ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 716, 2012-06-04 15:30

אילן גילאון: הדיון שאנחנו מקיימים היום הוא בשאיפה להסתיים בתוך 20 דקות.

אילן גילאון: הנושא הוא הארכת המועדים.

אילן גילאון: זו הפעם האחרונה החלוטה והסופית לגבי מועדים.

אילן גילאון: בוועדה הזאת אני לא מתכוון לדון יותר בהרחקת מועדים מהמועד הקבוע שהחלטנו.

אילן גילאון: להזכירכם, אנחנו בונים את התחזית שלנו על-פי 2006, אבל מ-2006 עד 2009 לא קרה שום דבר.

אילן גילאון: הארכנו פעם ראשונה בשלוש שנים, אנחנו נאלצים פעם שנייה להאריך.

אילן גילאון: אני מקבל פה את העמדה הגורסת שאנחנו לא רוצים להפוך אנשים לעבריינים, אבל זו הפעם האחרונה שמישהו מעלה נושא של הארכת המועדים, כי אחרת אין לזה סוף – כל אימת שנתקרב בשנתיים למועד הנקוב אנחנו שוב נאריך.

אילן גילאון: מדובר רק בפרטיים, לא במשהו אחר, לא בממשלתי, לא בעירוני, אני גם לא אקבל שום ערעור כזה בשום פנים ואופן.

אילן גילאון: אני אתן לשני צדדים לטעון כאן או לעוד מישהו שיש לו עמדה, ונעבור להצבעות.

איל לב ארי: דבר ראשון, מוצע שהוועדה תחליט על פיצול סעיף 2 שנותר מהפיצול הקודם, כדי שהיא תוכל להידרש בהמשך לכשיאושרו תקנות נגישות השירות אם התוצאה דחייה נוספת לאור המטריה של תקנות השירות, הזמן שלוקח לאשר אותן, המורכבות שלהן וכדומה.

איל לב ארי: לפיכך הוועדה צריכה להחליט לפי סעיף 84ב לתקנון הכנסת להחליט לפצל את הצעת החוק ולהביא את ההחלטה שלה לאישור הכנסת.

איל לב ארי: אדוני צריך להצביע על כך.

אילן גילאון: להלן הוועדה מבקשת לפצל את הצעת החוק.

אילן גילאון: מי בעד?

אילן גילאון: מי נגד?

אילן גילאון: מי נמנע?

אילן גילאון: בעד פיצול – פה אחד

אילן גילאון: הנושא הראשון, נדבר קודם כול על חברות ההשכרה.

איל לב ארי: דבר ראשון, נדון בסעיף 2 להצעת החוק, בנוסח שלפניכם, שמוצע בו לתקן את סעיף 19יב לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998.

איל לב ארי: מוצע שם לדחות בשלוש שנים את מועד חובת הנגישות לגופים פרטיים.

דן אורן: בקשר לנגישות השירות.

איל לב ארי: 19יב הוא נושא של השירות הציבורי.

איל לב ארי: מכוחו אישרה הוועדה בשבוע שעבר את התקנות שהגיש שר התחבורה בנושא השכרת רכב ואוטובוסים.

אילן גילאון: יש לציין שכבר אמרת בישיבה הקודמת שאנחנו חייבים לתקן את זה.

איל לב ארי: בישיבה לפני האחרונה בנושא ציינתי שההחלה ההדרגתית שהוצעה בתקנות שאושרו עוברת את 2012, לפיכך יהיה צורך לתקן את החוק.

איל לב ארי: וכן מוצע בתיקון הזה בשלב הזה לדחות את מועד חובת הנגישות ל-1 בנובמבר 2015.

איל לב ארי: זה הנושא הקל.

אילן גילאון: יש למישהו הערה בנושא?

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: מי בעד?

אילן גילאון: מי נגד?

אילן גילאון: מי נמנע?

אילן גילאון: בעד – פה אחד

אילן גילאון: אנחנו עוברים לנושא היותר מורכב, שלו אנחנו מקדישים 15 דקות, כולל הדיון.

אילן גילאון: נטע, בבקשה.

אילן גילאון: את מייצגת את "נגישות ישראל".

נטע רוטמן: נכון.

נטע רוטמן: אני מ"נגישות ישראל".

נטע רוטמן: אני עוסקת עם הארגונים הגדולים אצלנו להנגשת הארגונים.

