ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 624, 2012-05-29 09:30

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם.

אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך בתאריך 29 במאי 2012, ח' בסיון תשע"ב, בנושא: זכויות חיילי מילואים בהשכלה הגבוהה, במסגרת יום המילואים בכנסת.

אלכס מילר: אנחנו מקיימים כאן דיון המשך לדיון שהיה גם בשבוע שעבר לציון יום הסטודנט הלאומי.

אלכס מילר: העלינו כמה סוגיות שקשורות למעמדם ולזכויותיהם של הסטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה – ולא רק שם, גם בשאר המוסדות, חשוב שנתייחס גם אליהם.

אלכס מילר: יש לפניי חוק שאני חוקקתי על הטבות לסטודנטים המשרתים במילואים במוסדות להשכלה גבוהה, נשמח לשמוע כאן דיווח לגבי יישום החוק, בעיות, תלונות, טענות, וכו'.

אלכס מילר: לרגל ציון יום זה אנחנו כמובן מברכים את כל המילואימניקים, אין ספק שהם עושים עבודת קודש בשמירה על הגבולות ועל אזרחי מדינת ישראל.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שגם המוסדות להשכלה גבוהה יתחילו להפנים את החשיבות של תמיכה וסיוע לכל סטודנט אשר משרת במילואים ולומד אצלם במוסדות, וכמובן לא יעלה על הדעת שאותן סוגיות שדנו עליהן בעבר, עדיין לא מצאו להן פתרונות.

אלכס מילר: שירות במילואים, אסור שיהיה נטל על הסטודנטים אלא להיפך, צריך להיות יתרון.

אלכס מילר: שמענו על המלצת ועד ראשי האוניברסיטאות להכיר בשתי נקודות זכות אקדמיות לכל אלה שמשרתים במילואים, כמובן במקביל לפעילות חברתית שנעשית במוסדות להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: העלו כאן שאלות בשבוע שעבר – דבורה נמצאת כאן – אני מקווה מאוד שגם העלית את הסוגיה של הצטברות הנקודות לאותם סטודנטים כי אם סטודנט משרת במילואים ועושה גם פעילות חברתית, יש חשיבות בהגדרה של הפעילות המשותפת הזאת ולא או זה או זה.

אלכס מילר: גם לסוגיה הזאת אני אשמח לקבל תשובות, העלינו אותה בשבוע שעבר.

אלכס מילר: אין ספק שיש כאן דבר שמבחינתי נראה אומנם חיובי בעת קבלת ההחלטה על כך שהוכרו נקודות הזכות, אבל מצד שני, אסור שהדבר הזה יפגע בפעילות חברתית של אותם סטודנטים שגם מקבלים על זה איזושהי תמורה.

אלכס מילר: אנחנו נשמח לשמוע על הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: בנוסף לכך, אותן בעיות או דרישות שהיו בעבר של הסטודנטים, שקשורות לחיי היומיום במוסדות להשכלה גבוהה – אם זה השלמת חומר על-ידי המרצים, חלוקת חומר שהפסידו בעקבות המילואים והדפסה של אותו חומר על חשבון המוסד או על חשבון האגודה, תלוי איך ההסדר הזה עובד בתוך המוסד, כל הסוגיות של ולת"ם וכל מה שעומד על הפרק – אשמח להתייחסות.

אלכס מילר: התאחדות הסטודנטים, אני רואה שיש לנו כאן מצגת.

אלכס מילר: בבקשה.

עפרי רביב: אני רוצה להודות לכל יוזמי הדיון השונים על ההזדמנות לקיים את הדיון הזה.

עפרי רביב: בעקבות הדיון בשבוע שעבר במסגרת יום הסטודנט הלאומי, עשינו סקר ברחבי אגודות הסטודנטים לגבי המצב הנוכחי.

עפרי רביב: נציג כאן סקירה של המצב, גם נעלה בעיות ופתרונות שמוצעים על-ידינו לסוגיה הזאת.

עפרי רביב: נתחיל בנתונים.

עפרי רביב: כ-30% מכלל משרתי המילואים הם סטודנטים, כמעט שלושה מכל ארבעה סטודנטים גברים, 71%, משרתים במילואים; חמישית מהסטודנטיות משרתות שירות מילואים פעיל.

עפרי רביב: צריך להגיד ששם אנחנו מזהים הרבה מוטיבציה אבל מצד שני הסטודנטיות נקראות פחות לשירות, לצערנו.

עפרי רביב: רוב הסטודנטים שמשרתים במילואים מרגישים פגיעה בלימודים בשל שירות המילואים.

עפרי רביב: התופעה הזאת בולטת במיוחד בתחום של מדעים מדויקים – כל מה שקשור להנדסה, הנדסאים וכו' – ולמרות כל הנתונים האלה, 87% מהסטודנטים שמשרתים במילואים רואים את שירות המילואים כשליחות.

