ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 625, 2012-05-29 11:00

אלכס מילר: בוקר טוב.

אלכס מילר: אנחנו ממשיכים בסדר היום.

אלכס מילר: התאריך 29/5/12, ח' בסיוון תשע"ב.

אלכס מילר: הנושא: הצעה לסדר היום (דיון מהיר): מכירת שטח ע"י האוניברסיטה העברית של חה"כ אריה אלדד.

אלכס מילר: מספר הפרוטוקול – 625.

אלכס מילר: אדוני, בבקשה.

אריה אלדד: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: בשנת 67', אדם בשם ד"ר נחום הוניג, הוריש שטח של 100 דונם אדמה לאוניברסיטה העברית, מתוך הבנה שבשטח ייבנו מעונות לסטודנטים.

יהודית גידלי: איפה בדיוק נמצא המקום?

אריה אלדד: בצפון ירושלים, באזור בית-חנינא.

יהודית גידלי: תודה.

אריה אלדד: סופו של הסיפור – ותיכף נגיע לאמצע – הוא שהאדמה נמכרה לחברה פלשתינית, שלמיטב ידיעתי משמשת זרוע של הרשות הפלשתינית בירושלים, בסכום מגוחך ביחס להערכת השמאי הממשלתי לערך השטח.

אריה אלדד: אם הערכת השמאי היתה 250,000 דולר לדונם, אז מה שהאוניברסיטה קיבלה בשביל העסקה הוא 11,000 דולר לדונם.

אריה אלדד: אני הגשתי שאילתה לעסקה, ועל כך שלכאורה האוניברסיטה מעלה בכוונות התורם, שמסר לה את האדמה.

אריה אלדד: ובתשובה לשאלה, אמר לי סגן שר החינוך, בשם האוניברסיטה, כי במשך חמש שנים ניסתה האוניברסיטה למכור לגורמים ממלכתיים את האדמה הזאת, וגם לעמותת אלע"ד, ולא נענתה.

אריה אלדד: ורק משלא הצליחה למכור לשום גורם ממלכתי, סיכמה, בסופו של דבר, על חוזה מכירה עם חברה בשם מג'לס אל-אסכאן, או ה- HOUSING COUNCIL– בשם אנגלי של אותה חברה.

אריה אלדד: למיטב ידיעתנו, הדיווח של האוניברסיטה לגבי פנייה לעמותת אלע"ד אינו מדויק.

אריה אלדד: ויהודי בעל קרקעות באותו אזור, שפנה וביקש לרכוש את האדמות האלה, לא נענה, למרות שיש לו נכסים צמודים לאותן אדמות והוא רצה להרחיבם.

אריה אלדד: שוב, ככל שאני יודע ממקומות אחרים בירושלים, אותה חברה – מג'לס אל-אסכאן, או ה- HOUSING COUNCIL – ממומנת באופן חלקי, יותר או פחות, בפרויקטים שונים, גם על-ידי קרן סעודית שהוצאה מחוץ לחוק במדינת ישראל בצו של שר הביטחון.

אריה אלדד: לכן, השאלות העולות מהפרשה הזאת רבות, והולכות לכיוונים שונים: האם האוניברסיטה, גם כשהיא רוצה למכור אדמות של תורם, אינה צריכה לעמוד בכוונותיו המקוריות של התורם, או שהיא רשאית לעשות בירושות ובנכסים כראות עיניה?

אריה אלדד: האם לא ראוי שכסף או רכוש שנתרם לאוניברסיטה לצורך מסוים, לא יהפוך להיות משהו שייעודו הפוך לחלוטין?

אריה אלדד: כלומר, במקום מעונות לסטודנטים לאוניברסיטה העברית, הוא הופך להיות שטח לשיכון ערבים בירושלים?

אריה אלדד: האם האוניברסיטה פנתה לגורמים ממלכתיים כדי לברר האם הגוף שאיתו היא חותמת הסכם, הוא גוף שפעילותו מותרת?

אריה אלדד: והאם המימון לא בא מצידו של גוף שפעילותו אסורה?

אריה אלדד: ראוי שגם הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור תאמר את דברה האם הם התערבו, והאם הם עסקו בפרשה הזאת.

אריה אלדד: והאם יש יכולת להשיב את הגלגל ולבטל את העסקה אם היא נעשתה עם גורמים שאינם מאושרים, או אסורים לפעולה במדינת ישראל.

אלכס מילר: אוקיי.

אלכס מילר: מי התורם של השטח הזה?

אריה אלדד: דוקטור נחום הוניג.

אריה אלדד: הוא נפטר.

אלכס מילר: אתה יצרת קשר עם המשפחה?

אריה אלדד: מר אריה קינג, ראש הקרן לגאולת אדמות הלאום, היה בקשר עם חלק מהתורמים – עם מר צבי שטמפפר.

אלכס מילר: אין לנו פתק בסגנון האולפנה שמשנה את המציאות?

אריה יצחק קינג: אני יכול לומר שיש - - -

יהודית גידלי: סליחה, מי הדובר?

אריה יצחק קינג: אריה קינג.

יהודית גידלי: מה תפקידך?

אריה יצחק קינג: אני עוקב משנת 2002 אחרי הנכסים של האוניברסיטה העברית מטעם השותף שלהם, שחבר הכנסת אלדד הזכיר קודם את שמו, מאיר עזרי, שהוא שותף שביקש לרכוש חלקים וסורב על-ידי האוניברסיטה.

אריה יצחק קינג: ואני פה גם בשם עמותה שבשנת 2003 או 2004 נפגשתי מטעמה עם החברה לניהול נכסי האוניברסיטה העברית, וביקשנו לקדם עסקה מולנו.

אריה יצחק קינג: הדבר הבא ששמענו זה שהיה מכרז שנמכר למרבה במחיר, שזה היה 11,000$.

אריה יצחק קינג: לגבי שאלתך בעניין המשפחה: יש פה נציג של המשפחה.

אריה יצחק קינג: אני לא רוצה לכפות עליו - - -

אלכס מילר: השאלה היא האם בעת מסירת תרומה של שטח כזה או אחר לאוניברסיטה, קיימת הערה בנושא מכירת השטח על-ידי התורמים?

אריה יצחק קינג: זו שאלה טובה שלאוניברסיטה בטוח יש תשובה עליה.

אריה יצחק קינג: אנחנו יודעים מה היו כוונות התורם.

אריה יצחק קינג: הוא היה ציוני גדול, שקנה הרבה אדמות מתוך מניעים אידיאולוגיים, ציוניים – לרכוש קרקעות בארץ ישראל.