נטע רוטמן: אנחנו בעד הארכת הזמנים, בגלל הפרקטיקה בחיים.

נטע רוטמן: אין התנגדות בהנגשה, יש בעיה פרקטית בהנגשה.

נטע רוטמן: אין מספיק - - - אין מספיק אדריכלים, אין מספיק אנשים שיעשו את כל המלאכה המרובה.

נטע רוטמן: יש לזכור, אנחנו מדברים על רוב הבניינים במדינת ישראל לפני 2009.

נטע רוטמן: אי לכך אנחנו חושבים שיהיה נכון להאריך את הזמן כדי לאפשר לבצע את ההנגשה הזאת.

נטע רוטמן: אחד הדברים המאוד חשובים שאי-אפשר יהיה להאריך יותר.

נטע רוטמן: אי-אפשר יהיה, כמו שמר גילאון אמר, להאריך עוד פעם.

נטע רוטמן: כלומר, אנחנו לא נשחק את המשחק הזה שבכל פעם מאריכים.

נטע רוטמן: אנחנו כן רואים שיש מצוקה אמיתית ואנחנו רוצים שתתבצע הנגשה, זאת מטרתנו, לשם כך נעשו כל השינויים.

נטע רוטמן: לכן הביצוע ייעשה בשלמות רבה יותר אם התאריך יאוחר ל-2017.

אילן גילאון: את מדברת על הגורמים הפרטיים בלבד, נכון?

נטע רוטמן: כן, מלכתחילה ציינת שאין מתעסקים בכל השאר.

אילן גילאון: אני אתייחס לפרסום שלכם, של "נגישות ישראל", על הסקר שעשיתם במסעדות היום, שזה פנטסטי, משום כך אני קצת חרד בשל הדחייה הזאת.

אילן גילאון: כלומר, פרסמתם ש-80% מהמסעדות לא נגישות, שזה למעשה מספר גבוה ביותר לעומת הציפיות שהיו לנו.

אילן גילאון: אני חושב שגם לכם היתה אכזבה מן המספר הזה.

אילן גילאון: אני חושש שעוד פעם דחייה לא שמה בדרך את התהליכים לקרות.

נטע רוטמן: חלק מההנגשה של המקומות זה גם הנגשה של השירות, וחלק מהדברים זקוקים להסברים, מכיוון שיש מקומות למשל שיש מדרגה אחת בכניסה.

נטע רוטמן: במקרים שיש מדרגה אחת בכניסה הרבה מאוד מהם זה ברשויות, זה לא במסעדה.

נטע רוטמן: בהרבה מאוד מקרים המסעדה בפנים נגישה, הכניסה אליה לא נגישה.

נעמי מורביה: מה זה שווה לי שהיא נגישה בפנים?

נטע רוטמן: נכון, את צודקת, אבל אנחנו מדברים על מכלול.

נטע רוטמן: אנחנו צריכים שתהיה אינטראקציה וסינכרוניזציה בין כל הגופים.

נטע רוטמן: אנחנו עושים את הסקרים האלה כדי שתהיה הנגשה, והרבה פעמים המסעדה מונגשת, אבל יש רק מדרגה בפנים, ואפשר אפילו לעשות רמפה ניידת.

נטע רוטמן: כלומר, יש פתרונות.

נטע רוטמן: העניין הוא לא רק שב-2017 זה צריך להיות מוחל, צריכה להיות אכיפה, צריך לעשות הסברה כדי שתהיה מודעות, כי יש פתרונות קלים ופשוטים כדי להנגיש.

נטע רוטמן: מסעדות זה סקטור מסוים.

נטע רוטמן: אנחנו לא יכולים כרגע לקבוע למסעדות זמן כזה – לא נצא מזה.

נטע רוטמן: צריך לעשות החלטה שנוכל לאפשר לכולם.

נטע רוטמן: יש מקומות שגם הבניינים לא מאפשרים, צריך התארגנות חדשה.

אילן גילאון: תודה, נטע.

אילן גילאון: אני מודה לך.

אילן גילאון: אגב, זה שווה שזה מונגש מבפנים לאלה שרוצים לשנות מבפנים.

אילן גילאון: ..

אילן גילאון: חבר'ה, אם יש לכם אותו דבר להגיד, אין צורך.

ערן טמיר: אנחנו בעד ההצעה.