עפרי רביב: קצת על המצב החוקי מבחינת חקיקה באקדמיה.

עפרי רביב: ב-2008, פעם ראשונה – רק ב-2008 – יש הכרה רשמית בנושא הזה במסגרת התיקון לחוק זכויות הסטודנט, וב-2010 נקבעו כללים על-ידי המל"ג.

עפרי רביב: בימים אלה – אני מניח שמל"ג יציגו – אנחנו עומדים בפני חקיקה של תנאים חדשים בנושא הזה, אחרי דין ודברים גם עם המוסדות וגם אתנו, אנחנו חושבים שכן ישפרו את המצב.

עפרי רביב: אנחנו לא חושבים שיפתרו את המצב בצורה מוחלטת אבל בהחלט ישפרו, כולל ירידה לפרטים כי זו כרגע מהות הבעיה שאנחנו מזהים.

עפרי רביב: יש בעיה גדולה מאוד בדרך שבה מוסדות שונים מפרשים היום את כל מה שקשור לחוק זכויות הסטודנט בתחום של מילואים.

עפרי רביב: סטודנט ממוצע שעושה מילואים משרת 14 יום; כ-40% מהסטודנטים משרתים יותר מ-14 ימים.

עפרי רביב: כתוצאה מכך, הקושי שאנחנו מזהים הוא קושי להשלים את הפערים האקדמיים שנוצרו.

עפרי רביב: כאמור, הדרך להשלמת הפערים היא שונה מחוג לחוג, ממוסד למוסד, ואפילו ממרצה למרצה ברמה הזאת, ואנחנו מאמינים שהסטודנט מכיר את הדרך הטובה ביותר להשלמת פערים.

עפרי רביב: אחת הבעיות המרכזיות היא השאלה מתי משלימים את הפערים.

עפרי רביב: הרבה פעמים לוקח זמן עד שהמערכת זזה ועד שהמערכת מגיבה, וסטודנט חוזר ממילואים בלי שמשלימים לו באופן מיידי את הפערים האלה.

עפרי רביב: זה יוצר כמובן פיגור מתמשך, מועדי ג', מבחנים, עבודות, כל מה שקשור – גם במהלך הקיץ- מה שמקשה בנוסף לכך על מילואימניקים לעבוד.

עפרי רביב: יש מעט נתונים שכן חשוב לציין לגבי הדברים האלה.

עפרי רביב: יש לנו אחוז לא קטן של סטודנטים שמשרתים מעל 36 ימים בשנה, זה אחוז שצריך להתחשב בו ולהבין את הסיטואציה.

עפרי רביב: זה אומר שבן-אדם, במהלך שנה אקדמית – שגם כך לא ארוכה במיוחד – יכול להגיע למצב שהוא מפסיד תקופות ארוכות של חודשים אפילו, ולא ברור בדיוק מי אמור להיות אחראי על ההשלמה הזאת.

עפרי רביב: בשנת 2011, כאמור, עשינו סקר עם קצין מילואים ראשי.

עפרי רביב: בסקר הזה עלה שלפי הסטודנטים, הכלי הכי יעיל להשלים חוסרים אקדמיים זה שיעורי השלמה, לאחר מכן הרצאות מוקלטות ורק בסוף תקצירי שיעורים.

עפרי רביב: צריך להגיד שבמוסדות רבים אלה עזרים שלא נמצאים.

עפרי רביב: בשנים האחרונות, עם ההתרחבות שחלה בהשכלה הגבוהה, יש הרבה מוסדות קטנים – אגב, רובם לא מיוצגים ליד השולחן הזה, לא מצד המוסדות ולא מצד האגודות או הסטודנטים – ובמוסדות האלה הקשיים להשלים הם הקשיים הגדולים ביותר, לא דווקא באוניברסיטאות הגדולות, למרות שאני בטוח שזה חלק גדול ממה שנשמע היום.

עפרי רביב: עוד בעיות שאנחנו מדברים עליהן כשאנחנו מגיעים למקור הבעיות – ראשית, היעדר תקצוב.

עפרי רביב: סטודנטים מקבלים מעט שיעורי השלמה, אין הקצאות של שעות מרצים בכירים.

יערה קורן: היום למעשה סטודנט יכול להגיע ולבקש שיעור השלמה, יכולים להגיד לו – יש לך ארבע שעות, יש לך חמש שעות, אין לנו מרצה לתת לך, יש לנו מרצה לתת לך אבל זה מרצה קצת פחות בקי בקורס הזה.

יערה קורן: אלה דברים שקורים הרבה ועולים הרבה מהשטח.

יערה קורן: מעבר לכך, באוניברסיטה יש את "תוכנית הכוכבים".

יערה קורן: אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית, יש לה את "תוכנית הכוכבים" שבה בהתאם למספר הימים ששירתת במילואים, אתה מקבל איזשהן הטבות.