אריה יצחק קינג: ואת המסמך הזה, שאולי שם כתוב, ב"רחל בתך הקטנה", מה מותר ומה אסור, אני לא ראיתי, עדיין.

אריה יצחק קינג: כך שקשה לי לומר אם היו סייגים כאלה.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: האוניברסיטה העברית – היו כאן סוגיות מאד - - -

נסים זאב: יש לי שאלה: האם בית-המשפט אישר את המכירה?

נסים זאב: לא היה צריך את בית-המשפט בכדי לאשר מכירה כזאת?

נסים זאב: זה כמו הקדש.

אלכס מילר: אם מישהו מגיש עתירה לבית-המשפט, אז בית-המשפט דן.

אלכס מילר: אם לא הגישו עתירה לבית-המשפט לביטול העסקה - - -

נסים זאב: הגישו.

אלכס מילר: מי הגיש?

נסים זאב: - - - על כבודו: בדרך כלל בהקדש, למשל – בהקדש ציבורי, לא בהקדש דתי רגיל – צריך את אישור בית-המשפט.

נסים זאב: ואם האיש שתרם פה, תרם את זה כהקדש ציבורי מבחינת - - -

אלכס מילר: אנחנו לא יודעים.

אלכס מילר: - - -

נסים זאב: אני אומר שצריך פה עורך-דין שמתמצא בחוזה, וצריך לראות את שטר ההקדש.

נסים זאב: הוא הגיש את זה לאוניברסיטה.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: זו השאלה שלי לאוניברסיטה העברית: האם אנחנו - - -, אם האוניברסיטה העברית מחזיקה באותו שטר תרומה של השטח שנמכר על-ידי האוניברסיטה, אם יש סייגים או שמופיעה שם סוגיית המכירה של שטח שנתרם.

אלכס מילר: כרגע, אנחנו לא נכנסים להיבט למי נמכר, אם בכלל.

אלכס מילר: נושא המכירה הוא חלק מעניין התרומה.

אלכס מילר: האם האוניברסיטה יכולה, לפי אותו השטר, להרוויח, או להפוך את הנכס שנתרם לנכס כלכלי ולמכור אותו.

אלכס מילר: זה דבר ראשון.

אלכס מילר: דבר שני, בכל אותן הסוגיות שעלו על-ידי חבר הכנסת אריה אלדד, האם נעשו הבדיקות של האוניברסיטה לאותן הסוגיות – השטח נמכר לגוף שאינו ישראלי.

אלכס מילר: גוף שלא ברור מה מטרותיו לרכישת השטח.

אלכס מילר: וגם מה נעשה עד עכשיו עם השטח.

אלכס מילר: מתי השטח נמכר?

אלכס מילר: באיזו שנה?

פפי יקירביץ: בשנת 2004, אדוני.

אריה אלדד: בשנת 2004 היה ההסכם, אבל היו הצעות לקנייה עוד לפני כן שהתעלמו מהן, במחירים גבוהים יותר ממה שבסוף קיבלו מהקונה הערבי.

אלכס מילר: אני מציע שהגופים שאחראים על עניין מכירת נכסים ציבוריים: אם זה החשב – מי אחראי על זה?

אלכס מילר: החשב?

אלכס מילר: מתי נכנס חוק חובת המכרזים?

אלכס מילר: יש איזשהו מנגנון של מכירה של גופים - - -

פפי יקירביץ: אולי אני אשיב, אדוני, ואז התמונה תהיה יותר ברורה, ואני חושבת - - - יותר מדויקת.

אלכס מילר: משרד המשפטים כאן?

אריה אלדד: ביקשנו שהרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור - - -

מאיה לדרמן: הרשות לאיסור הלבנת הון ומניעת טרור.

אלכס מילר: איך זה קשור להלבנת הון?

מאיה לדרמן: הרשות לאיסור הלבנת הון ומניעת טרור.

אריה אלדד: ממשרד המשפטים.

אלכס מילר: איך אתם קשורים - - -

אריה אלדד: אם הנכס נמכר לארגון טרור.

יהודית גידלי: - - -

אלכס מילר: אם אתם לא קשורים, אז למה משרד המשפטים לא כאן?

אלכס מילר: מי קשור שצריך להיות כאן?

אריה יצחק קינג: הם קשורים.

אריה יצחק קינג: הם גוף במשרד המשפטים, והקרן שמממנת את החברה זו קרן שהוצאה בשנת 2008 מחוץ לחוק על-ידי שר הביטחון – הקרן הסעודית.

יהודית גידלי: אתם אומרים שבשנת 2004 זה נקנה.

אריה יצחק קינג: זה לא משנה.

אריה יצחק קינג: חוק הלבנת הון מאפשר לבטל עסקאות שבוצעו מכספים אסורים גם בדיעבד.

אלכס מילר: אוקיי.

אלכס מילר: בבקשה, האוניברסיטה העברית.

פפי יקירביץ: אני חושבת, לצערי, שהיו פה הרבה מאד דברים לא מדויקים, ואני מבקשת להעמיד את הדברים על דיוקם.

אלכס מילר: נשמח להבהרות.

פפי יקירביץ: מדובר בנכס, כמו שאמר חבר הכנסת אלדד, שנתרם לאוניברסיטה על-ידי מר נחום הוניג בשנת 1967, כאשר הוא ביקש להקים במקום מעון לסטודנטים.

פפי יקירביץ: הנכס הזה נמצא בבית-חנינא, שכונה ערבית.

פפי יקירביץ: לא ניתן היה ליישם את כוונת התורם ולהקים במקום מעון לסטודנטים.

אלכס מילר: וזה נאמר לו?

פפי יקירביץ: זה נאמר – התורם נפטר.

פפי יקירביץ: אנחנו היינו בקשר עם נציג המשפחה, מר אלי הוניג.

נסים זאב: מתי נפטר התורם?

פפי יקירביץ: אני לא זוכרת מתי נפטר התורם.

נסים זאב: לפני 20 שנה?

פפי יקירביץ: בכל מקרה, לא היה ניתן להקים – אולי אני אסיים, ואז אני אענה על שאלות.

אריה אלדד: סליחה, אינני מבין למה – אין סטודנטים ערבים באוניברסיטה העברית?

אריה אלדד: נניח שיש חשש לביטחונם של יהודים שלא יוכלו להתגורר בבית-חנינא, האם אין סטודנטים ערבים שיוכלו ליהנות מהנכס?