ערן טמיר: אני יכול להגיד שלדע

ערן טמיר: תנו זה חשוב מכמה סיבות, אני אציין רק עוד שתיים נוספות למה שנאמר פה קודם.

ערן טמיר: האחת, החוק מלכתחילה כיוון לתת שש שנים לגופים פרטיים על מנת שיוכלו להיערך.

ערן טמיר: לצערנו התקנות אומנם אושרו בוועדה כאן בזמן, אבל עד שהן התפרסמו ונכנסו לתוקף לקח הרבה מאוד זמן בגלל עיכובים שקשורים לחתימה של שר הפנים למשל.

ערן טמיר: ולכן בפועל התקנות נכנסות החודש לתוקף, כאשר התאריך כרגע הוא ה-1 בנובמבר 2015, ולא מאפשר זמן להיערך כמו שצריך, וודאי רחוק מלהיות שש שנים, אנחנו יותר קרובים לשלוש שנים.

ערן טמיר: זו סיבה אחת שראוי להאריך את המועד בשנתיים.

ערן טמיר: סיבה שנייה שמראש הרעיון של החוק הוא שתהיה פריסה.

ערן טמיר: מרגע שהתקנות נכנסות לתוקף כבר יתחילו לעבוד, אבל העבודה תהיה בפריסה, וודאי שההיגיון הזה חשוב כשמדובר בגופים פרטיים שיש להם מספר מבנים, כדי שהם יוכלו להיערך בפריסה הגיונית וסבירה.

אילן גילאון: ערן, הרי אתה יודע שאין משמעות לכניסה הזאת.

אילן גילאון: איך אתה מוביל פריסה?

ערן טמיר: אני מסביר.

ערן טמיר: כעת התקנות לא יכולות לאפשר פריסה.

ערן טמיר: הן קובעות ש-40% מהבניינים צריכים להיות נגישים ביוני 2015 ושאר ה-60% בנובמבר 2015.

ערן טמיר: זה משאיר חמישה חודשים להנגשה של 60% מהבניינים.

ערן טמיר: לגופים פרטיים שיש להם מספר בניינים זו כמות לא הגיונית או בלתי אפשרית - -

נעמי מורביה: שיתחילו מייד, למה שיתחילו ברגע האחרון?

ערן טמיר: - - ולכן ההיגיון הוא לאפשר לנו לגרום לכך - - -

אילן גילאון: תודה, ערן.

אילן גילאון: עמדה אחרת.

יותם טולוב: אנחנו מתנגדים להצעה הזאת.

יותם טולוב: לפני כשנתיים כשהיינו פה בדיון הקודם על ההארכה, נציגי המלונות שהיו אז דומיננטיים בבקשה לדחות את זה, באו ואומרו:

יותם טולוב: אנחנו לא מבקשים אפילו מרגע התחילה של החוק, אנחנו מבקשים מסוף השנה הזאת שייתנו לנו שש שנים.

יותם טולוב: כלומר, מסוף 2010.

יותם טולוב: התאריך האחרון שהם נקבו שם כתאריך סופי היה נובמבר 2016.

יותם טולוב: עברו שנתיים, התקנות עוכבו אצל שר הפנים, אבל התקנות היו ידועות בשלב הזה, והנה יש לנו בקשה לדחייה נוספת.

יותם טולוב: יעברו עוד שנתיים יצוצו עוד טיעונים.

יותם טולוב: גם אז נאמר שהדחייה של השלוש שנים היא דחייה סופית ולא מבקשים משהו נוסף.

יותם טולוב: כל הזמן יהיו עיכובים, יהיו עיכובים של חומרים שחסרים.

יותם טולוב: איזה טענות לא שמענו – חסר מורשה נגישות, הרכבת טוענת שיש דיונים על ת"י, ולכן אי-אפשר לעשות הנגשה וחסר חומר בארץ.

יותם טולוב: התירוצים תמיד יהיו והבקשות לארכה תמיד יהיו.

יותם טולוב: המסר שיוצא פה שמההתחלה אנחנו דוחים את הדבר הזה, במקום סוף-סוף להתחיל לבצע את זה.

יותם טולוב: אם עוד שנתיים נראה שזה לא ריאלי, יבואו הגופים, ויש שתי אפשרויות: או לראות שזה באמת לא ריאלי ולדחות את זה או לבוא ולבקש משהו פרטני לגוף שהראה נכונות ועבודה רצינית בקידום ההנגשה.