יערה קורן: אגודת הסטודנטים נושאת בעלות התוכנית בערך חצי-חצי עם האוניברסיטה, זה עניין של כמה עשרות אלפי שקלים, ולא יכול להיות שהאגודה צריכה לשאת בעלות כזו גבוהה לעומת המוסד שנותן משהו מאוד מאוד מזערי בסופו של דבר.

עפרי רביב: בעיות נוספות – חוסר גמישות בהכשרות מעשיות, סטודנטים שנעדרים מימי הכשרה מעשית בכל מיני תחומים קריטיים למדינת ישראל, לעתידה של מדינת ישראל – פשוט אוסרים עליהם את זה, אין דרך להחסיר את הדבר הזה; חוסר פיקוח ואכיפה על הטיפול בסטודנטים משרתים.

יהודית גידלי: אין דרך להחסיר או אין דרך להשלים?

עפרי רביב: אין דרך לא להשלים ולא להחסיר, כלומר אסור להם להחסיר, מצד אחד.

יערה קורן: נמצא פה שחר, יושב-ראש אגודת הסטודנטים בבית ברל, סטודנט לחינוך.

יערה קורן: אם הוא מחסיר בגלל ימי מילואים את ההכשרה המעשית הוא יכול לגרור את ההכשרה המעשית לשנה הבאה, ושימצא התמחות ושיסתדר כי הוא היה במילואים למעשה.

עפרי רביב: אין פיקוח ואכיפה.

עפרי רביב: בוועדה הזאת לצערי היו הרבה הזדמנויות בהן ראינו שהמערכת חלשה בפיקוח ואכיפה, גם בנושא הזה יש חוסר פיקוח על מימוש השלמות.

עפרי רביב: לא ברור מי אחראי לזה – אם המרצה אחראי, המוסד אחראי על זה – הרבה מרצים בכירים מתחמקים מזה.

עפרי רביב: לא תמצא מרצים בכירים שמעבירים שיעורי השלמה לסטודנטים, כמעט לא קיים דבר כזה.

עפרי רביב: לא קיימת מערכת שעוקבת אחרי הנתונים, מספר הפונים, אופי הפניות, דרך טיפול, האם טיפלו כמו שצריך, כמה זמן סטודנטים משרתים במילואים – אין דברים כאלה ברוב המוסדות, או בכל המוסדות.

יערה קורן: היום אפשר להגיד שיש הרבה פעמים "שגר ושכח".

יערה קורן: הגעת לדיקנט, יש עזרה ויש סיוע – מעולה; אין עזרה ואין סיוע – אין מה לעשות, זה המצב, אני לא בטוחה שיש מישהו שאוכף את זה או מקבל איזשהו דיווח על המצב.

עפרי רביב: אנחנו מגיעים לשלב הפתרונות.

עפרי רביב: לפי דעתנו, לא יותר מדי מסובך דבר ראשון לתקצב את הנושא הזה כי כיום בהרבה מוסדות זה לא מתוקצב ולא מטופל, או מתוקצב בסכומים מצחיקים; לשנות נהלים, להכניס שעות השלמה לחיילי מילואים כחלק משעות ההוראה; ברמת המקרו, להקים מרכזי טיפול אחודים שמאחדים גם את הפעילות של האגודה וגם את הפעילות של המוסד בשיטת ה-One Stop Shop, כשמי שמתקצב את זה, זה כמובן המוסד, שיש לו יכולות הרבה יותר גבוהות מאגודות הסטודנטים; בין השאר, להקים מערכת ממוחשבת שיהיו נתונים, סוף-סוף יהיו נתונים, נוכל לדעת על מה אנחנו מדברים כי את רוב הנתונים אנחנו מביאים, המוסדות הרבה פעמים מתכחשים לנתונים ויש סביב זה הרבה חיכוכים.

עפרי רביב: כמובן, חלוקה שוויונית יותר בנטל ימי המילואים – בינינו, בסוף זה חלק גדול מהסיפור.

עפרי רביב: היום, מיעוט קטן מאוד בציבור הישראלי עושה מילואים, ובסוף זה נופל חזק על הציבור הזה שמשרת את המדינה.

עפרי רביב: הוא שירת את המדינה גם בצבא לפני זה, הוא ישרת אותה גם אחרי כן והוא העתיד של מדינת ישראל, וזה ציבור הסטודנטים, ולצערנו זה מביא בסוף למצב שהציבור הזה לחוץ בין הפטיש לסדן, בין הצורך להתפרנס לצורך ללמוד וגם לשרת את המדינה, והוא רוצה לשרת את המדינה.

אלכס מילר: בדקתם באיזה מקצועות זה באמת פוגע בצורה חסרת תקדים?

עפרי רביב: בעיקר במדעים המדויקים.

