות.

לבנת קופרשטיין דאש: נניח ללקוח יש הלוואה אחת ועוד ארבע הלוואות, הוא צריך לגבי כל הלוואה שעומדת בפני פירעון מיידי, לפתוח את אותה הודעה.

אלי שני: אם כך, זה צריך להיות כתוב במפורש בחוק.

לבנת קופרשטיין דאש: לא, למה?

לבנת קופרשטיין דאש: כל הודעה בפני עצמה.

טל הראל: הלוואה שבגינה הבנק נוקט בהליכים משפטיים.

טל הראל: כל הלוואה שבגינה הבנק נוקט הליכים משפטיים, יהיה מחויב לשלוח הודעה.

לבנת קופרשטיין דאש: זה בדיוק מה שהחוק אומר.

אלי שני: זה לא מה שזה אומר.

לבנת קופרשטיין דאש: אתה אומר – יש לך הלוואה, ובגלל שאתה לא פורע את ההלוואה הזאת יש לך סיכון שהבנק יעמיד לך לפירעון מיידי הלוואה אחרת.

אלי שני: יעמיד את כל החבות.

לבנת קופרשטיין דאש: נכון.

לבנת קופרשטיין דאש: אז הבנק ישלח לו הודעה.

קריאות: - - -

לבנת קופרשטיין דאש: ללקוח יש שתי הלוואות – אחת עומדת לפירעון מיידי, השנייה בסכנה להעמדה לפירעון מיידי.

לבנת קופרשטיין דאש: הוא יקבל הודעה לגבי כל אחת מההלוואות שלו.

אלי שני: אבל בשנייה אין לו חוב, השנייה משולמת כסדרה.

אלי שני: על-פי חוק החוזים האחידים, הבנק אכן כן רשאי לגבות את כל החובות ואת כל החבות שלו.

אלי שני: אם גברתי אומרת שכל הודעה תהיה בנפרד, אם כך צריך להגיד את זה.

קריאה: לפני כל הלוואה.

קריאה: החוק מעגן את זה.

אלי שני: שנית, אני חושב שאם כבר טורחים ושולחים מכתב כזה, הייתי מוסיף לו שהבנק יתכבד, יחשוב ויבקש מהלקוח מה עליו לעשות כדי שהתהליך ייפסק, כלומר החזר את ההלוואה הזאת והזאת, אין לך שום דרך, אנחנו מכאן ואילך דורשים ממך את כל החבות.

אלי שני: הדבר הזה צריך להיות ברחל בתך הקטנה כתוב באותו מכתב.

אסף תכלת: כן הייתי רוצה להתייחס לנושא אופן ההמצאה.

אסף תכלת: בהקשר הזה אני חושב שהמצאה אישית היא קצת חריגה מכל המערך שאנחנו מכירים לגבי הוצאה לפועל.

כרמל שאמה-הכהן: כמה מקרים כאלה יש בשנה?

אסף תכלת: את זה צריך לשאול מי שעוסק בעניין.

אסף תכלת: אני פשוט לא חושב שצריך להתייחס להודעה הזאת כהודעה שהיא יותר משמעותית.

כרמל שאמה-הכהן: בנק ישראל יודע?

כרמל שאמה-הכהן: כמה הליכים כאלה יש בשנה?

אסף תכלת: הליכים לגביית חוב.

טל הראל: אין לנו נתונים על תביעות.

אסף תכלת: אולי לאיגוד הבנקים יש.

אסף תכלת: בהקשר הזה, עצם העובדה שאנשים לא באים לקחת דואר רשום, כשלעצמו זו לא סיבה להטיל דווקא על הנושה את המחויבות הנוספת.

כרמל שאמה-הכהן: מי ביקש להטיל על הנושה?

אסף תכלת: לא, אם עושים המצאה אישית שהיא יותר מאשר דואר רשום.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: המצאה אישית זה לא מטלה.

כרמל שאמה-הכהן: הוויכוח הוא מי משלם את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אם החייב משלם את זה, מה הבעיה לבנק לעשות את זה?

כרמל שאמה-הכהן: זה הליך מאוד פשוט.

טל הראל: למה להטיל על החייב את ההוצאות האלה?

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שזו ההוצאה הכי יעילה שהחייב הספציפי הזה משלם לבנק בכל מערכת התשלומים.

כרמל שאמה-הכהן: שהוא ידע איפה הוא עומד.

כרמל שאמה-הכהן: על איזו הוצאה אנחנו כבר מדברים?

אורי מקלב: 20 שקלים.

כרמל שאמה-הכהן: אומרים פה שזה 10 עד 20 שקלים, אולי קצת יותר.

לאה ורון: מר רבינוביץ מבקש זכות דיבור, אולי הבנקים ירימו את הכפפה וישלמו את זה.

לאה ורון: ..

טיבי רבינוביץ: יום נעים גם לך, גברתי.

טיבי רבינוביץ: אני רוצה לקחת את הדיון, ברשותך אדוני היושב-ראש, מעט אחורה.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה.

טיבי רבינוביץ: הבנק קודם כול מעוניין שכל לקוח לא יגיע למצב שעליו מדובר.

טיבי רבינוביץ: אז קודם כול אנחנו לא מחפשים פה להטיל על הלקוחות הוצאות ולרדוף אחריהם, זאת לא המטרה.

טיבי רבינוביץ: המטרה של הבנקים היא להגיע למצב שכל לקוח מסוגל להחזיר את החוב שלו.

טיבי רבינוביץ: ולכן, הבנקים עושים כל מאמץ כדי ליידע את הלקוח וכדי למנוע מהלקוח מצב שבו הוא מגיע לסוג של חדלות פירעון.

טיבי רבינוביץ: מצד שני, אנחנו לא יכולים להיות במצב שבו אנחנו לא מסוגלים להגיע ללקוח ולהיות תלויים במצב שהלקוח חייב לקבל את המכתב.

כרמל שאמה-הכהן: לא אמרתי חייב לקבל את המכתב.

כרמל שאמה-הכהן: כשאתה שולח מכתב בדואר בנתיב הזה של דואר רשום עם מסירה, באים אליו הביתה ואם הוא לא נמצא בבית, או שמשאירים לו מדבקה על הדלת או שעושים עוד סיבוב אחד.

כרמל שאמה-הכהן: אין הליך, אתה לא נשאר תקוע באוויר.

כרמל שאמה-הכהן: מרגע ששלחת במסלול הזה, יצאת ידי חובתך.

טיבי רבינוביץ: אז מה ההבדל?

טיבי רבינוביץ: אתה בעצם מטיל עלות נוספת על הלקוח, ואם אתה לא מחייב אותו לקבל את המכתב אישית, מה השגת בזה?

טיבי רבינוביץ: ששמת לו פתק בדלת?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: מי שאתה מגיע אליו לדלת עם המכתב – בניגוד לדואר רשום רגיל שעליו דיברו כאן, שבו אתה מקבל בתיבת הדואר פתק להגיע לקחת את זה מאותו סניף – יש אחוז לא קטן, יש סיכוי יותר גדול אצל אנשים מהסוג הזה שלא ייקחו את הדואר.

כרמל שאמה-הכהן: אשמתם, אבל הם לא ייקחו אותו, פה הבנק לא אשם.