יותם טולוב: כרגע לא הוכיחו לנו שום דבר, לא הראו שום כוונה להתחיל את ההנגשה, ומי שמגלגלים עליו את הסיפור הזה, בסופו של דבר זה ציבור הנכים.

יותם טולוב: החוק אמר שש שנים, בחוק המקורי, עכשיו יוצא ארבע שנים.

יותם טולוב: למה ייקוב הדין את ההר עבור הסקטור הפרטי ולא עבור הנכים?

יותם טולוב: למה את השנתיים האלה צריך לגלגל על הנכים ולא על המעסיק הפרטי?

נעמי מורביה: אני מצטערת אם אני הולכת לשבור את ההגמוניה של "נגישות ישראל" ונציבות השוויון, אבל אני נמצאת כאן בשם "פורום ארגוני הנכים".

נעמי מורביה: "פורום ארגוני הנכים" מתנגד בכל תוקף להצעה הזאת.

נעמי מורביה: זה לא אנושי, זה לא הגיוני.

נעמי מורביה: אנחנו יודעים היטב שאחרי השנתיים האלה ימצאו טענות מטענות שונות, ואחר-כך זה יהיה עוד ארבע שנים ועוד שש שנים.

נעמי מורביה: אילן, אנחנו בעניין מ-1998.

נעמי מורביה: אם אדם באמת היה רוצה להנגיש, הוא היה יכול להנגיש שלשום, הוא לא צריך לחכות, לא לתקנות ולא להסתברות.

נעמי מורביה: אנחנו כאן פותחים את הדלת לרווחה להמשיך בהדרה של הנכים מהחיים הציבוריים.

נעמי מורביה: הייתי מצפה אחת ולתמיד שגם נציבות שוויון וגם "נגישות ישראל" קצת יותר יבואו לקראת הנכים, באמת קצת יותר.

נעמי מורביה: יפה שרואים את הצד של העסקים הקטנים, אבל דחילק, אנחנו כבר מדברים על שנים שזה נמצא בקנה.

נעמי מורביה: מי שרצה, היה יכול להתחיל גם לפני שנה.

אילן גילאון: תודה, נעמי.

אילן גילאון: אתה אחרון.

אילן גילאון: אין לי יותר זמן לדיון הזה.

בלהה ברג: אילן, אני חייבת להגיד - - -

אילן גילאון: את לא חייבת כלום.

אילן גילאון: טיבי, ובזה אני אסיים.

טיבי רבינוביץ: אני יכול לתת לה את הבמה.

אילן גילאון: אתה צריך להגיד משהו שונה ממה שנאמר?

אילן גילאון: בבקשה.

טיבי רבינוביץ: אני מקווה.

טיבי רבינוביץ: אני אשתדל.

טיבי רבינוביץ: אני רוצה להגיד שני דברים: האחד, אני מצטרף לבקשה לדחות, אבל הייתי מבקש ומציע להשוות את הדחייה ל-2017 גם את התקנות מ-2015.

אילן גילאון: מה?

טיבי רבינוביץ: לסעיף 2 הייתי מבקש במקום 2015 שזה יהיה 2017, על מנת שמועד היישום - - -

אילן גילאון: הבנתי.

אילן גילאון: אתה מממש בדיוק את מה שהם אומרים כאן.

טיבי רבינוביץ: לא, רגע.

אילן גילאון: הבנו את הבקשה.

טיבי רבינוביץ: תן לי חצי דקה.

טיבי רבינוביץ: אילן, באמת, באתי במיוחד.

אילן גילאון: בוא אני אשאל אותך – למה?

טיבי רבינוביץ: אני אסביר לך למה.

טיבי רבינוביץ: דווקא אני מדבר מנקודת המבט של הבנקים שהתחילו את תהליך ההנגשה בכל מקרה, ואתה יודע – אני מקווה שאתה יודע, ואם לא, עשינו עבודה לא מספיק טובה – שתהליך הנגשת השירות ותהליך הנגשת המבנים כבר התחיל ואנחנו מיישמים את זה הלכה למעשה באופן די ראוי, בלי שהתקנות יעמדו כסכין על צווארנו.

טיבי רבינוביץ: דווקא משום שמדובר בכל מיני סעיפים של תביעות ללא הוכחת נזק, 2017 צריכה להיות הדד ליין, שהכול יהיה מיושם לתאריך אחד ולא להתחיל להתבלבל.