אלכס מילר: כי חשבתי אולי ללכת עם חוק או הצעה ולתת אפשרות למקצועות, נגיד שהממשלה תקבע, כמובן שזה כפוף לבדיקה; יש מקצועות שכל יום שלא נמצאים שם, או שזה מוציא אותך מתוך הסדר היומיומי, כמובן הפגיעה יכולה להיות קשה עד כדי עזיבת המסלול.

אלכס מילר: בהצעה כזאת אפשר לדחות להם את המילואים בשלוש-ארבע שנים כך שישלימו אותם אחר כך, נניח שלא מסיימים את השירות בגיל 45 אלא מסיימים בגיל 48.

אלכס מילר: האם העניין הזה יכול לעבוד?

קריאה: זה מאוד אינדיבידואלי.

עפרי רביב: אל"ף, לא בטוח שאנחנו הכתובת לבוא ולשאול אותה.

אלכס מילר: אני שואל אתכם בתור מי שמייצגים את הסטודנטים.

אלכס מילר: בסופו של דבר זה יהיה כבחירה, אתה לא דוחה את זה כחובה.

אלכס מילר: שאלה אם הסטודנטים יכולים לחיות עם הדבר הזה.

עפרי רביב: אני אגיד גם כקצין במילואים וגם כסטודנט.

עפרי רביב: ראשית, אנחנו רואים את המילואים כשליחות.

עפרי רביב: חלק ממה שאנחנו אומרים כאן כרגע, אנחנו לא אומרים – תדחו לנו ימי מילואים או את האנשים האלה אל תשלחו למילואים ואת האנשים האלה כן תיקחו למילואים.

עפרי רביב: אנחנו אומרים משהו אחר.

עפרי רביב: אנחנו אומרים – נלך למילואים, נעשה את ימי המילואים, אנחנו רק רוצים לראות כשאנחנו חוזרים, המינימום שאפשר לצפות לו הוא שמדינת ישראל – ואנחנו תופסים את המוסדות כשלוחה של מדינת ישראל, רובם מוסדות ציבוריים, וצריך להגיד אגב במאמר מוסגר, לפי הסקרים שאנחנו עושים, המוסד מספר אחת בטיפול בחיילי מילואים היום הוא מוסד פרטי, המרכז הבין-תחומי, ואני שמח שהם מתגאים בעניין הזה, אני חושב שכל המוסדות צריכים לקחת מהם דוגמה.

אלכס מילר: שוב, אתה מדבר על השוטף, על המעטפת.

אלכס מילר: כשאנחנו יורדים לסוגיות שהן סוגיות מיוחדות, ברגע שאתה מוצא את עצמך במילואים 30 או עשרים וכמה ימים כאשר אתה לומד פיזיקה גרעינית או כשאתה לומד מתמטיקה או אלקטרוניקה אופטית, כמובן כשאתה יוצא אתה לא מוצא את עצמך, ואם אתה לא בין אלה שיש להם ממוצע 90 ואתה בממוצע של 65–70, לדעתי זה גורם לסטודנט להיכשל ואז הכול נגרר לו.

אלכס מילר: בדרך כלל במקצועות האלה מדובר בקורס אחרי קורס, אם לא עשית קורס בסמסטר א', בסמסטר ב' אתה לא יכול לעבור את הקורס הזה כי נכשלת, לכן צריך לחשוב גם על הסוגיה הזאת.

פפי יקירביץ: יש סידור כזה רפואה, משהו ברוח הדברים שהתייחסת.

אלכס מילר: אני יודע.

אלכס מילר: אם לא היה תקדים לזה לא הייתי מציע.

שחר עבוד: אני לא חושב שהפתרון צריך להיות כמו שאמרת, ברמה של להגדיר מקצועות לפי מדעים מדויקים או משהו כזה, אלא לפי צורך.

שחר עבוד: אם יש היום מקצוע שיש בו חוסר, שיש בו בעיה, יכול להיות ששווה - - -

אלכס מילר: לא, זה לא קשור.

אלכס מילר: זה שדוחים לך את המילואים בשלוש שנים זה לא קשור לכמות הסטודנטים שהולכים למסלול כזה או אחר.

שחר עבוד: לא, אבל כשסטודנט מתעכב עוד שנה או שנתיים בתהליך ההכשרה שלו כי הוא יצא כל שנה ל-30 ימי מילואים, הוא בבעיה, והמערכת סופגת את זה.

אלכס מילר: הסטודנט בעצמו – לפני שהוא מתחיל את התואר הראשון שלו – הוא לא יודע איך המילואים שלו ישפיעו על הלימודים היכן שהוא לומד.

אלכס מילר: אין לו מידע מדויק בעניין הזה.