כרמל שאמה-הכהן: אם סך הכול בעלות של עוד כמה שקלים אתה מביא את המכתב עד אליו – ברגע שדופקים, פתח את הדלת, נותנים לו אותו; אינני יודע מה ההליך אם הוא לא נמצא מה עושים עם המכתב - - -

לבנת קופרשטיין דאש: אם הוא לא נמצא זה חוזר לדואר.

כרמל שאמה-הכהן: חוזר לדואר, בסדר.

לבנת קופרשטיין דאש: ואז הלקוח לא יקבל אותו.

טיבי רבינוביץ: מה השגת בזה?

קריאה: אנשים יכולים להתחמק.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין באמת.

כרמל שאמה-הכהן: אם היינו באים ודורשים שהבנקים ישאו בעלות, מילא, אני מבין את ההתנגדות.

כרמל שאמה-הכהן: פה ההתנגדות הזאת ממש חשודה.

כרמל שאמה-הכהן: תסבירו לי למה.

לבנת קופרשטיין דאש: ההתנגדות שלנו היא שהבנקים לא יצליחו לאתר את הלקוח.

כרמל שאמה-הכהן: לא ביקשתי ממך לאתר אותו.

כרמל שאמה-הכהן: יש לך כתובת שלו.

רן מלמד: הכתובת היא זאת שקיימת בספרי הבנק.

כרמל שאמה-הכהן: את הולכת לדואר ושולחת לו את המכתב לכתובת הזאת, בזה יצאת ידי חובתך.

לבנת קופרשטיין דאש: לא, אבל בדואר רשום הוא צריך לקחת את המכתב.

כרמל שאמה-הכהן: לא לקח במסלול הזה – בעיה שלו.

כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר ברור.

רן מלמד: יש נוהל בנושא הזה על-פי חוק ההוצאה לפועל וחוקים אחרים, אפשר להשתמש בו.

כרמל שאמה-הכהן: יש נוהל ברור מאוד.

לבנת קופרשטיין דאש: צריך אישור מסירה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרתי, לא המצאה משפטית.

כרמל שאמה-הכהן: בהמצאה משפטית, אם לא מצאת אותו, את בסוף צריכה לשים אולי מודעה בעיתון, יש כל מיני דרישות.

לבנת קופרשטיין דאש: נכון.

כרמל שאמה-הכהן: לא על זה אני מדבר.

כרמל שאמה-הכהן: שלחת במסלול מסוים, יצאת ידי חובתך.

טיבי רבינוביץ: אבל נדרש אישור מסירה.

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא מקבל את זה, אתה תקבל את אישור המסירה שהוא קיבל.

לבנת קופרשטיין דאש: ואם לא?

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא לא מקבל, האישור ששלחת במסלול הזה פטר אותך, יצאת ידי חובתך.

כרמל שאמה-הכהן: לא ברור?

לבנת קופרשטיין דאש: כלומר, המסירה לא נדרשת.

לבנת קופרשטיין דאש: השליחה.

כרמל שאמה-הכהן: נדרשת השליחה במסלול הספציפי הזה.

לבנת קופרשטיין דאש: השליחה במסלול, לא המסירה.

כרמל שאמה-הכהן: בדיוק.

קריאה: זה פחות טוב ללקוח.

כרמל שאמה-הכהן: אני מאוד שמח שכולם פה דואגים ללקוחות.

לבנת קופרשטיין דאש: אני מודה שאני לא מכירה את המסלול הזה.

כרמל שאמה-הכהן: יש אפשרות לשלוח דואר רשום רגיל, זה מחכה לך בסניף הדואר, אתה מקבל רק פתק קטן שאומר שמחכה לך דבר-דואר, ויש מסלול שהדוור מגיע אישית אליך לדלת.

לאה ורון: משלא מצא אותך הדוור בבית.

כרמל שאמה-הכהן: אבל הם באים פעמיים, הם באים בשני סבבים.

לאה ורון: אבל הם תמיד לא מוצאים אותך בבית.

לבנת קופרשטיין דאש: יכול להיות שזה קיים, אני לא מכירה, אבל מה שחשוב לנו שהבנק יצא ידי חובתו ברגע שליחת ההודעה.

לבנת קופרשטיין דאש: זה לא תלוי-מסירה כי הלקוח פשוט יכול לא לקחת ואז הבנק לא יעמיד הלוואות לפירעון מיידי, ולא ייתכן כזה מצב.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לא באים לסבך את המצב.

כרמל שאמה-הכהן: כמו שאת שולחת מכתב רגיל, זה מכתב שיש לו עלות טיפה יותר יקרה אבל הסבירות שהנמען מודע לקיומו וקיבל אותו, עולה בצורה מאוד גבוהה.

טיבי רבינוביץ: אדוני, אני מבקש שתאפשר לנו לבדוק שאכן המצב אפשרי משפטית כדי שלא נאשר סעיף שבסופו של דבר אחר כך הוא לא ישים.

כרמל שאמה-הכהן: מאיזו בחינה הוא לא ישים?

טיבי רבינוביץ: הוא לא ישים כי יכול להיות שהחוק מחייב באופן חד-משמעי – ברגע שהבנק שולח מכתב רשום, האדם חייב לקבל אישור מסירה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נכתוב את זה בצורה ברורה.

לאה ורון: יש פה נציגים של בנק ישראל.

טיבי רבינוביץ: מכיוון שהתקיימו שיחות עם מציע החוק, עם חבר הכנסת מקלב, והדבר הזה לא דובר חד-משמעית בשיחות המוקדמות.

כרמל שאמה-הכהן: לא, הכוונה שלנו היא ברורה.

טיבי רבינוביץ: לכן, זה מצב חדש שמחייב בדיקה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מחייב שהכוונה שלך היתה שתהיה ודאות שהבן אדם קיבל את המכתב ליד?

אורי מקלב: לא, מה פתאום.

אורי מקלב: בוא נתקדם הפוך, אני לא דרשתי בכלל את המכתב הרשום משום שאני בגישה שהמכתבים הרשומים לפעמים מסורבלים קצת.

אורי מקלב: הייתי מאוד שמח אם היה מסלול – אם באמת כנים דברי הבנקים, שהמטרה שלהם שהלקוח ידע וישלם – לא לבטל את המשלוח של המכתב הרגיל, אבל בתוספת של מכתב רשום.

איתי עצמון: אתה מדבר על שתי הודעות.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: המצב הרגיל הוא בסטנדרט.

אורי מקלב: יש אנשים שבגלל המצב שלהם לא לוקחים.

כרמל שאמה-הכהן: מסכים אתך.

אורי מקלב: לכן, התוספת הזאת כתוספת, אבל גם אתה אדוני היושב-ראש לא חולק, וצריך להרגיע כאן את הבנקים – אם זה דורש מכם רק לאתר את הבן אדם, אזי אנחנו לא מדברים על זה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על מסלולים שהדואר עושה.

אורי מקלב: יש מסלול שנקרא דואר רשום מסירה אישית.

אורי מקלב: יש דואר רשום רגיל ויש דואר רשום מסירה אישית.

טיבי רבינוביץ: לכן צריך לבדוק את הנושא הזה לפני שמאשרים.

אורי מקלב: דהיינו שלא יגיע מצב שאם הוא לא רוצה לקבל או מתחמק מלקבל, הוא לא קיבל או שלא איתרתם אותו, בעצם אתם לא יכולים להתחיל בתהליך.

אורי מקלב: אתם עושים מה שלאל ידכם, זה מה שאתם אומרים.