פפי יקירביץ: האוניברסיטה לא מקימה מעונות לסטודנטים ערבים או לסטודנטים יהודים או לסטודנטים סינים.

פפי יקירביץ: האוניברסיטה מקימה - - -

אריה אלדד: למה אי-אפשר היה להקים שם מעונות?

אריה אלדד: מה הסיבה?

פפי יקירביץ: האוניברסיטה מקימה מעונות שניתנים לאכלוס על-ידי ציבור הסטודנטים, כלל הסטודנטים.

אלכס מילר: משנת 1967 החזיקו בשטח - - -

פפי יקירביץ: לא ניתן היה להקים במקום הזה מעונות לסטודנטים.

פפי יקירביץ: מה שהאוניברסיטה עשתה, באישור המשפחה – כפי שקורה לעיתים שנתרמת תרומה למטרה שאיננה ישימה – אנחנו ביקשנו למכור את הקרקע, ואת התמורה שקיבלנו עבור הקרקע – אני קופצת לרגע לסוף – השקענו בבניית מעונות לסטודנטים בהר-הצופים ובהנצחת שמו של התורם, וזה נעשה באישור נציג משפחת התורם.

פפי יקירביץ: זה דבר ראשון מבחינת התרומה.

פפי יקירביץ: כאשר לא ניתן ליישם את התרומה, מיישמים אותה באופן הקרוב וההגיוני ביותר.

פפי יקירביץ: זה לגבי מטרת התרומה.

פפי יקירביץ: במהלך תקופת האינתיפאדה היו פלישות לשטח, ואי-אפשר היה להגיע לשטח.

פפי יקירביץ: פלשו לשם גורמים, והיה חשש שהאפוטרופוס הכללי יודיע לנו שבשל הפלישות יש חשש שאנחנו נאבד את השטח.

פפי יקירביץ: לא ניתן לגשת.

אריה אלדד: האם הגשתם תביעות נגד הפולשים?

פפי יקירביץ: לא, לא הגשנו תביעות נגד הפולשים.

אריה אלדד: למה?

פפי יקירביץ: כי אף-אחד לא יכול היה לגשת לאותו שטח, ולא היה לנו עניין לנהל תביעות במקום שלא ניתן לגשת אליו.

נסים זאב: הכול מופקר.

אריה אלדד: אבל אם אתם יודעים שמישהו פלש לנכסיכם, למה שלא תגישו תביעה?

אריה אלדד: אתם הולכים לתחנת משטרה, אתם לא צריכים להגיע לשטח.

פפי יקירביץ: המשטרה לא נכנסת לבית-חנינא ואוכפת - - -

אריה אלדד: זה את אומרת מבחינת תוצאה.

אריה אלדד: אם את רואה אדם רוצח, את תגידי: המשטרה, ממילא, לא תמצא את הרוצח.

אריה אלדד: למה האוניברסיטה לא הגישה תביעה נגד הפלישות?

פפי יקירביץ: לְמָה התביעה נגד הפולשים היתה מוביל אותנו, כשאף-אחד לא מוכן להיכנס לשם?

פפי יקירביץ: זה שטח שהאוניברסיטה - - -

אריה אלדד: פגעו בנכסיכם.

אריה אלדד: אתם לא נאמנים על הנכסים אם אתם לא תובעים.

אריה אלדד: מישהו פלש לנכס שלכם.

פפי יקירביץ: תביעות מהסוג הזה, כאשר אתה לא יכול לנהל אותן – אי-אפשר להעמיד שם שומרים ולמנוע בלב שכונה ערבית, בבית-חנינא, פלישה של אנשים לשטח.

פפי יקירביץ: האוניברסיטה החליטה למכור את הנכס הזה.

פפי יקירביץ: לפני שהיא החליטה למכור אותו, היא פנתה.

פפי יקירביץ: יש פה מכתבים משנת 2000: משרד ראש הממשלה, משרד החוץ, מינהל מקרקעי ישראל, עיריית ירושלים, הקרן הקיימת לישראל.

פפי יקירביץ: האוניברסיטה כותבת שמתוך ראיית צרכי העיר והמדינה, היא מבקשת מהמוסדות האלו לסייע לה ברכישת השטח.

פפי יקירביץ: האוניברסיטה נפגשה עם מינהל מקרקעי ישראל.

פפי יקירביץ: היא קיבלה תשובות מכל אותם המשרדים שהם לא מעוניינים בקרקע.

פפי יקירביץ: מינהל מקרקעי ישראל הגיב שלא ניתן להקים ישוב בלב שכונה ערבית, ולכן אין להם עניין בקרקע.

נסים זאב: היה אפשר לעשות איזושהי עסקה, אפילו בין קבלנים ערבים, אפילו לצרכי בנייה ערבית.

נסים זאב: אבל התמורה שהייתם מקבלים עבור הבנייה היתה כפולה ומכופלת.

נסים זאב: מה זה 1,100,000$?

פפי יקירביץ: מאיפה אדוני יודע את זה?

נסים זאב: אין לי ספק.

נסים זאב: היום שטח - - -

פפי יקירביץ: מכרנו את הנכס לפי הערכת שמאי.

פפי יקירביץ: לא הפסדנו כסף.

פפי יקירביץ: יש שתי הערכות שמאי.

פפי יקירביץ: אנחנו קיבלנו - - -

נסים זאב: את יודעת כמה עולה דירה בבית-חנינא?

נסים זאב: אני יודע.

פפי יקירביץ: לא, אני לא יודעת.

פפי יקירביץ: אני יודעת שהאוניברסיטה פועלת על-פי הערכות שמאי.

פפי יקירביץ: על-פי הערכת שמאי האוניברסיטה מכרה את הנכס.

נסים זאב: אני חושב שהיה עדיף לתת את זה בחינם.

פפי יקירביץ: אני רוצה לסיים, בבקשה.

פפי יקירביץ: האוניברסיטה פנתה לכל אותם הגופים, ואף-אחד מהגופים האלה לא אמר: אתם צודקים, יש פה עניין לאומי, אנחנו רוצים לרכוש את הנכס הזה.

פפי יקירביץ: אנחנו רוצים לקחת על עצמנו את מכירת הנכס.

פפי יקירביץ: אנחנו הצענו אפילו עסקת חליפין: יש משפחות ערביות שיושבות בין בנייני הסטודנטים בגבעה הצרפתית, וזה מפריע להתפתחות המעונות.

פפי יקירביץ: ביקשנו לעשות חילופי קרקע.