אלכס מילר: אנחנו כמדינה יכולים לבוא ולהגיד- בדקנו, ראינו שיש בעיה במשך כל השנים; במקום לאבד את הסטודנטים בסוגיה הזאת, ניקח נניח קבוצה של כמה אלפים שלומדים במקצועות כמו רפואה, כמו הנדסה, נושאים שבהם מאוד חשוב להיות נוכח בפועל בשיעורים, נקבע דחייה עד שלוש שנים, ואז נשלים את זה בגיל 49.

אלכס מילר: דרך אגב, המדינה כבר יודעת היום להפריד.

אלכס מילר: יש היום קרן לחיילים משוחררים, יש מקצועות שהמדינה רוצה לתת להם עדיפות – אם אינני טועה, יש הצעת חוק שעכשיו עברה בעניין עדיפויות לסטודנטים שלומדים הנדסה, זה נכנס כחלק מהקרן.

אלכס מילר: אני חושב שבסופו של דבר ניתן למצוא איזון גם בסוגיה הזאת, אבל כמובן זה לא מוריד אחריות משום מוסד בכל נושא הטיפול בסוגיות של הזכויות וההטבות של מילואימניקים.

אלכס מילר: בבקשה, אדוני.

איתי לנדסברג-נבו: איתי לנדסברג, פורום מג"דים, מח"טים וטייסים במילואים.

איתי לנדסברג-נבו: ישבתי פה לפני למעלה מ-15 שנה, ואם יש זיכרון ארגוני, אני מניח שתמצאו בארכיון הכנסת ניירות עמדה שלנו בנושא הזה של הסטודנטים במילואים.

אלכס מילר: אני יכול להגיד לך שלפני 15 שנה רק השתחררתי.

אלכס מילר: אני בטוח לא זוכר.

יהודית גידלי: אני עוד זוכרת.

יהודית גידלי: הדיון הזה חוזר על עצמו.

איתי לנדסברג-נבו: הבעיה היא שאנחנו עומדים באותו מקום שעמדנו לפני 15 שנה.

אלכס מילר: לא בדיוק.

אלכס מילר: יש חוק, יש דברים שהשתנו.

איתי לנדסברג-נבו: אני אומר לכם שאנחנו עומדים באותו מקום כי כשאני קורא את הדברים שנאמרים כאן, וכולם נכונים וצודקים, אלה פתרונות שנאמרו כבר אז, כאשר תמיד התירוץ של המוסדות להשכלה גבוהה זה החופש האקדמי, והחופש האקדמי כאילו מתיר להם להפלות את הסטודנטים במילואים.

איתי לנדסברג-נבו: ההצעה שאתה מדבר עליה היא לא אפשרית משום ש-40% מהחיילים ביחידות הלוחמות הם סטודנטים.

איתי לנדסברג-נבו: אי-אפשר לשחרר 40% מיחידה לוחמת למשך שלוש שנים, פשוט מבצעית זה לא אפשרי.

אלכס מילר: קודם כול, אנחנו לא מדברים על כל ה-40%.

אלכס מילר: שנית, אנחנו מדברים רק על המקצועות שהמדינה מחליטה שהם חלק ממשהו שיועיל.

אלכס מילר: מלבד זאת, אתה גם מחזיר את זה.

אלכס מילר: זה לא שביום אחד באת וביטלת, זה לא שביטלת להם את השלוש שנים האלה, הם מחזירים את זה אחר כך, אז יש לך את האנשים שאתה מקבל מהם את זה.

אלכס מילר: בסופו של דבר, הגלגל הזה עובד.

אלכס מילר: זה עבד במדינות אחרות היכן שבכלל נתנו פטור לחיילים שהלכו ללמוד השכלה גבוהה.

אלכס מילר: אנחנו יודעים שזה עובד, כל השאלה איך עושים את זה בצורה נכונה, שקודם כול לא ייפגע מערך המילואים וביטחון מדינת ישראל, ומצד שני, יש את כל אותם סטודנטים שנמצאים במקומות בהם העניין של אי-נוכחות יכול לפגוע בצורה חסרת תקדים בהמשך לימודי התואר של אותו סטודנט, ברגע שעושים את האיזון אין פה שום בעיה.

איתי לנדסברג-נבו: אני אומר לך שאנחנו נבלה עכשיו עשר שנים בוויכוח האם סטודנט לרפואה יותר חשוב ממורה לספרות.

אלכס מילר: לא צריך להתווכח.

אלכס מילר: הממשלה יודעת לקבל החלטות בהצבעות.

איתי לנדסברג-נבו: שני דברים קצרים.

איתי לנדסברג-נבו: האחד, אנחנו שוב מחכים להחלטות של המל"ג, וזה דבר שהיינו בו גם לפני 15 שנה.

אלכס מילר: בעניין מה?

איתי לנדסברג-נבו: בעניין החלטות שהם יכתבו את ההנחיות למוסדות להשכלה גבוהה לגבי הסטודנטים על מנת שזה יתפוס את כל המוסדות להשכלה גבוהה.