כרמל שאמה-הכהן: עוד מישהו רוצה להתייחס בעניין?

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, היועץ המשפטי.

איתי עצמון: קודם כול רציתי שנבין בצורה ברורה את ההחלטה לגבי ההודעה.

איתי עצמון: מדברים על שתי הודעות, אם אני מבין נכון את חברי הכנסת – הודעה אחת בהמצאה במסירה אישית, הודעה נוספת בכתב בדרך הרגילה שבה מקבל לקוח הודעות מהבנק?

לבנת קופרשטיין דאש: צריך לדעת איך מנסחים את המסירה האישית.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבהיר לפרוטוקול, והייעוץ המשפטי יקבע את הניסוח בהתאם להחלטה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מתכוונים למסירה אישית, כשאין הכוונה שיש חובת ודאות של מאה אחוזים שאדם מקבל את המכתב לידיו.

כרמל שאמה-הכהן: יש מסלול – צריך לברר את זה.

אסף תכלת: דואר רשום עם אישור מסירה.

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: דואר רשום עם אישור מסירה.

כרמל שאמה-הכהן: לא המצאה משפטית כמו שעושים נניח אזהרה בהוצאה לפועל, לא להליך הזה אנחנו מתכוונים.

איתי עצמון: והודעה נוספת.

כרמל שאמה-הכהן: ומכתב רגיל.

איתי עצמון: לא, כי שליחת מכתב זה יכול להיות, הבנתי, גם הודעה באמצעות האי-מייל.

אורי מקלב: הבנק ישלח באופן הרגיל הודעה, בתוספת.

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא שולח באי-מייל תכתובות רגילות, הוא ישלח לו גם באי-מייל בנוסף.

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא שולח דואר בול רגיל, הוא ישלח לו גם בדואר.

אורי מקלב: הבנק ישלח בדרך הרגילה בה הוא שולח את כל ההודעות, בתוספת.

רן מלמד: אתם צריכים לשים לב - יש היום בנקים שהלקוחות שלהם שואלים האם הם מוכנים לוותר על דואר.

כרמל שאמה-הכהן: בכלל?

רן מלמד: בכלל.

רן מלמד: היום יש נוהל חדש בחלק מהבנקים שמציעים ללקוח.

כרמל שאמה-הכהן: לא שולחים לו דף חשבון?

רן מלמד: לא.

רן מלמד: שזה דבר שאני דווקא מחייב אותו, הוא דווקא טוב.

רן מלמד: אתה מוכן לקבל את הדברים במייל ובאינטרנט.

כרמל שאמה-הכהן: במייל, בסדר.

רן מלמד: צריך לבדוק רק איך, ואז אתה לא צריך את ההמצאה הידנית בדואר.

כרמל שאמה-הכהן: אמרנו – איך שהוא עובד איתו.

כרמל שאמה-הכהן: יש את המסלול – אנחנו לא מוותרים עליו – של דואר רשום עם מסירה אישית, ויש את המסלול הרגיל של הבנק.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא תחליפי, זה בנוסף.

טיבי רבינוביץ: למה לא, אגב?

טיבי רבינוביץ: אם אתה שולח לו את הדואר הרשום בשביל מה אתה צריך לשלוח גם מכתב רגיל?

טיבי רבינוביץ: אם אתה אומר שהמכתב הרגיל מבחינתך לא מספק, ולכן אתה מבקש מכתב רשום, למה בעצם לשלוח גם?

אורי מקלב: מר רבינוביץ, אתה אמרת שיש לכם עניין רב כשזה יגיע שהוא ישלם את זה, לכן עשינו את זה.

טיבי רבינוביץ: נכון, אדוני, אבל מדובר - - -

אורי מקלב: אנחנו מחפשים שהדברים יגיעו לידי תכלית.

לבנת קופרשטיין דאש: אני חוששת שנעשה פה באמת סרבול מאוד גדול להליך ואני חושבת שזה גם חריג לכל הלקוחות הרחבים, לגופים אחרים - חוץ מלבנקים גם לגופים ממשלתיים וגם לחברות הסלולר.

לבנת קופרשטיין דאש: אני חושבת שכאשר הבנק ישלח את ההודעה בכל דרך שהיא – ולקוחות מקבלים הודעות מהבנקים ושולחים להם מיילים ושולחים להם פקסים – הלקוח יקבל את ההודעה בדרך הזאת, זה צריך להיות מספק.

לבנת קופרשטיין דאש: במקום לקחת שתי הודעות ולפתח עוד מערכות, להעמיס עוד עלויות – לשלוח את ההודעה בדרך הרגילה לפי בחירת הלקוח, זוהי הדרך האופטימלית.

לבנת קופרשטיין דאש: במקום לקחת שני מסלולים של דואר, זו נראית לי הכבדה שהיא מיותרת.

טל הראל: אני רוצה להוסיף על כך ולומר שמעבר לשני מסלולים יכול להיות שלקוח קיבל את ההודעה בדואר רגיל, הוא פנה לבנק כדי לנהל משא ומתן להגיע לאיזשהו הסדר פשרה, ואחרי כן הוא מקבל שוב הודעה בדואר רשום.

כרמל שאמה-הכהן: במכתבים האלה תמיד יש את ההערה למטה – האם הסדרת?

טל הראל: נכון.

טל הראל: עדיין אפשר לתקן, לכתוב בהודעה – התרעה לפני הליכים משפטיים.

טל הראל: אם הוא פותח את כל הדואר שלו והוא לא יודע שיש פה התרעה לגבי חוב כלשהו, אין סיבה להכביד כי זה גם עלויות ללקוח, בסופו של דבר במקרה הזה לדעתי לא צריך להכביד עליו מבחינת עלויות.

אלי שני: עולה כאן מכמה כיוונים הנושא של עלויות על הלקוח.

אלי שני: אני חושב שעלות של יום ריבית – מהרגע שהיא עוברת מהריבית המוסכמת לריבית המקסימלית – עולה לאין שיעור.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

אלי שני: כבוד היושב-ראש כבר עמד על הנקודה הזאת.

אלי שני: באשר לנושא הכלים, לא מדובר פה במהלך תמים כמו של בעלי חוב אחרים – כמו של חוב כתוצאה ממס הכנסה או ביטוח לאומי – משום שבחובות כאלה הריבית נשארת ריבית - - -

כרמל שאמה-הכהן: ברור, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו צריכים לסיים את החקיקה.

כרמל שאמה-הכהן: מה ההערות הנוספות?

אורי מקלב: גם כדי להניח את דעתם של הבנקים, שאדוני היושב-ראש לא דורש את זה רק כלפיהם, בדיון שהיה פה בחוק לגבי משלוח הודעות סיכום מחברות הסלולר על חיובים בסוף שנה, אתה עמדת על כך.

אורי מקלב: הגם שהלקוח רגיל לקבל את הדברים במייל, אמרת לא, את הסיכום הזה ישלחו בדרך נוספת.

טיבי רבינוביץ: בדואר רשום?

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו דואגים לעבודה לדואר.

כרמל שאמה-הכהן: הם בדיוק היו אצלנו אתמול, הם בוכים שאין להם עבודה.

קריאה: - - -

טיבי רבינוביץ: אבל לא בדואר רשום, נכון?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: אבל שם מדובר לכל הלקוחות וכל שנה.