אלכס מילר: ואז באה החברה הזאת שכתובה כאן בחוזה - - -

פפי יקירביץ: רגע, לא, לא.

ענת טל: היה מכרז.

פפי יקירביץ: דבר נוסף:

פפי יקירביץ: היתה פגישה עם עמותת אלע"ד שהתקיימה בשנת 2004 עם מר אריה קינג, והוא נעלם.

פפי יקירביץ: הוא בא, שמע ונעלם.

פפי יקירביץ: הוא לא הביע שום עניין לרכוש את הקרקע.

פפי יקירביץ: בסופו של דבר, האוניברסיטה, בצר לה, ומתוך מחויבות לממש את כוונת התורם, הוציאה את הנכס למכירה במכרז.

פפי יקירביץ: זוכרים?

פפי יקירביץ: חוק המכרזים?

פפי יקירביץ: גם בוועדה הזאת היו התקנות האלו.

פפי יקירביץ: אנחנו מחויבים לצאת למכרז, ויצאנו למכרז.

פפי יקירביץ: הנכס נמכר למרבה במחיר.

פפי יקירביץ: אני רוצה להגיע לקונה: נכון.

פפי יקירביץ: למי מכרנו את הנכס, אדוני?

פפי יקירביץ: את הנכס לא מכרנו לארגון עוין.

פפי יקירביץ: מכרנו לחברה.

פפי יקירביץ: זו תעודת הרישום של החברה.

פפי יקירביץ: יש פה את סמל מדינת ישראל.

פפי יקירביץ: פקודת החברות.

פפי יקירביץ: תעודת רישום שנתן לה רשם החברות.

פפי יקירביץ: אני רוצה להגיד דבר נוסף, אדוני: לרשם החברות יש זכות לא לרשום חברה אם היא מנוגדת לחוק.

פפי יקירביץ: זו לא אחריות שלי לבדוק חברה שרשם החברות נותן לה הכשר.

פפי יקירביץ: זו אחריות של רשם החברות.

פפי יקירביץ: אז אם יש למישהו טענות שהחברה הזאת פועלת בניגוד לחוק, אנא, פנו לרשם החברות שיפסול את החברה.

פפי יקירביץ: אנחנו מכרנו את הקרקע לחברה ישראלית.

פפי יקירביץ: מכרנו אותה למרבה במחיר, ועם התמורה של 1,100,000$ הקמנו מעונות.

נסים זאב: מתי בוצעה המכירה?

פפי יקירביץ: בשנת 2004.

אלכס מילר: ומה יש עכשיו בשטח?

אלכס מילר: אתם יודעים?

פפי יקירביץ: הוא נמכר.

אריה אלדד: שאלת הבהרה, אם יורשה: האם זה נכון שבשנת 2004 נפגשתם עם מר עזרי, וקיבלתם הצעה לרכישה שהיתה גבוהה ממה שהציעה לכם מג'לס אל-אסכאן?

אריה אלדד: והאם זה נכון שמר ישראל עמיחי, מנהל החברה לניהול נכסי האוניברסיטה ומר אורון מהחברה הזאת, כאשר הבינו שמר אריה קינג מייצג את משפחת מוסקוביץ', סרבו למכור לו את השטח כי אמרו שזה יקלקל את היחסים עם השכנים הערבים?

פפי יקירביץ: לא נכון.

פפי יקירביץ: לא נכון בעליל.

פפי יקירביץ: מה שעניין אותנו זה לקבל את התמורה המרבית עבור השטח.

פפי יקירביץ: אם מישהו היה מציע לנו סכום יותר גבוה, היינו מוכרים את זה בשתי ידיים.

פפי יקירביץ: זה מה שעניין אותנו.

פפי יקירביץ: לא עשינו חשבון מי מקלקל את היחסים עם מי.

פפי יקירביץ: ממש לא נכון.

פפי יקירביץ: היו ספקולנטים שרצו לרכוש - - -

נסים זאב: זו החברה היחידה שנתנה את הצעת המחיר?

נסים זאב: לא הגבוהה, בכלל.

פפי יקירביץ: היו כמה הצעות ברבע מחיר, - -

נסים זאב: מי נתן?

פפי יקירביץ: - - שלפי הבנתנו היו ספקולנטים שרצו לקנות את השטח בגרושים, על-מנת למכור אחר-כך למשפחות ערביות ולעשות כסף.

פפי יקירביץ: החברה הזו נתנה את ההצעה הגבוהה ביותר.

פפי יקירביץ: היו הצעות בסגנון: לא נשלם לכם עכשיו.

פפי יקירביץ: אנחנו נקנה את הנכס, ונשלם אחרי - - -

אלכס מילר: מר קינג, יש לך הצעה בכתב שהוגשה - - -

אריה יצחק קינג: נפגשתי עם מר ישראל עמיחי ברחוב אהליאב ועם מר ליאור אורון, ובצורה חד-משמעית הם אמרו לי: זה לא ייפגע ביחסים עם השכנים, אלא זה ייפגע בתרומות, ביחסי הציבור.

אריה יצחק קינג: הקשר שלנו, האוניברסיטה, עם המתנחלים ואנשי הימין.

אריה יצחק קינג: באתי עם ההצעה - - -

אלכס מילר: מר קינג, יש מכרז.

אלכס מילר: הגשת - - -

אריה יצחק קינג: לא.

אריה יצחק קינג: אנחנו ניגשנו אליהם בהסתמך על מידע שהגיע לנו, על המכתבים האלה שנשלחו לכל מיני גופי ממשלה, בלי קשר למכרז.

אריה יצחק קינג: כשאני נפגשתי איתם – ההצעה פה – חשוב להבין: למדינה הם הציעו את זה ב-100,000$.

אריה יצחק קינג: אני החלטתי שאני אתן להם הצעה טובה, לי.

אריה יצחק קינג: אנחנו דיברנו על 30,000.

אריה יצחק קינג: זה נכון.

אריה יצחק קינג: לא הצענו את זה למכרז, כי כשהיה מכרז לא היינו ערים שהמכרז יצא.

אריה יצחק קינג: המכרז הזה בוצע, כנראה, על-פי החוקים והתנאים.

אריה יצחק קינג: אנחנו לא ידענו עליו.

ענת טל: הודיעו לכם שהיה מכרז.

פפי יקירביץ: יש מכתב שהודיע לכם שהיה מכרז ושתגישו הצעה.

אריה יצחק קינג: אז תראו את המכתב, מי קיבל את המכתב הזה.