איתי לנדסברג-נבו: אני אומר מה שאמרנו לפני 15 שנה - זה לא ייפתר בלי חקיקה.

אלכס מילר: אבל יש חוק, אדוני.

איתי לנדסברג-נבו: זה לא ייפתר בלי חקיקה פרטנית.

אלכס מילר: יש חוק פרטי, אני חוקקתי אותו.

איתי לנדסברג-נבו: אם המדינה נותנת כספים ותקציבים למוסדות להשכלה גבוהה, היא צריכה לחייב אותם גם להיות אחראים לכך שכל הסטודנטים – כולל אלה שמשרתים במילואים – יסיימו את התואר בזמן.

איתי לנדסברג-נבו: לא דובר כאן על הנזקים שיש לסטודנט שלא גומר את התואר.

איתי לנדסברג-נבו: הוא צריך עוד שנת לימודים, הוא מאחר בכניסה לעבודה, הוא לא נמצא בתחרות על מקומות עבודה, וכולי.

איתי לנדסברג-נבו: הנזקים האלה לא נאמרו כאן בכלל.

איתי לנדסברג-נבו: המוסדות להשכלה גבוהה צריכים להיות אחראים לזה, וברגע שהתקציב שלהם יהיה מותנה בטיפול בסטודנטים, הכול ייפתר בבת אחת.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

אריה ארזי: שלום, שמי אריה ארזי, אני סמנכ"ל לענייני סטודנטים באוניברסיטת בר-אילן ואני מבקש להתייחס לדברים שנאמרו כאן, לא כל כך בקטע של שחרור ממילואים כי זה באמת לא התחום שלנו אלא איך אני רואה את הדברים מבחינת המוסדות עצמם.

אריה ארזי: קודם כול, אני רוצה לומר לגבי אוניברסיטת בר-אילן – בשנה האחרונה, בעקבות הסקר שעשתה אגודת הסטודנטים, שינינו לחלוטין את כל התקנון שלנו בנושא מילואים.

אריה ארזי: יש לי כאן 30 עותקים מודפסים, אני מציע לכל מי שיושב פה כנציג סטודנטים – תיקחו עותק אחד או תסתכלו באינטרנט כי רוב הסיכויים שתראו כאן הרבה מאוד דברים שלא קיימים במוסד שלכם.

אריה ארזי: אנחנו השתדלנו ללכת הרבה מאוד לקראת הסטודנטים.

אריה ארזי: כדוגמה בלבד אציין שמי שעשה שירות מילואים של חמישה עד שבעה ימי מילואים בסך הכול, זכאי לבחינה מיוחדת.

אריה ארזי: גם אם מועד הבחינה שלו היה אחרי תום המילואים, 20 יום אחרי תום המילואים, אנחנו מבינים שאדם חזר ממילואים, לא יכול להתארגן לבחינה ואנחנו כאילו מאריכים את שירות המילואים עוד הרבה אחרי.

אריה ארזי: אם מישהו עשה שמונה ימים ומעלה הוא זכאי לבחינה מיוחדת גם אם הבחינה שלו היתה עד 30 יום אחרי שהוא חזר מהמילואים.

אריה ארזי: אנחנו נותנים שיעורי עזר ואנחנו משאילים לסטודנטים מודמים סלולריים ללא תשלום על מנת שיוכלו גם ללמוד דרך האינטרנט, לקבל סיכומים וכל הדברים האלה, אבל איפה הבעיה?

אריה ארזי: כאן אני אומר משהו ברמה הרחבה, לא מתייחס ספציפית לאוניברסיטת בר-אילן, אני בא עם הצעה מאוד פרקטית.

אריה ארזי: אני חושב שהבעיה העיקרית זה לא הרצון הטוב של האוניברסיטאות כי למיטב הבנתי רצון יש.

אריה ארזי: גם הבעיות של מה שנקרא חופש אקדמי, אפשר להתמודד אתן ואפשר למצוא פתרונות.

אריה ארזי: הבעיה העיקרית היא בעיה של הקצאת משאבים, דהיינו אם היה לנו יותר כסף שמיועד לעניין הזה, היינו גם מצלמים שיעורים, מה שאנחנו כרגע לא עושים.

אריה ארזי: שיעורי עזר אנחנו כן נותנים, אנחנו נותנים אותם לפי מפתח די מסודר.

אריה ארזי: אגב, אני רוצה לומר לדובר לפניי מהאגודה – לא בהכרח שיעורי עזר שיינתנו על-ידי הפרופסורים הם השיעורים הטובים ביותר.

אריה ארזי: אתם מכירים יפה מאוד את המציאות, שמי שבעצם מסביר לסטודנטים מה היה צריך להבין זה המתרגלים בקורסים, ואם נגיע למתרגלים כמסטרנטים או דוקטורנטים אנחנו נהיה במצב לא רע, האנשים האלה בדרך כלל יותר זמינים.