טיבי רבינוביץ: פה זה 2015, פה זה 2017.

טיבי רבינוביץ: אני חושב שכך ראוי לנהוג.

אילן גילאון: בלהה.

בלהה ברג: אני רוצה להסביר למה הנציבות רואה לנגד עיניה אך ורק את הנכים ולא שום גורם אחר כשאנחנו תומכים במתן ההארכה הזאת.

בלהה ברג: יש לנו חשש כבד מאוד לגבי התקופה לביצוע התקנות האלה – והתקנות האלה, אי-אפשר להתעלם מזה שהן נכנסות לתוקף עכשיו.

בלהה ברג: זה ששר הפנים החזיק את זה אצלו שנתיים, הוא היה גם יכול להחזיק את זה עשר שנים.

בלהה ברג: הגופים יודעים שהם צריכים לבצע את ההנגשה ברגע שהתקנות נכנסות לתוקף, ורק אז נודע להם.

בלהה ברג: רוב הגופים, ואני מדברת על הגופים הבינוניים, לא על הבנקים שכבר יודעים על זה, נודע להם שהתקנות האלה נכנסות לתוקף, וחלק מהמודעות זה גם המערך שאנחנו עושים, מערך ההטמעה וההסברה שהוא נעשה היום סביב זה שהתקנות נכנסות לתוקף, כי חלק מהגופים עדיין לא יודעים.

בלהה ברג: החלק שכן יודעים הם יודעים דרך פרסום, אבל מעט – האם יהיה להם עכשיו משהו כמו שנתיים לבצע את ההנגשה?

אילן גילאון: למה כאשר עשיתם את התיקון לא אמרתם את כל הדברים הללו?

אילן גילאון: הרי תפקידכם היה כנציבות לצפות את זה.

אילן גילאון: יכול להיות שהיה צריך ללכת למנגנון תאריכים אחר לגמרי, מרגע פרסום תקנה צריך לתת שלוש שנים, כדי שהיא תמומש.

אילן גילאון: אולי זו הדרך, לא לקבוע את מה שאנחנו עושים כאן.

בלהה ברג: קודם כול, תלוי מה.

אילן גילאון: אני מציע לכולכם לזכור, הרי היה איזה היגיון בכך שנתנו לפרטיים עד 2015, זה היה נושא של מבחן הנוטל.

אילן גילאון: לגביהם הוא קיים ולגבי אחרים לא?

בלהה ברג: זה מה שאני רוצה להסביר.

בלהה ברג: אם יהיה להם לבצע עד 2015, כולם ילכו לכיוון הנטל, כי יש להם במשך שנתיים להנגיש 30 בניינים.

בלהה ברג: המון גופים יוכלו להיכנס ולקבל נטל כבד מדי, כי יש להם רק שנתיים לביצוע, אבל אם יהיו להם חמש שנים לביצוע, הם לא יוכלו להיכנס למנגנון הנטל.

בלהה ברג: אנחנו יורים לעצמנו ברגלים, זה מה שאני רוצה להסביר.

אילן גילאון: האם יש למישהו עמדה שונה מאלה שהתבטאו עד כאן?

בלהה ברג: זה הסבר שנורא חשוב לי להבהיר לכל ארגוני הנכים.

בלהה ברג: אם יש היום שנתיים לביצוע, המון גופים יקבלו נטל כבד מדי, כי במשך שנתיים צריך להנגיש 15 בניינים או 20 בניינים, והם יקבלו פטורים.

בלהה ברג: אם עכשיו יהיו להם ארבע שנים, הם לא יוכלו לקבל פטורים.

אילן גילאון: הדברים ברורים.

אילן גילאון: אם למישהו יש משהו חדש ללמד אותנו, בבקשה.

שאול שרצר: רציתי להוסיף עוד נימוק.

אילן גילאון: עוד נימוק לא צריך, יש לנו מספיק.

אילן גילאון: עוד נימוק לאותו דבר אין צורך.

שאול שרצר: לסעיף השני שטיבי ביקש שיהיה חופף.

שאול שרצר: פר הגדרה הסעיפים צריכים להיות חופפים, אחרת אנחנו חושפים את אלה שבהדרגתיות יש לו מעט דברים, אנחנו מעמידים אותו בחזית, והוא יספוג את כל האש.

אילן גילאון: בלב מאוד כבר אני עושה את ההחלטה הזאת.