אורי מקלב: בעוד דרך – לא בדרך הרגילה.

אורי מקלב: גם בדרך הרגילה וביקשנו להוסיף עוד דרך.

כרמל שאמה-הכהן: ושם דרשנו שהמכתב יהווה ראיה אם יש חוב או אין חוב, להיסטוריה.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא רוצה לקבל מה שדרשנו מהם.

איתי עצמון: רציתי לשאול לגבי התיבה "הליך משפטי".

איתי עצמון: האם זה כולל גם למשל העברה של הליך הגבייה לעורכי-דין חיצוניים?

איתי עצמון: בעצם המשמעות, כפי שאמר חבר הכנסת מקלב, שאדם עלול להפוך ללקוח משפטי.

איתי עצמון: הליך משפטי, ככל שאני בדקתי בחקיקה, מדבר על הגשת כתבי תביעה.

אסף תכלת: נכון, זו המשמעות.

איתי עצמון: השאלה אם באמת רק על זה מדובר.

אורי מקלב: אולי הדבר נכון.

אורי מקלב: הוא אומר, מייד כשהולכים לעורך-דין חיצוני זה מתייחס למסלול של הליך - - -

איתי עצמון: ואני לא בטוח שהתיבה "הליך משפטי" כוללת גם את הסיטואציה הזאת.

יריב לוין: אבל זה מכוסה לפי דעתי במשפט הראשון: "תאגיד בנקאי לא יעמיד הלוואה לפירעון מיידי".

יריב לוין: שם אתה נמצא בדבר הכולל.

יריב לוין: זה עוד לפני שהוא נקט - הוא החליט להעמיד את ההלוואה לפירעון מיידי ולא נקט.

איתי עצמון: שאלה אם אין עוד סיטואציות, זה מה שאני שואל.

טל הראל: הבנק לא מחייב את הלקוח בעמלות על עצם העברת התיק לעורך-דין.

איתי עצמון: לא, אני מדבר על ההשלכות.

איתי עצמון: ברור שהבנק לא מחייב בעמלות את הלקוח.

איתי עצמון: אני מדבר על ההשלכה למשל של העברת הנושא לעורך-דין חיצוני שאחר כך יטפל בעניינו של אותו לקוח, ההשלכות של פעולה כזאת לגבי הלקוחות, והאם זה לא מחייב גם מתן התרעה.

לאה ורון: דיבר חבר הכנסת לוין על להאריך את המועד מעבר ל-14 יום.

איתי עצמון: מה ההתייחסות שלכם לגבי המונח "הליך משפטי"?

איתי עצמון: איך אתם מפרשים אותו?

טל הראל: מבחינתנו, "הליך משפטי" הוא נקיטת הליך בבתי-משפט או בלשכת ההוצאה לפועל.

טל הראל: זו היתה הכוונה שלנו כשדיברנו על זה.

טל הראל: זה שיקול עסקי של הבנק מתי להעביר לעורך-דין, האם להעביר.

טל הראל: יכול להיות שהוא מחזיר את התיק, מעביר לעורך-דין שיבחן את זה ואז התיק חוזר לבנק.

טל הראל: אין בנקודת הזמן הזאת בהכרח אמירה שהמצב הולך להידרדר.

טל הראל: נקודת הזמן הרלוונטית זה כשיש כוונה ממשית לנקוט בהליך משפטי - הכוונה לתביעה, להוצאה לפועל, ובהתאם גם יש את ההוצאות ואת המדרון החלקלק, לא בעצם העברת התיק לעורך-דין.

יריב לוין: השאלה היא לא העברת התיק.

יריב לוין: מה שקובע בעיני זה האקט של העמדת ההלוואה לפירעון מיידי, ובמצב הזה כאשר אתה מעביר את זה לשם, גם אם אני למחרת באתי ורציתי לשלם, אני כבר נמצא תחת משטר ריבית אחר ותחת זה שהסיכום שהיה אתי מראש שאני אמור לשלם 1,000 שקלים כל חודש, הפך לתשלום מיידי של 100,000 שקלים עם ריבית עצומה שבאה בצדו.

יריב לוין: על זה אני צריך לקבל הודעה.

יריב לוין: אין שום היגיון שיעמידו לי את ההלוואה לפירעון מיידי, ועכשיו ייקח חודשיים עד שזה יגיע לעורך-דין, חודשיים עד שהוא ילך להגיש את התביעה.

אסף תכלת: זה נמצא בנוסח הקיים.

יריב לוין: אגב, המטרה היא בכלל למנוע.

יריב לוין: הרי מה בסוף התכלית של כל העניין?

יריב לוין: התכלית היא לגרום למצב שאם לבן אדם יש אפשרות להיחלץ מהעניין הזה לפני שכל התהליך הזה מתחיל, שהוא יוכל לעשות זאת.

יריב לוין: זה כל הרעיון בהודעה, הרי ברור שכשיפתחו נגדו תיק או כשהוא יקבל מכתב התרעה, הוא כבר ידע שהכול קרה, אבל אנחנו רוצים להגיע קודם.

אסף תכלת: כמו שאמרת, עצם העמדת ההלוואה לפירעון מיידי היא פעולה משפטית שגם מותנית בפעולה כלשהי, כמו משלוח הודעה על העמדת ההלוואה לפירעון מיידי, ולפי התיקון המוצע, באמת לפני אותה הודעה על העמדת ההלוואה לפירעון מיידי הוא יהיה חייב במשלוח.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: זה יהיה שלב מקדים.

אסף תכלת: לכן, זה לאו דווקא תלוי בייפוי-הכוח.

אורי מקלב: אתה התכוונת שיש שלב שמוציאים את זה לעורך-דין חיצוני, זה עדיין לא נקיטה בצעד משפטי, זו רק אזהרה.

אורי מקלב: אנחנו לא דיברנו על זה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על החלק שכבר מגיע להליך המשפטי, ואני מתחבר למה שהם אומרים.

אורי מקלב: עלו עוד שתי הערות, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: דובר על "בלשון פשוטה ומובנת".

אורי מקלב: השאלה אם אנחנו משאירים את זה.

איתי עצמון: זאת הערה גם שלי, אגב, לגבי סעיף קטן (ב).

אורי מקלב: "בלשון פשוטה ומובנת", תשאיר את זה.

איתי עצמון: מה שכתוב כאן, שהתאגיד הבנקאי אמור להסביר את המשמעויות העיקריות – אני חושב שזה מונח קצת רחב "משמעויות עיקריות", ונציג עמותת ידיד העלה כאן חשש.

יריב לוין: לא אכפת לי בעניין הזה, אולי נקבע שהנוסח או הדברים האלה יהיו על-פי הנחיות שיינתנו על-ידי בנק ישראל.

יריב לוין: אני חושב שזה אולי יכול לפתור לנו את הבעיה.

אורי מקלב: מקובל.

יריב לוין: אני חושב שזו חלוקת העבודה הנכונה.

יריב לוין: אנחנו הרי לא ניכנס לרזולוציה בתוך החוק הראשי של מה בדיוק יהיה.

איתי עצמון: התחלתי לומר שהחשש שלי שברגע שכותבים "משמעויות עיקריות הנובעות מביצוע פעולה" זה מאוד מאוד רחב, והבנקים, כדי לצאת ידי חובתם ולמלא אחר הוראות החוק, עלולים למסור ללקוחות תלים על תלים של דפים עם הסברים, ולא לכך הכוונה.