אריה יצחק קינג: מאיר עזרי - - -

ענת טל: מר שמואל מוריה.

אריה יצחק קינג: מר שמואל מוריה לא קשור אליי.

אריה יצחק קינג: זו לא עמותת אלע"ד, עם כל הכבוד.

ענת טל: מר מאיר עזרי הוא - - -

אריה יצחק קינג: מאיר עזרי, יפה.

אריה יצחק קינג: כשמר עזרי קיבל מכם את המכתב, כי הוא היה שותף שלכם, הוא הציע – ויש לי את התשובה מהגברת מרים היינבורן – והוא ביקש לרכוש את החלק היחסי איפה שאתם שותפים איתו, ואתם סירבתם.

אריה יצחק קינג: אמרתם: תקנה הכול או כלום.

ענת טל: אמרו לו: תגיש מכרז.

אלכס מילר: צריך להבין: אתה לא בבית-המשפט.

אלכס מילר: אם היתה כוונת זדון לפגוע, אם היית אומר לי: שמע, ניגשנו למכרז, זו ההצעה.

אלכס מילר: אנחנו הצענו אל"ף, ובסופו של דבר קיבלו בי"ת, פחות ממה שהצענו – אז הייתי יכול איכשהו לעזור.

אלכס מילר: גם אין יותר מדי דברים שאנחנו יכולים לעשות.

אלכס מילר: מה שאני יכול להציע: אם יש עכשיו עובדות חדשות על החברה הזאת, של שיתופי פעולה עם ארגונים שנפסלו אחרי שנעשתה המכירה, אז יכול להיות שבית-המשפט, בהתחשב בסוגיה הזאת, יכול להתערב ולבטל את העסקה.

אריה אלדד: לא רק בית-המשפט.

אריה אלדד: הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור יכולה לעשות פעולה.

אלכס מילר: תיכף, אני אגיע.

אלכס מילר: אבל אנחנו צריכים בדיקה וזה מה שאני מבקש, אם זה מקובל עליך, חבר הכנסת אריה אלדד, כי אתה הגשת את הדיון.

אלכס מילר: האם מקובל עליך שנבקש מרשויות אכיפת החוק – משרד המשפטים, רשות החברות וכל מי שאחראי – על המידע החדש שאתם מציגים כאן שמשנת 2008 שר הביטחון מוציא מחוץ לחוק גוף, שלפי דבריכם, נמצא כחלק מהחברה הזו.

אריה אלדד: ואם מבקר הפנים של האוניברסיטה העברית בדק את הפרשה, אם אפשר לקבל את הדו"ח?

פפי יקירביץ: המבקר בודק כשמוגשת תלונה.

פפי יקירביץ: מאחר ולא הוגשה שום תלונה למבקר, אתה מוזמן להגיש - - -

אריה יצחק קינג: חבר הכנסת מילר, נדרש להבין כמה נתונים שהוצגו למשפחה היו מוטעים.

אריה יצחק קינג: אנחנו מקדמים שם היום תכניות בנייה.

אריה יצחק קינג: יש שם יהודי שכבר קיבל היתר בנייה.

אריה יצחק קינג: כלומר, האוניברסיטה נתנה מצג שווא למשפחה.

אריה יצחק קינג: זה שאי-אפשר, השאלה היא מי אתה.

אלכס מילר: מר קינג, ועדת החינוך, התרבות והספורט זה לא בית-משפט.

אלכס מילר: היא לא יכולה לפסוק כאן על זה שהמכירה היתה כשרה או לא כשרה.

אלכס מילר: זה לא תפקיד ועדת החינוך, התרבות והספורט, ולא של שום ועדה בכנסת.

אריה אלדד: ההערה הזאת אינה ביחס למכירה, אלא ביחס להצהרה שאי-אפשר היה לבנות שם.

אלכס מילר: אבל יש גופים שיכולים לבדוק את הכשירות של - - -.

אלכס מילר: אתה צריך להגיש עתירה לבית-המשפט, ובית-המשפט - - -

אריה אלדד: אני לא מדבר על כשרות המכירה, כרגע, אלא על ההצהרה של האוניברסיטה שכיוון שאי-אפשר היה לבנות בשטח משהו על-פי כוונתו של התורם, הם החליטו למכור.

אריה אלדד: בפועל, אנחנו יודעים שיש שם בנייה.

אריה אלדד: גם בנייה של יהודים.

אריה יצחק קינג: אפשר לבנות.

יהודית גידלי: - - - מעונות?

אריה יצחק קינג: מגורים.

יהודית גידלי: מגורים זה משהו אחר.

יהודית גידלי: זה גם - - -

אריה יצחק קינג: מה ההבדל?

אריה יצחק קינג: מה ההבדל בין מגורים?

אריה יצחק קינג: בנייה זו בנייה.

אריה יצחק קינג: אבל אני חושב שוועדת החינוך, התרבות והספורט, כמו - - -, יש לכם - - -

אריה אלדד: - - - שאי-אפשר לבנות שם מעונות, טעונה הוכחה.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע את הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור.

מאיה לדרמן: רציתי להבהיר: הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור היא יחידת מודיעין פיננסית.

מאיה לדרמן: אנחנו לא רשות אכיפה.

מאיה לדרמן: אין לנו סמכויות אכיפה מכוח אף-אחד מהחוקים שעוסקים במימון טרור: לא הפקודה למניעת טרור; לא תקנות ההגנה.

מאיה לדרמן: הרשות מקבלת דיווחים מגופים פיננסיים לגבי פעולות חשודות שקשורות להלבנת הון או למימון טרור.

מאיה לדרמן: במידה ויש לנו חשד להלבנת הון או למימון טרור, אנחנו מעבירים את המידע לרשויות האכיפה: למשטרה, לשב"כ או לרשות מקבילה לנו בחו"ל, כדי שהם יחקרו.

מאיה לדרמן: זאת אומרת, כל מידע שקיבלנו, אם קיבלנו, לגבי הגופים הרלוונטיים, זה לא מידע שאנחנו חוקרים אותו.

מאיה לדרמן: אנחנו לא יכולים לעצור פעולות; אנחנו לא יכולים להגיש כתבי אישום.

מאיה לדרמן: אז רק להבהיר את זה מבחינת היכולת שלנו במקרה הזה, ובכלל במקרים אחרים, לעשות פעולות אכיפה.