אילן גילאון: קודם כול, מקובל עלי שהנציבות ו"נגישות ישראל", מה שעומד לנגד עיניהם זה קודם כול אנשים מוגבלים.

אילן גילאון: זה ייעודם וזה תפקידם.

אילן גילאון: אני עצמי לא אחת נמצא פה במצב של מידתיות ושל פשרה כי אני רוצה להגיע לרזולוציות ושהדברים אכן יתקיימו.

אילן גילאון: דבר שני, אני מרגיש במצב לא נוח, בגללכם בעיקר, כי ישבנו ותכננו את הדברים, חשבנו שאנחנו נותנים זמן מספיק, והתכנון היה צריך להיות כזה שלא יעמיד אותנו בפני תחושה של אנשים היום, שבכל שנתיים שלוש נרצה לדחות.

אילן גילאון: מי באמת יתקע לידם של הארגונים שבעוד שנתיים נניח לא נאריך שוב את המועדים?

אילן גילאון: ומי בכלל יכול להבטיח לי היום שמשרדי הממשלה או הרשויות המקומיות, שתמיד קופצות על כל הזדמנות, לא יבואו גם הם לבקש את העניין הזה כדי לא להפוך לעבריינים?

אילן גילאון: על כן, בלב כבד אני הולך לקראת ההארכה לפרטיים עד 2017 בלבד, ולא עד 2018, כדי להבחין ביניהם לבין האחרים, בגלל הנושא של הנטל.

אילן גילאון: זה צריך להיות הזמן הסופי, החלוט והאחרון שבו אנחנו מאפשרים את הדברים הללו.

אילן גילאון: מכאן והלאה צריך להחליט איזה החלטות.

אילן גילאון: אני טוען שגם ב-2053 עוד יתקבלו תקנות שנוגעות לנגישות, כך אני חושב, ולכן ההחלטות צריכות להיות מכאן והלאה החלטות רציפות.

אילן גילאון: זה מה שנקרא "דור המדבר.

אילן גילאון: אנחנו מחליטים 2017, 2018 ו-2021, אבל הלאה צריך להיות איזה רצף של החלטות שנובעות מהתאריכים והתהליכים שקורים.

אילן גילאון: זה התיקון שאני מבקש שתעשו בהצעה המקורית שלכם, במקום 2018 – 2017, ומסתיים הדיון פה.

רויטל ברקוביץ: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשע"ב-2012 תיקון סעיף 19ט "1.

רויטל ברקוביץ: בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 19ט(ג) – (1) בפסקה (2), במקום "תשע שנים" יבוא "11 שנים"; (2) בסיפה, במקום "י"ט בחשוון התשע"ו (1 בנובמבר 2015" יבוא "י"ב בחשוון התשע"ח (1 בנובמבר 2017)".

רויטל ברקוביץ: " תיקון סעיף 19יב "2.

רויטל ברקוביץ: בסעיף 19יב(ג) לחוק העיקרי – (1) בפסקה (2), במקום "שש שנים" יבוא "תשע שנים"; (2) בסיפה, במקום "ט"ז בחשוון השתע"ג (1 בנובמבר 2012) יבוא "י"ט בחשוון התשע"ו (1 בנובמבר 2015)".

רויטל ברקוביץ: "

אילן גילאון: האם השש שנים והתשע שנים מסתדר עם החשבון שביקשתי?

איל לב ארי: כן מ-9 ל-11 זה 2017, ומ-6 ל-9 זה - - -

שאול שרצר: לא קיבלת את הבקשה לתקן - - -

אילן גילאון: לא.

שאול שרצר: זה אותו דבר.

אילן גילאון: לא קיבלתי.

אילן גילאון: אני עובר להצבעה.

אילן גילאון: מי בעד?

אילן גילאון: מי נגד?

אילן גילאון: מי נמנע?

אילן גילאון: בעד – פה אחד

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: בלב כבד קיימתי את הדיון הזה.

אילן גילאון: אני מבקש מחילה וסליחה מכולם, אבל הרעיון הוא שלא נהפוך אנשים לעבריינים, ובכל זאת שנהיה בקרב מנצח לא רק ברמה של החוק, אלא גם ברמה של ההפנמה וההטמעה של רעיון הנגישות.

אילן גילאון: תודה רבה.

איל לב ארי: רק הערה.

איל לב ארי: הצעת החוק שאושרה תונח בכפוף לאישור המליאה על הפיצול.