איתי עצמון: הכוונה היא למידע ברור, תמציתי.

יריב לוין: אגיד לכם מה אני מציע.

טיבי רבינוביץ: אבל למה שנעשה את זה?

טיבי רבינוביץ: אני לא מבין את העניין.

רן מלמד: מה זאת אומרת למה שתעשו את זה?

רן מלמד: באמת.

יריב לוין: בואו לא ניכנס לוויכוח על מה יהיה.

יריב לוין: אני מקבל מה שאתה אומר.

יריב לוין: אני מציע – השאלה אם זה מקובל עליכם מבחינת בנק ישראל.

יריב לוין: אנחנו כרגע נאשר לקריאה ראשונה בנוסח שאומר שבנק ישראל יקבע את הנוסח או את העקרונות, וכן הלאה.

טל הראל: העקרונות מבחינתנו - - -

יריב לוין: אני אומר, את התוכן.

טל הראל: התוכן מבחינתנו זה התוכן שכתוב פה.

טל הראל: אני רוצה להעיר לגבי "בלשון פשוטה ומובנת" – זה לא נמחק.

טל הראל: אנחנו חושבים שלא צריך להיות "בלשון פשוטה ומובנת", מבחינתנו זה עיקרון-על.

רן מלמד: טל, אבל זה לא עובד ככה, אתם יודעים את זה.

טל הראל: זה כן עובד כך.

טל הראל: אני יכולה להביא לכם הודעה.

רן מלמד: תביאי הודעה.

טל הראל: הודעה שמראה שהשפה היא מאוד מאוד פשוטה – יש לך חוב, זו הריבית – מאוד פשוט, מאוד מובן.

יריב לוין: אין בעיה, אני שואל אתכם – אתם תהיו מוכנים שאנחנו למעשה נסמיך אתכם וזה גם יאפשר לכם הרי מעת לעת לעדכן ולבוא אלינו לישיבה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית עם איזשהו פורמט בסיסי של העניין, שנראה פחות או יותר לאן אנחנו הולכים?

איתי עצמון: למה הכוונה?

איתי עצמון: כוונתך שנגיד בנק ישראל יהיה מוסמך לקבוע כללים לעניין?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: לקבוע פורמט של ההודעות.

רונן ניסים: אדוני, לא צריך הסמכה מיוחדת, יש סמכות כבר היום למפקח על הבנקים להוציא הוראות ניהול בנקאי תקין לשם הגנה על הלקוחות.

רונן ניסים: ככל שנראה שיש בעיה בהודעות שיישלחו ללקוחות, יש סמכות כבר היום להתערב.

טל הראל: סמכות קנויה.

רן מלמד: טל, אבל התחייבתם הרי כבר בנוהל הנוסף שתעשו את זה.

רן מלמד: תעשו את אותו דבר גם פה.

טל הראל: לא התחייבנו.

טל הראל: אל תערבב מין שאינו במינו.

טל הראל: יש את התיקון שם שאנחנו מדברים עליו, זה עבר לחבר הכנסת כבל, מונח על שולחנו, אנחנו מבחינתנו הגענו אתו להסכמה.

טל הראל: אנחנו בהצעת חוק אחרת, זה לא רלוונטי, שם עמדנו בהתחייבות שלנו.

רן מלמד: הפסיקו לעשות הפרד ומשול כל הזמן, טל.

רן מלמד: אל תעשו הפרד ומשול על כל דבר.

טל הראל: אנחנו לא עושים הפרד ומשול, להיפך, אנחנו עקביים לאורך כל הדרך.

רן מלמד: לא.

רן מלמד: אתם עקביים בלא להגן על הלקוח בנושא הזה.

רן מלמד: זה נכון, אתם מפקחים על הבנקים, לא על הלקוחות.

טל הראל: אוקיי.

טל הראל: אני מעדיפה לא להתייחס, אדוני.

כרמל שאמה-הכהן: זה היה ויכוח מיותר עכשיו.

טל הראל: לגמרי.

כרמל שאמה-הכהן: מה החלטתכם?

אורי מקלב: לאיתי יש נוסח ביניים.

איתי עצמון: אני מציע לכל הפחות שיהיה כתוב שהתאגיד הבנקאי יציין או יפרט בצורה ברורה, אפשר אולי באותיות קריאות – יש נוסחים דומים לאלה בחקיקה – כדי שבאמת הלקוח לא יקבל הסברים ארוכים ולא מובנים.

איתי עצמון: הכוונה היא שכל לקוח יוכל להבין בבירור מה מצבו.

יריב לוין: ואני מציע להאריך את המועד – המועד של 14 יום.

אסף תכלת: כל תיקון תצטרך להוסיף – בצורה ברורה – כל הודעה לבנק, כל הודעה שהיא.

אסף תכלת: זה צריך להיות איזושהי חזקה.

איתי עצמון: אבל גם התיבה "המשמעויות העיקריות הנובעות מביצוע פעולה" – הנימוקים והפרטים האלה, השאלה אם באמת לכך הכוונה, שיהיו הודעות יחסית ארוכות.

איתי עצמון: אני שוב אומר ש"משמעויות עיקריות שנובעות מביצוע פעולה" זה עלול להיות מכתב די ארוך.

איתי עצמון: שאלה אם לכך התכוונו חברי הכנסת, אני לא בטוח.

אורי מקלב: כפי שיריב לוין הציע – הנוסח יהיה באישור בנק ישראל.

איתי עצמון: אתה מתכוון לנוסח אחיד של הודעות כאלה?

אורי מקלב: לכל בנק יהיה הנוסח שלו.

טיבי רבינוביץ: סליחה, אדוני, אני לא מבין.

טיבי רבינוביץ: הרי אתם רוצים לחייב את הבנק למסור את ההודעה ללקוח, כלומר אתם יוצאים מתוך נקודת הנחה שאנחנו צריכים לעשות את המקסימום כדי להגיע ללקוח ולהודיע לו, ולהתנהל מולו כך שיבין את הבעיה.

טיבי רבינוביץ: אז מה האינטרס שלנו בדיוק?

טיבי רבינוביץ: לכתוב לו ספר כדי שהוא לא יבין, למרות שנצטרך לעשות כל מאמץ כדי להגיע אליו?

טיבי רבינוביץ: אני לא מבין את הגישה הזאת.

איתי עצמון: זה לא שאלה של אינטרס, זו שאלה איך מפרשים את הוראות החוק.

איתי עצמון: אם כתוב בחקיקה "משמעויות עיקריות", זה יכול להיות מאוד רחב.

איתי עצמון: השאלה אם אתם רוצים באמת לכתוב הודעות של משמעויות עיקריות של ביצוע פעולה, האם זה לא יכול להיות מכתב די ארוך, זאת השאלה שלי.

אלי שני: אם כבר יש פורמט קיים.

איתי עצמון: אני לא יודע אם יש פורמט קיים, אני לא יודע אם פורמט קיים רלוונטי לכל אחד מהמקרים, אני באמת לא יודע.

איתי עצמון: בנק ישראל יכול לענות.

אלי שני: טל אומרת שיש פורמט קיים.

טל הראל: אין פורמט אחיד, אבל יש לי כאן דוגמאות של הודעות על חוב פיגורים – עמוד אחד, מאוד פשוט – זה סכום החוב, זה סכום ריבית הפיגורים, הנכם מתבקשים לפנות למוקד אם אתם רוצים להסדיר.