אריה אלדד: תני לי להבין: אם, נניח, היפותטית, היה מסתבר שמאחורי העסקה הזאת עומדת קרן סעודית שהיא קרן אסורה – קרן שהיא בבחינת גוף שפעילותו בישראל אסורה – מה הייתם עושים עם מידע כזה?

מאיה לדרמן: קודם-כל, מידע כזה, מידע שהוא גלוי, אנחנו לא עושים איתו כלום.

מאיה לדרמן: כי אנחנו אמונים על קבלת מידע מגופים מדווחים על-פי חוק איסור הלבנת הון.

מאיה לדרמן: על-פי החוק, גופים פיננסיים שזה בנקים, חברות ביטוח, חברי בורסה, מנהלי תיקים, בנק הדואר, נותני שירותי מטבע – מחויבים בהעברת דיווחים לרשות.

מאיה לדרמן: דיווחים רגילים או בלתי רגילים, לגבי פעולות שהם חושדים שקשורות להלבנת הון או למימון טרור.

מאיה לדרמן: אנחנו לא אוספים את המידע הזה באופן יזום.

מאיה לדרמן: אנחנו מקבלים את זה במידה ועל סמך אותם דיווחים ומקורות נוספים שאנחנו משתמשים בהם, מתעורר אצלנו חשד להלבנת הון או למימון טרור, אנחנו מעבירים את המידע הזה למשטרה או לשב"כ להמשך חקירה.

מאיה לדרמן: אלה גם הגופים שעל-סמך חקיקת הטרור במדינת ישראל, אמונים על אכיפת החוקים האלה: המשטרה ושר הביטחון.

מאיה לדרמן: הם אלה שיכולים להוציא צווי החרמה, לבטל הסכמים, לקבל כספים, לתפוס אותם, או לחלט אותם.

אריה אלדד: ואם, למשל, אתם יודעים שחברת "מג'לס אל-אסכאן" קנתה מהאוניברסיטה שטח, והחברה הזאת ממומנת בחלקה על-ידי הקרן הסעודית לעזרה לעם הפלשתיני, שהיא קרן ששר הביטחון אסר על פעילותה במדינת ישראל.

אריה אלדד: מה את יכולה לעשות עם מידע כזה?

מאיה לדרמן: אני יכולה להעביר אותו להמשך חקירה.

מאיה לדרמן: אנחנו לא אמונים על אכיפה.

יהודית גידלי: למי?

יהודית גידלי: למי את מעבירה לחקירה?

אלכס מילר: זה רשות החברות.

נסים זאב: זה לא קשור להלבנת הון.

אריה אלדד: לא, זה קשור למלחמה בטרור.

נסים זאב: מלחמה בטרור זה לא הלבנת הון.

אריה אלדד: זה אותו גוף.

נסים זאב: היא אומרת לך שלא.

מאיה לדרמן: אין לנו סמכויות חקירה ואכיפה.

מאיה לדרמן: שיהיה ברור.

יהודית גידלי: אז למי את - - -?

נסים זאב: להעביר את זה למשטרה.

נסים זאב: אם זה טרור, זו המשטרה.

מאיה לדרמן: ברגע שאנחנו מקבלים מידע, אנחנו מעבירים אותו למשטרה או לשב"כ, לחקירה.

אריה אלדד: אם אני מעביר לך שלושה מסמכים: אחת, מסמך רכישה של חברה בשם "מג'לס אל-אסכאן" מהאוניברסיטה העברית.

אריה אלדד: שתיים, מסמך שאומר שמקורותיה הכספיים של חברת "מג'לס אל-אסכאן" הם: אחד, שניים, שלושה, ארבעה, וביניהם הקרן הסעודית לעזרה לעם הפלשתיני.

אריה אלדד: שלוש, מסמך של שר הביטחון שמוציא את החברה הזאת מחוץ לחוק.

אריה אלדד: מה את עושה עם שלושת המסמכים הללו?

אריה אלדד: מה הנגזרת לפעולות שלך כגוף שמופקד על המלחמה הכלכלית בטרור?

אריה אלדד: מה את עושה עם שלושת המסמכים הללו?

מאיה לדרמן: אנחנו יחידת מודיעין.

מאיה לדרמן: אנחנו אוספים מודיעין.

אריה אלדד: הנה, קיבלת ממני מודיעין.

אריה אלדד: אני אתן לך את המסמכים.

מאיה לדרמן: אז אנחנו מעבירים את זה לרשויות שמוסמכות לחקור את זה.

מאיה לדרמן: לרשות אין סמכות חקירה.

אריה אלדד: ואם אני אתן לך, לאיזו רשות את תעבירי?

אריה אלדד: אם אני נותן לך שלושה מסמכים כאלה?

מאיה לדרמן: למשטרה ולשב"כ.

מאיה לדרמן: הם מוסמכים על חקירת עבירות הלבנת הון ומימון טרור.

מאיה לדרמן: אנחנו לא מוסמכים - - -

אלכס מילר: אבל זה גם מה שחבר הכנסת אלדד יכול לעשות לבד.

אלכס מילר: למה הוא צריך אתכם בשביל זה.

מאיה לדרמן: קודם-כל, נכון.

מאיה לדרמן: אפשר להעביר את המידע הזה למשטרה, לשר הביטחון ולגופים המוסמכים.

אריה אלדד: חשבתי שבשביל זה הקימו רשות.

מאיה לדרמן: לא.

מאיה לדרמן: הרשות זו יחידת מודיעין.

מאיה לדרמן: על-פי חוק היא הוסמכה לנהל מאגר מידע.

אלכס מילר: הם לא עלו על הסוגיה הזאת, ואתה עלית.

מאיה לדרמן: במידה והתקבלו דיווחים לגבי הגופים האלה – ואני לא יכולה להגיד אם התקבלו או לא התקבלו בגלל שזה מידע חסוי ואני כפופה למגבלות סודיות.

מאיה לדרמן: אבל כל מידע שאנחנו מקבלים על גופים שעוסקים בטרור או על גופים אחרים, אנחנו מעבירים להמשך חקירה.

מאיה לדרמן: אנחנו לא רשות שמוסמכת לחקור.

אלכס מילר: הבנו, תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אין לי מה להלין על האוניברסיטה העברית.

נסים זאב: איך שאני רואה את המסמכים, הם פעלו על-פי חוק.

נסים זאב: הטיפשות והמחדל של אותם הגופים: כשאני רואה שמכתב מופנה למשרד ראש הממשלה, למשרד החוץ, למינהל מקרקעי ישראל, הקרן הקיימת לישראל, משרד הבינוי והשיכון, ואף-אחד אפילו לא טורח לענות, וכל אחד מתנער מאחריות כאילו שהצד השני יחפש את הפיתרון.