אריה ארזי: לא שאני מתנגד אבל אני לא חושב שזה נכון להשקיע את כל האנרגיות דווקא בקטע הזה שהוא די קשה לביצוע.

אריה ארזי: מה צריך לעשות?

אריה ארזי: מה לפי דעתי הכנסת יכולה לעשות כדי שהדברים יהיו יותר טובים?

אריה ארזי: הכנסת צריכה להפעיל את השפעתה על המל"ג על מנת שהוא יקצה תקציב ייעודי מסומן – מה שנקרא, צבוע – שמיועד לשיפור ולעזרה לסטודנטים שיוצאים למילואים.

אריה ארזי: כל עוד הכסף שהמל"ג נותן הוא כסף שהוא לא צבוע למטרה הזאת, הערכה שלי – ואני אומר את הדברים על דעתי הפרטית, אני נמצא במינהל האקדמי כבר למעלה מ-30 שנה, אני לא מייצג פה בהקשר הזה עמדה רשמית של אוניברסיטת בר-אילן – הערכה שלי שכל עוד הכסף לא צבוע תמיד המוסד ימצא צרכים שייראו לו באותו רגע יותר דחופים, הכסף ילך למקומות אחרים ונהיה בבעיה של חוסר כסף, שהיא הבעיה העיקרית.

אריה ארזי: אם ייועד תקציב קבוע - שזה לא מחייב אגב את המל"ג להגדיל את התקציב שלו, הוא פשוט צריך לעשות את החוקה אחרת ולהגיד, אני מקצה כך וכך כסף – 80% מהבעיות יכולות להיפתר, ואני חושב שזה הכיוון שצריך ללכת אליו.

אריה ארזי: בתור מי ששירת כלוחם עד גיל 45, יש לי המון הערכה והמון אמפתיה לאנשי מילואים ואנחנו עושים כל מה שבכוחנו כדי לעזור להם.

אריה ארזי: אני חושב שהדיון הוא חשוב, וטוב שהוא מתקיים.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

פפי יקירביץ: אני מייצגת כאן את ור"ה ואת האוניברסיטה העברית.

פפי יקירביץ: אני רוצה להקדים ולציין שהאוניברסיטאות, ור"ה, מצדיעה לסטודנטים במילואים, דואגת לרווחתם ורואה בזה חשיבות לאומית, ובשום פנים ואופן איננה מתעלמת ואין לה שום כוונה לפגוע בסטודנטים במילואים.

פפי יקירביץ: להיפך, יש לנו את כל הכוונות לסייע להם במהלך התקופה שהם לומדים אצלנו על מנת לאפשר להם לסיים את התארים בזמן.

פפי יקירביץ: אני חושבת שהדברים שנאמרו פה על-ידי אדון לנדסברג הם פשוט דברים בלתי נכונים לחלוטין, אני לא יודעת איפה אדון לנדסברג היה, ב-15 השנים האחרונות חלו שינויים משמעותיים ביותר בכל מה שקשור לטיפול בסטודנטים במילואים.

פפי יקירביץ: יש בכל האוניברסיטאות תקנונים, כללים – זה גם היה לפני החוק.

פפי יקירביץ: החוק בא לחדד את הדברים, החוק בא אולי ליצור איזושהי אחידות בין הדברים, החוק אולי בא להרחיב, אבל בוודאי שההטבות לסטודנטים במילואים היו קיימות במוסדות להשכלה גבוהה שנים רבות.

פפי יקירביץ: אני רוצה להוסיף לגבי האוניברסיטה העברית למשל.

פפי יקירביץ: אני אבקש מלילי שהיא רכזת המילואים שלנו, לתת פירוט מה קורה אצלנו באוניברסיטה העברית, וזה די מהווה דגם של מה שקורה בשאר האוניברסיטאות – אז אם אפשר, שתי דקות לאפשר פירוט של מה שקורה אצלנו.

אלכס מילר: בבקשה.

לילי בן-עמי: לילי בן-עמי, האוניברסיטה העברית.

לילי בן-עמי: שירות המילואים בא לידי ביטוי בשני מישורים - יש את המימד האקדמי ויש את המימד המנהלתי.

לילי בן-עמי: ראשית, בכל המוסדות יש בן אדם שזה תפקידו, כמוני, לטפל בכל הפניות של סטודנטים במילואים.

לילי בן-עמי: יש הרבה מאוד פניות אישיות שקשורות לשני המישורים הללו, שאנחנו מטפלים בהם בצורה שוטפת.

לילי בן-עמי: יש במישור האקדמי הטבות של מועדי ג', כשבאמת בחוק החדש אתם מרחיבים את העניין של הזכאות מבחינת ימים, כלומר גם סטודנט שהפסיד מבחן או מועד הגשה בתקופת המילואים, כמובן שהוא זכאי למועד נוסף או לדחייה של המטלה, אבל גם אם המועד או המטלה היו אחרי שירות המילואים, יש נוסחה שלוקחים את מספר ימי המילואים כפול 0.8, וזה מספר הימים שהוא יהיה זכאי למועד מיוחד – שוב, גם אם המבחן לא היה בתקופת המילואים.