טל הראל: כמו שנאמר פה, ובצדק, אין פה כוונה.

טל הראל: הכוונה היא שהלקוח יפרע את החוב, אין שום כוונה ללכת אתו להוצאה לפועל, ללכת אתו להליך משפטי ולראות את החוב בעוד שלוש שנים.

טל הראל: אנחנו לא נתקלנו בתלונות מצד לקוחות שלא הבינו הודעה שהולכים לתבוע אותם.

טל הראל: לא היתה אף פניית ציבור בנושא הזה ואנחנו טיפלנו בעשרות אלפים של פניות ציבור.

טל הראל: כשמכניסים אמירות שהן לא נכונות, הן יוצרות חשש שאולי היתה בעיה וצריך להסדיר את זה אחרת.

טל הראל: אם אנחנו כפיקוח – זו סמכות קנויה שלנו – ניתקל בהודעה שהיא מטעה, שהיא לא ברורה, אנחנו נפנה לאותו בנק ספציפי ונבקש ממנו לתקן את אותה הודעה.

איתי עצמון: אני הסבתי את תשומת הלב לתיבה "משמעויות עיקריות שנובעות מביצוע פעולה" מכיוון שכאשר כותבים דבר כזה בחקיקה ראשית, יש לכך משמעות ויהיה צורך לפרש את הסעיף הזה.

איתי עצמון: השאלה אם באמת זה לא רחב מדי, השאלה אם לכך התכוונו חברי הכנסת, אני לא כל כך בטוח.

אורי מקלב: "בלשון פשוטה ומובנת" – אנחנו די נוטים להגיד, או נוסח דומה לזה, או נוסח יותר קל – אני לא יודע למה צריך למחוק את זה.

אורי מקלב: לשון פשוטה ומובנת, וברורה.

איתי עצמון: בצורה ברורה?

רונן ניסים: אני מתחבר לדברים של חבר הכנסת לוין.

רונן ניסים: בסופו של דבר יש פה חלוקת עבודה בין המחוקק לבין הרגולטור.

רונן ניסים: התפיסה הפיקוחית שלנו אומרת להשאיר לבנקים את המלאכה לנסח את ההודעות שיישלחו ללקוחות, אנחנו במסגרת האכיפה השוטפת שלנו נבדוק אם יש איזו בעיה בנוסח ההודעות האלה, כאשר כמובן אנחנו יותר מניקח בחשבון את רוח החוק ומטרת החוק.

אורי מקלב: בסדר, אבל הם לא רוצים לקחת על עצמם את האישור על הניסוח.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לכתוב את זה בלשון שאתה תנסח, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: איתי ינסח נוסח.

איתי עצמון: לא, אני צריך להבין בצורה ברורה למה אתם מתכוונים.

לאה ורון: מה ההנחיות של הוועדה.

טל הראל: אולי לקראת הישיבה הבאה נחשוב איך לתקן את זה, מה זה אומר המשמעות.

טל הראל: נעשה גם תיאום בינינו, נבוא עם הצעה לדיון הבא.

אורי מקלב: לגבי המלים "פשוטה ומובנת".

איתי עצמון: "בלשון פשוטה ומובנת" – אני לא כל כך מכיר תיבה כזאת בחקיקה.

איתי עצמון: אפשר – בצורה ברורה, בתמציתיות.

אורי מקלב: בסדר.

איתי עצמון: אז מה ההחלטה?

אורי מקלב: בניסוח הזה.

אורי מקלב: אנחנו מסמיכים אתכם, בתיאום עם בנק ישראל – באופן ברור ומתומצת.

כרמל שאמה-הכהן: לא, עשינו את זה בעבר.

כרמל שאמה-הכהן: שבנק ישראל יכין הוראות, יכין את העיקרים.

טל הראל: אין לנו צורך להכין הוראה לנושא הזה, זה מוסדר באמת טוב בחקיקה הראשית.

טל הראל: אפשר לגמור את זה פה, זה מדבר בעד עצמו.

אורי מקלב: לקראת קריאה שנייה ושלישית.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לגבי פרטים שבוודאות יהיו כלולים בהודעה.

טל הראל: אלו הפרטים, בדיוק אלה הדברים הכי חשובים – מה יתרת סכום ההלוואה, מה הריבית, כמה הריבית הולכת להשתנות.

כרמל שאמה-הכהן: איפה?

כרמל שאמה-הכהן: לא כתוב.

אורי מקלב: כתוב פרטים אלו: 1, 2, 3.

טל הראל: חשבנו רבות מה באמת חשוב שלקוח ידע כשהולכים לתבוע אותו, מה קפיצת המדרגה שלו.

טל הראל: זה גם סתם סרבול זמן, עוד הוראה ועוד.

אסף תכלת: אדוני, להבנתי הבעיה לא נמצאת דווקא ב"לשון פשוטה ומובנת" אלא במשפט "המשמעויות העיקריות שנובעות מביצוע פעולה".

איתי עצמון: זה מה שניסיתי להסב את תשומת הלב אליו כמה פעמים.

אסף תכלת: במידה שיש עוד משמעויות עיקריות שאנחנו יכולים ומסוגלים לזהות – דיברתי למשל על נושא של שירות נתוני אשראי או דברים נוספים שהם ספציפיים – צריך להעלות אותם ולוודא שהדברים האלה נכללים.

אסף תכלת: הדברים שאנחנו חושבים, אי-אפשר להשאיר את זה לפרשנות וזה יוצר לדעתי את חוסר הבהירות.

אסף תכלת: דווקא לדעתי צריך לחשוב אם יש עוד משהו שרוצים להוסיף, ולהוריד את נושא המשמעויות העיקריות שנובעות מביצוע הפעולה.

אורי מקלב: נוסיף בקריאה שנייה ושלישית.

אסף תכלת: למשל העמדת הלוואות אחרות או דברים אחרים לפירעון, ככל שיהיו הדברים כמובן דורשים תיאום גם עם איגוד הבנקים וגם עם בנק ישראל, ואז לעשות את ההודעה סגורה ואז גם אין צורך שבנק ישראל יתפוס את מקום הבנקים בניסוח של הודעה, שזה דבר שהוא לא רצוי.

טיבי רבינוביץ: איזה הודעה סגורה?

טיבי רבינוביץ: זאת?

טיבי רבינוביץ: נוסח של הודעה סגורה?

אסף תכלת: לא נוסח, אנחנו לא רוצים נוסח.

אסף תכלת: "המשמעויות העיקריות שנובעות מביצוע פעולה" גם מטיל אתכם בסיכון כי כל אחד צריך לפרש מה המצב.

אסף תכלת: צריך להחליט מה המשמעויות העיקריות ולכתוב את זה.

איתי עצמון: גם ברגע שאומרים משמעויות עיקריות ואז יש פרטים נוספים, תעלה השאלה מה זה המשמעויות העיקריות.

אסף תכלת: נכון, ולכן אני מציע למחוק את המשמעויות הנוספות בהקשר הזה ולחשוב אם יש דברים נוספים שרוצים להעלות כפרטים שחייבים להיות בפנים, אותם לכלול.

כרמל שאמה-הכהן: הייתי מעדיף למחוק את זה בקריאה שנייה ושלישית, להשאיר את זה.

טל הראל: אנחנו גם נעשה חשיבה לקראת הדיון הבא.