נסים זאב: וזה מה שקורה כשאנחנו נוהגים ברשלנות, אז למה אתה מצפה?

נסים זאב: למה יש 5,000 בניות לא חוקיות רק בירושלים?

נסים זאב: מאיפה זה נובע?

נסים זאב: מתוך מחדל של הרשויות שאומרות: אין לנו מה לעשות.

נסים זאב: אז תעשו אתם מה שאתם מבינים.

נסים זאב: ולמעשה, האוניברסיטה הגיעה לאיזה רגע שאמרה: אנחנו נעשה מה שאנחנו מבינים.

נסים זאב: לא אכפת לנו.

נסים זאב: רוצים את הפרוטות האלה.

נסים זאב: רוצים את נזיד העדשים, שגם זה לא.

נסים זאב: אבל אנחנו, בסופו של דבר, רוצים להיפטר מהקרקע הזו.

נסים זאב: אני חושב שיש פה גם מחדל נורא, כי אם האוניברסיטה היתה מוכרת את זה לקבלנים פרטיים, היא היתה מקבלת עשרת-מונים מהסכום שקיבלה עבור 100 הדונם.

אלכס מילר: חבר הכנסת נסים זאב, אנחנו לא - - -

נסים זאב: לא, אני אגיד לך למה זה קשור למדינה, כי המדינה, בסופו של דבר, מממנת - -

אלכס מילר: בסדר, שהמדינה תבדוק.

נסים זאב: - - את המעונות.

נסים זאב: המדינה צריכה לתמוך באותם הגופים.

אלכס מילר: כן.

סיגלית בודנהיימר בארי: אני סיגי בארי, מלשכת התכנון במשרד הפנים, מחוז ירושלים.

סיגלית בודנהיימר בארי: אני רוצה לדבר באופן כללי על הראייה התכנונית של נכסי האוניברסיטה בעיר, ולא על המכירה הזאת, הספציפית.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: למה מעניין אותנו התכנון הכללי של האוניברסיטה?

סיגלית בודנהיימר בארי: בגלל שעלו פה כל מיני נושאים: האם מעונות זה כמו מגורים, או לשווק את - - -

אלכס מילר: לא, אני צריך התייחסות ספציפית לנושא הזה.

אלכס מילר: יש לכם איזשהו משהו?

אלכס מילר: אני לא באתי לדבר כאן על התכנון של האוניברסיטה - - -.

אלכס מילר: היה שטח, - - -

סיגלית בודנהיימר בארי: אני חושבת שחשוב להדגיש שאם יש לאוניברסיטה נכסים, היא צריכה להשקיע אותם בחיזוק העיר ולהשתמש ביכולות שלה בתור גוף שהוא חלק - - -

אלכס מילר: אתם בדקתם את הסוגיה של המכירה הזאת?

סיגלית בודנהיימר בארי: לא, זה לא קשור אלינו.

סיגלית בודנהיימר בארי: אנחנו משרד הפנים, לשכת התכנון.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: אם אין לכם שום say להתערב בעניין הזה, אז מה?

אלכס מילר: כרגע אנחנו שואלים מאיפה הגיע הכסף, ואיך החברה הזאת רוכשת את השטח במדינת ישראל, כאשר החברה הזאת ממומנת על-ידי גופים שפסולים על-ידי שר הביטחון ונחשבים כגופים – של טרור?

אלכס מילר: איך - - -

נסים זאב: מחוץ לחוק, נאמר.

אלכס מילר: מחוץ לחוק.

אלכס מילר: זו כרגע הסוגיה.

אלכס מילר: אני נכנס איפה יהיו מעונות של האוניברסיטה העברית?

אלכס מילר: זה לא הדיון.

אלכס מילר: יש פה גוף, ניגש למכרז, והגוף מקבל תמיכה.

אלכס מילר: אני לא יודע איך רשם החברות נתן אישור לגוף הזה.

אלכס מילר: זו גם שאלה שצריך לבדוק.

אלכס מילר: אבל, בסופו של דבר, הגוף שמממן את החברה נמצא מחוץ לחוק, ואת הסוגיה הזאת צריך לבדוק: מה היו המטרות?

אלכס מילר: בשביל מה נרכש השטח?

אלכס מילר: – שטח בתוך מדינת ישראל – על-ידי גופים שהם - -

נסים זאב: עוינים.

אלכס מילר: - - עוינים.

אלכס מילר: זו, בסופו של דבר, תהיה הסוגיה.

אלכס מילר: אני לא נכנס, כרגע, למה הם מכרו את זה ליוסי ולא לצחי.

אלכס מילר: אנחנו לא מנגנון של - -

נסים זאב: המכרזים.

אלכס מילר: - - אישור המכרזים.

אלכס מילר: אבל אם יש פה סוגיה שעלתה עכשיו וצריך לבדוק אותה, אז הרשויות האחראיות על זה יבדקו.

אלכס מילר: אתה רצית להוסיף עוד משהו?

אריה יצחק קינג: הסיבה לזה שהם מכרו במחיר הזה היא: קודם-כל השמאויות האלו – אנחנו לא ראינו אף שמאות שמדברת על מחירים כל-כך מגוחכים, ואני מתעסק שם עשר שנים.

אריה יצחק קינג: המחירים שם הם קרוב לרבע מיליון דולר לדונם.

אריה יצחק קינג: כלומר, המחיר ששילמו לאוניברסיטה, שזה 1,100,000$, והיא צריכה על-פי החוזה שלה עם אותה חברה ערבית לשלם מיסים.

אריה יצחק קינג: אני עשיתי פרה-רולינג – בדיקה עם רשויות המס – המיסוי שהם ישלמו, הוא יותר ממה שהם קיבלו.

אריה יצחק קינג: כי יש היטלי השבחה, לבנות שם 480 יחידות דיור.

אריה יצחק קינג: העירייה לא תהיה פראיירית, ולא תוותר להם על ההשבחה הזאת.

אריה יצחק קינג: ואם, כמו שכתוב בחוזה, שכל אחד יישא את המיסים שלו, זה אומר שהאוניברסיטה תשלם למיסוי יותר ממה שהיא קיבלה מאותה חברה.

אריה יצחק קינג: כלומר, כשהם דיברו עם אותה משפחה בפעם הראשונה, ואמרה להם: שאי-אפשר לבנות ואי-אפשר לפנות – זה קשקוש.