לאה ורון: כן, אולי עד אז אתם תחשבו על פרטים נוספים.

כרמל שאמה-הכהן: אני לא שלם עם זה לגמרי, לא לכאן ולא לכאן.

כרמל שאמה-הכהן: עדיף לא למחוק.

איתי עצמון: האם ההחלטה היא שההודעה הזו תפרט "בצורה ברורה"?

איתי עצמון: לכתוב "בצורה ברורה"?

אסף תכלת: לגבי ההוספה "בצורה ברורה", אני רואה עם זה בעייתיות מכיוון שבכל החקיקה אנחנו לא מוסיפים "בצורה ברורה".

לאה ורון: השאלה היא איזה תוספות יש בחקיקה אחרת כשרוצים שזה יהיה ברור ללקוח.

לאה ורון: האם זה מצוי בחקיקה אחרת.

אסף תכלת: אני באופן אישי לא מכיר, ואני יוצא מנקודת הנחה – כשאני מבקש מבנק או מכל גוף אחר להודיע משהו ללקוח, הוא צריך לעשות את זה בצורה ברורה או אסור לו להטעות.

אסף תכלת: זו איזושהי הנחת יסוד.

אורי מקלב: כאן יש מסר – לקחנו את כל החוק הזה משום שזה לא ברור.

אורי מקלב: כאן אנחנו באים משום שאנחנו יודעים שזה לא היה ברור ללקוח ואנחנו רוצים לתקן.

אורי מקלב: זה בעצם החוק.

טיבי רבינוביץ: חבר הכנסת מקלב, לפי מיטב הבנתי, כשהתחלת בהליך החקיקה לא חשבת שזה לא ברור אלא לא היית בטוח שאנשים מודעים לזה.

טיבי רבינוביץ: יכול להיות שזה מאוד ברור אבל כמו שאמרת, לפעמים גם כשאתה מקבל דואר רשום אתה לא ניגש לדואר כי אתה קצת חושש.

טיבי רבינוביץ: זה בסדר, יכול להיות שגם אני פועל ככה אבל זה לא אומר שזה לא ברור.

טיבי רבינוביץ: זה אומר שאנשים, לפעמים לא נעים להם, לא נוח להם להתמודד עם זה ולכן בוחרים להתרחק מזה.

טיבי רבינוביץ: זה תהליך אנושי שקורה גם לי, אבל זה עדיין לא אומר שזה לא ברור.

טיבי רבינוביץ: זה ברור אבל זה לא נעים.

לאה ורון: אלה שני נושאים שהם שונים.

לאה ורון: אחד זה התהליך הלא נעים, והשני זה המסמכים הלא ברורים שהציבור מקבל מגורמים שונים, לרבות הבנקים.

ברכיה רוזנברג: ברשותך היושב-ראש, אני רוצה להוסיף.

ברכיה רוזנברג: ברכיה רוזנברג, בנק לאומי.

ברכיה רוזנברג: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת מקלב, בהמשך למה שנאמר קודם.

אורי מקלב: אנחנו כמה יוזמים, אני לא לבד.

כרמל שאמה-הכהן: אתה הרוח החיה.

ברכיה רוזנברג: ליוזמים, בלי לקפח אף אחד.

ברכיה רוזנברג: כאשר אנחנו מכניסים את הפירוט המפורש כמו שמופיע בהצעת החוק, של מה צריך להופיע שם, אני חושב שאם נחשוב על זה, זה מייתר את ההגדרה שרצית להכניס בהתחלה שיהיה ברור ונהיר כי זו בעצם היתה הכוונה.

אורי מקלב: אני מקבל מה שאמרו כולם שהעיקר החשוב זה המשמעויות העיקריות, שזה לפרט.

אורי מקלב: עדיף לכתוב עוד משמעות ולהוסיף עוד משמעות מאשר להגיד שזה ברור.

אורי מקלב: אני מקבל את זה.

אורי מקלב: אומרים כאן נציגי בנק ישראל, המפקח על הבנקים, שהם מפקחים על הניסוחים כל הזמן ואם תבוא תלונה הם יפקחו עוד יותר.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להתכנס לעיקר, והעיקר זה הסיבות וההשלכות, וזה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: אם יעלה בדעתו של מישהו להוסיף עוד דברים, אנחנו נוסיף את זה.

אורי מקלב: נניח, כל האשראי שמקבלים בכרטיסי אשראי בכל הבנקים, המשמעויות הן מרחיקות לכת, לאו דווקא לגבי ההלוואה הזאת אלא יש כאן משמעויות רחבות – אם יהיה אפשר להסביר זאת בצורה ברורה, שהמשמעות היא שהוא נהפך ללקוח כמעט מוגבל, יש לכך השלכה לגבי תהליך קבלת האשראי שלו בכל הרשויות.

אורי מקלב: לקראת קריאה שנייה ושלישית אנחנו נקבע את זה יותר ברור, העיקר שהעקרונות יהיו ברורים.

איתי עצמון: כלומר הרצון שלך הוא לא לשנות כרגע את סעיף קטן (ב).

אורי מקלב: המשמעויות העיקריות הנובעות מביצוע פעולה, זה מה שיהיה העיקר, ויהיה ברור שיהיה אפשר או נדרוש שיוסיפו עוד דברים שצריך להוסיף.

איתי עצמון: כמובן שבעת הכנה לקריאה שנייה ושלישית אפשר לשנות.

איתי עצמון: השאלה כרגע – בנוסח ההצעה אתה מציע להשאיר את הנוסח כפי שהוא.

אורי מקלב: אם יש התנגדות רק למלים "בצורה ברורה", אין בעיה.

אורי מקלב: נכון?

אורי מקלב: יסביר בצורה ברורה את המשמעויות העיקריות.

אורי מקלב: אין לזה השלכה.

אסף תכלת: אני לא חושב שיש התנגדות למהות.

אסף תכלת: אני מפחד מחוסר אחידות עם שאר הפעולות ואיזושהי אמירה שאומרת – דווקא בהודעה הזאת צריך להיות "בצורה ברורה", אז למה לא כותבים את זה בכל מקום.

איתי עצמון: לא, אבל דווקא בהודעה הזאת יש רצון להמצאה אישית.

אסף תכלת: אבל בסדר, אין לי התנגדות עקרונית.

טל הראל: ההצעה לערב גם צריכה להיות בצורה מאוד ברורה, והודעה לפני פינוי אדם מדירה גם צריכה להיות בצורה מאוד ברורה.

טל הראל: זה עיקרון-על שהוא חייב להיות בכל הודעה של הבנק, בכל גוף.

איתי עצמון: אני מסכים אתך, אבל משכתוב כאן "המשמעויות העיקריות" כפי שציינתי קודם לכן, עלתה אצלי השאלה האם צריך יהיה באמת לכתוב שזה בצורה ברורה, בצורה תמציתית.

אסף תכלת: ולכן לדעתי, הפתרון הוא דווקא בהתוויה של מה שאנחנו רוצים לכתוב, ולא לכתוב "בצורה ברורה".

איתי עצמון: אתה הצעת גם לא לכתוב "משמעויות עיקריות".

אסף תכלת: נכון.

אסף תכלת: ככל שאנחנו יודעים שהפרטים האלה כוללים את מה שאנחנו רוצים, אז כן.

כרמל שאמה-הכהן: לא צריך "בצורה ברורה".