אריה יצחק קינג: יש פה עורך-דין שמשנת 2004 רודף אחרי הערבים שפולשים שם לאדמות של הלקוחות שלו והוא מצליח לפנות אותם, וזה לא מקרה אחד ולא שני מקרים, והוא עורך-דין פרטי.

אריה יצחק קינג: אם הוא מסוגל לפנות את הערבים הפולשים, למה הגוף המפלצתי הזה שנקרא האוניברסיטה העברית לא יכול לפנות אותם?

אריה יצחק קינג: כי יש פה – אם אתה שואל אותי – מניע אידיאולוגי.

אריה יצחק קינג: לא התאים להם להיות קשורים לדבר כזה של התיישבות במזרח ירושלים.

אריה יצחק קינג: והם אמרו למר אליהו הוניג, אותו בן משפחה של מר הוניג – היחיד שנותר – שאי-אפשר.

אריה יצחק קינג: מה זה אי-אפשר?

אריה יצחק קינג: העירייה מגיעה לשם.

אריה יצחק קינג: המשטרה מגיעה לשם.

פפי יקירביץ: אנחנו נשלח סטודנטים בליווי משטרה.

פפי יקירביץ: הסטודנטים - - -

אריה יצחק קינג: זה מצג השווא הראשון.

אריה יצחק קינג: מצג השווא השני זה מה שהם אמרו לאותו איש משפחה שנותר בחיים, ודרך אגב, הוא עובד אוניברסיטה.

אריה יצחק קינג: בסופו של דבר, על שם אותו נחום הוניג ישנה גינה, כשהתחייבו לו שיהיו מעונות על שמו, ועל שם האבא שלו.

אלכס מילר: בסדר, יש משפחה.

אלכס מילר: שיגישו עתירה לבית-המשפט.

אריה יצחק קינג: נכון, אני חושב שזה מה שיהיה.

אריה יצחק קינג: אלא מה – ופה אולי אפשר לבקש מהוועדה – לבקש מהאוניברסיטה לחשוף את המסמכים האלו, כי האוניברסיטה - - -

אלכס מילר: למי?

אלכס מילר: על-סמך מה?

אריה יצחק קינג: את המסמך בין התורם לאוניברסיטה.

אלכס מילר: רבותיי, מי שיכול לבקש – אני חושב – זו משפחת התורם, מה הבעיה?

אריה יצחק קינג: המדינה נותנת כסף לאוניברסיטה במאות מיליונים.

אלכס מילר: מה זה קשור?

אריה יצחק קינג: זה קשור, כי אתה נותן לה – אם פה מאה מיליון, ופה היא מוותרת על מאה מיליון.

אריה יצחק קינג: תדרשו מהם תשובה.

אלכס מילר: אתה עשית כאן סלט שלם.

אלכס מילר: תקשיב, אם יש לך עניין לראות את המסמכים, יש דרכים חוקיות לעשות את זה: דרך המשפחה, שהיא תרמה את המגרש.

אלכס מילר: פונים בצורה מסודרת.

אלכס מילר: אני מאמין שלא תהיה שום בעיה לאוניברסיטה לתת את כל המסמכים.

אלכס מילר: אנחנו כאזרחים פרטיים – אני לא יכול לבוא - - -

אריה אלדד: אבל הוועדה יכולה.

אריה יצחק קינג: האוניברסיטה פעלה כשליחה.

אריה אלדד: כדי לדעת אם האוניברסיטה - - -

נסים זאב: הוועדה רשאית לפנות לשר המשפטים - - - משרד המשפטים, שיבדוק את הסוגיה הזו.

אלכס מילר: בסדר, אין בעיה.

אריה אלדד: אני אגיד לך למה אנחנו צריכים לבקש: אנחנו, בין השאר, עוסקים בוועדה הזאת גם בתקציבי האוניברסיטאות.

אריה אלדד: אם אנחנו נקבל רושם שאוניברסיטה שמקבלת תרומות, מועלת ברצונם של התורמים וגם לא ממצה את היכולות הכלכליות מהתרומות הללו, אז אולי תתייחס אחרת לבקשות תמיכה מצד המדינה.

אלכס מילר: רבותיי, אני מציע שאנחנו נעשה את מה שאנחנו תמיד עושים וניקח אחריות.

אלכס מילר: קודם-כל, לדעתי, מי שיכול לעשות את הבדיקה המקיפה ולהפנות את הסוגיה הזאת לגורמים המקצועיים בעניין אכיפת החוק זה מבקר המדינה.

אלכס מילר: אז אנחנו נפנה את הסוגיה הזאת לאור העובדות החדשות, שכביכול מציג לנו חבר הכנסת אריה אלדד.

אלכס מילר: אני מבקש להוסיף את המסמכים של ועדת החינוך לפנייה למבקר המדינה, בסוגיה של אותו גוף שציינת, כאשר נפסל על-ידי שר הביטחון, ולוקח שותפות בחברה שרכשה את השטח.

אלכס מילר: וכמובן, אני גם פונה לאוניברסיטה העברית: האם יש מסמכים?

אלכס מילר: אני לא חושב שאלה מסמכים סודיים.

אלכס מילר: חבל שאנחנו צריכים לשבת כאן ולבקש מכם מסמכים - - -

פפי יקירביץ: מישהו ביקש מסמכים ולא קיבל?

פפי יקירביץ: היתה איזושהי בקשה לקבל מסמכים?

אריה אלדד: אנחנו מבקשים עכשיו.

פפי יקירביץ: תגידו מה אתם מבקשים, ואנחנו נמציא את המסמכים.

פפי יקירביץ: אין שום בעיה.

פפי יקירביץ: ואנחנו נברך כל בדיקה של מבקר המדינה.

פפי יקירביץ: אנחנו נקדם בברכה בדיקה של מבקר המדינה.

אלכס מילר: אני מבקש מחבר הכנסת אריה אלדד, בשם ועדת החינוך, להיות בקשר עם האוניברסיטה העברית, בכל הסוגיות שאדוני חושב שכדאי שיהיו לחשיפתך.

אלכס מילר: תבדוק, ואני מציע שלאחר הבדיקה שתעשה גם אתה, אם תרצה לקיים דיון נוסף אז נקיים דיון נוסף.

אלכס מילר: בלי שום קשר, אנחנו מעבירים גם את הסוגיה הזאת למבקר המדינה שיבדוק גם איך רשם החברות נותן אישור - - -

נסים זאב: לגוף שאינו חוקי.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: בסדר?

אריה אלדד: תודה רבה.