כרמל שאמה-הכהן: מה לגבי הימים, חבר הכנסת מקלב?

אורי מקלב: כפי שחבר הכנסת יריב לוין הציע, 30 יום.

טל הראל: אתה מדבר על תחולה?

איתי עצמון: לא.

איתי עצמון: מדברים על ימי עסקים בסעיף קטן (א).

איתי עצמון: כתוב כרגע 14.

כרמל שאמה-הכהן: 30 ימי עסקים זה הרבה, נראה לי.

טיבי רבינוביץ: זה הרבה מאוד.

אורי מקלב: אז 21 יום.

כרמל שאמה-הכהן: 21 ימי עסקים.

כרמל שאמה-הכהן: פחות מחודש.

אורי מקלב: לקראת קריאה שנייה ושלישית יש לנו את הנושא של הפניה לחוק ההוצאה לפועל, כפי שנאמר, אבל כרגע נשאיר את זה.

איתי עצמון: שמעתי את ההצעה כרגע בדיון, כמובן שלא בדקתי את זה.

איתי עצמון: היתה לי עוד שאלה לגבי סעיף קטן (ב), ודיברתי אתמול עם נציגי בנק ישראל, האם יש צורך לציין גם את העמלה, ככל שיש כוונה לגבות עמלה כזאת בהליך כזה.

טל הראל: אין לנו התנגדות.

איתי עצמון: כלומר שבין הפרטים שייכללו בהודעה - - -

טל הראל: כן.

טל הראל: במידה שיש עמלה שכרוכה בהעמדת הלוואה לפירעון מיידי, יש לציין את סכומה.

טל הראל: עמלה לא בגין משלוח המכתב אלא בגין העמדה לפירעון מיידי.

קריאה: בסדר גמור.

אורי מקלב: יש גם הקראה של סעיף (ג).

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 2.

כרמל שאמה-הכהן: את סעיף קטן (ג) קראנו.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 1, עם השינויים שהוסכמו?

איתי עצמון: כל הסעיפים הקטנים של הסעיף המוצע?

כרמל שאמה-הכהן: הכול.

איתי עצמון: רציתי לשאול לגבי סעיף קטן (ג).

איתי עצמון: כתוב בסיפה: "עקב התקיימות תנאים אחרים המחייבים ביצוע הפעולה באופן מיידי.

איתי עצמון: " למה הכוונה?

לבנת קופרשטיין דאש: תנאים אחרים המחייבים את הפעולה באופן מיידי – בדרך כלל אלה תנאים חיצוניים שלא קשורים דווקא לכושר הפירעון של הלקוח.

לבנת קופרשטיין דאש: למשל אם יש לנו חשד או חשש ממשי לבן אדם שמעורב בעבירות פליליות כמו עסקי הלבנת הון – הבנקים, אסור להם להמשיך פעילות, יש להם מגבלות חמורות בהמשך הפעילות עם בן אדם שקשור בעבירות הלבנת הון, הם צריכים לנקוט באמצעים שעומדים לרשותם, לרבות פעולות כמו העמדה לפירעון מיידי.

איתי עצמון: אני לא בטוח אם בנוסח אנחנו נכתוב סיכון ממשי, אולי צריך לכתוב "חשש".

איתי עצמון: אני חושב שצריך לבדוק בחקיקה אם באמת המילה "סיכון" היא המילה המתאימה כאן.

אסף תכלת: לדעתי, הניסוח הזה מבוסס על הפסיקה בפסק-דין עו"ש בל"ל.

איתי עצמון: השאלה אם גם בחקיקה.

אסף תכלת: אושר סעיף דומה שזה היה הניסוח.

אסף תכלת: לפי זה אנחנו תיאמנו את הנוסח.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מסמיכים אותך לבדוק את הנוסח.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: בעד – 2

כרמל שאמה-הכהן: נמנעים – אין

כרמל שאמה-הכהן: פה אחד, אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הלאה לסעיף 2.

כרמל שאמה-הכהן: "תחולה 2.

כרמל שאמה-הכהן: הוראות סעיף 5ג לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, יחולו גם על הלוואה שניתנה לפני תחילתו של חוק זה.

כרמל שאמה-הכהן: " הערות.

איתי עצמון: רציתי לדעת האם יש לבנקים צורך להיערך לתיקון.

איתי עצמון: משמעות הסעיף היא שעם הפרסום ברשומות בעצם החוק נכנס לתוקף.

לבנת קופרשטיין דאש: בהחלט.

לבנת קופרשטיין דאש: יש לנו כאן היערכות מיכונית מאוד נרחבת.

לבנת קופרשטיין דאש: בגלל צורת הפירוט שמפורטת בסעיף – יתרת סכום ההלוואה, סכום ההלוואה לפיגור וכל הדברים האלה – יש צורך לסנכרן בין כל המערכות של הבנקים ולתכנת מערכות מחשוביות.

לבנת קופרשטיין דאש: זוהי עבודה מאוד לא פשוטה כי המון מערכות צריכות להפיק בעצם פלט אחד.

אורי מקלב: אפשר להתחיל מעכשיו.

לבנת קופרשטיין דאש: וגם לא סגרתם את הנוסח עד לקריאה השנייה והשלישית.

טיבי רבינוביץ: מכיוון שהנוסח כל הזמן משתנה, אדוני, אי-אפשר.

כרמל שאמה-הכהן: מה ההצעה שלכם?

לבנת קופרשטיין דאש: ארבעה חודשים, וזה באמת סביר.

אורי מקלב: ביקשתם ארבעה כדי שניתן לכם 60?

טיבי רבינוביץ: חבר הכנסת מקלב, מאחר שנוהלו שיחות לגבי הנוסח, אנחנו לא שינינו שום דבר מהעמדות שהובעו בפניך בשיחות המקדימות.

אורי מקלב: אנחנו ניהלנו שיחות, אנחנו עומדים בזה.

טל הראל: אנחנו בדקנו את הישימות של הצעת החוק.

אורי מקלב: אנחנו עומדים בזה, לגבי ה-60.

אורי מקלב: היו לכם גם שיחות על 120 יום?

טל הראל: אחרי שהעברנו לכם את הנוסח הם העלו את הדרישה – ואנחנו מסכימים ומקבלים אותה – שלאור המידע הרב שצריך לשלוח ללקוח, והמידע צריך להיות עדכני ומדויק, צריך זמן היערכות לתת לבנקים.

טל הראל: זה לא יגרע.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, ארבעה חודשים.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף התחולה והתחילה, כפי שהוקרא והוסכם?

לאה ורון: חבר הכנסת מקלב מצביע במקום חבר הכנסת אייכלר.

לאה ורון: בעד – 2

לאה ורון: נמנעים – אין

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

כרמל שאמה-הכהן: עלות תקציבית, יש הודעה?

לאה ורון: האם יש פה נציג אוצר?

לאה ורון: לא.

לאה ורון: תן לנו בבקשה שבעה ימים על מנת שנבקש את התייחסות האוצר לגבי העלות התקציבית.

כרמל שאמה-הכהן: אין בעיה.

קריאה: למה שתהיה עלות תקציבית?

איתי עצמון: חייבים.

איתי עצמון: יש הוראות בתקנון הכנסת.

איתי עצמון: אנחנו חייבים לציין בדברי ההסבר של הצעת חוק בקריאה ראשונה את העלות התקציבית.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, הישיבה נעולה.