לילי בן-עמי: כמובן, בתקנון ושוב לפי החוק – המתרגלים והמרצים מחויבים לפנות מהזמן שלהם כדי לסייע לסטודנטים בהשלמת החומר.

לילי בן-עמי: יש בחוק כיום 40 צילומים ליום להדפסות, עכשיו אני רואה שהחוק מעלה את זה ל-50.

לילי בן-עמי: אני רוצה להעיר שכבר היום זה המון, הסטודנטים לא מצליחים לנצל כל כך הרבה ואפשר לחשוב אולי על דרך אחרת כי הסטודנטים כן זקוקים לכסף הזה.

לילי בן-עמי: אנחנו בכלל באוניברסיטה העברית חושבים על רעיון להמיר את הצילומים בכסף, כלומר במקום שהם יקבלו שובר נניח ל-1,000 צילומים והדפסות, אותו שווה-ערך הם יקבלו לחשבון שלהם והם יוכלו לבחור – או להשתמש בזה להדפסות וצילומים או לקנות בקפיטריה או מה שהם רוצים.

לילי בן-עמי: ההטבות במישור האקדמי הן רבות ונרחבות, ואני לא חושבת שצריך להיכנס לכולן.

לילי בן-עמי: במישור המנהלתי, דבר ראשון יש לנו שיתוף פעולה טוב עם האגודה, יש לנו הרבה מאוד פרויקטים שאנחנו רוצים לקדם.

לילי בן-עמי: ההתאחדות הציגה פה את הרעיון של ה-One Stop Shop.

לילי בן-עמי: אנחנו מדברים על הקמת אתר בשיתוף אגודת הסטודנטים שירכז את כל הצרכים של הסטודנטים, כולל הגשת ולת"ם – אם זה ערעור על ולת"ם הם באים אלינו, אם זה ביטוח לאומי הם באים לאגודת הסטודנטים.

לילי בן-עמי: כל הדרישות שיש להם, בעצם במקום שהם יצטרכו לעבור בכל מיני תחנות – אם זה בדיקנט, אם זה באגודה, אם זה במזכירות הפקולטה, אם זה במינהל תלמידים – הם יוכלו לעשות הכול מול ממשק אחד, זה יהיה לטובת כולם, כמובן בראש ובראשונה לטובת הסטודנט.

לילי בן-עמי: יש לנו דבר שאנחנו מאד גאים בו, מאוד מצליח, שאני ממליצה לשאר המוסדות האקדמיים לאמץ – שירות המודמים הסלולריים – הוא קיים בעוד מוסדות, אנחנו העתקנו את זה מבר-אילן.

לילי בן-עמי: יש לנו 30 מודמים סלולריים שהסטודנטים במילואים מקבלים חינם לתקופת המילואים וזה מאפשר להם לגלוש באינטרנט מהמחשב האישי בכל מקום – בתחנת אוטובוס, בשירות – וגם לשלוח אס.

לילי בן-עמי: אם.

לילי בן-עמי: אסים בחינם.

לילי בן-עמי: זה עובד דרך הספרייה, כמו ששואלים ספר.

לילי בן-עמי: אנחנו כמובן מברכים על הרצון לשפר את התנאים.

לילי בן-עמי: אני אשמח לשמוע את הנציגות של צה"ל כי בתור מי שעובדת עם הרבה מאוד סטודנטים, הם הרבה מאוד פעמים נתקלים בפנים אטומות מול צה"ל כשלמשל מבקשים צמצום של השירות או דחייה שלו – הם מערערים, וצה"ל הרבה פעמים דוחה את הבקשה והם באים לבכות לי.

לילי בן-עמי: אני הייתי מאוד שמחה לראות את הנכונות של צה"ל גם לסייע לאותם סטודנטים, לראות מה הם מתכוונים – אותם סטודנטים שקשה להם להפסיד את ימי הלימודים, את המבחנים, וכן הלאה.

לילי בן-עמי: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: משרד הביטחון, בבקשה.

אוגו אומיד: אוגו אומיד.

אוגו אומיד: משרד הביטחון אני לא, אבל מילואימניק ב-13 השנים האחרונות כן, מתוכן שמונה שנים למדתי באוניברסיטת בן-גוריון, תואר ראשון בהנדסת ביוטכנולוגיה ותואר שני במנהל עסקים.

אוגו אומיד: אני מ"פ במילואים בפיקוד של כ-100 איש – כל הגילאים, מסטודנטים עד אנשים עם משפחות, ילדים, עבודות וכל מיני דברים חשובים.

אוגו אומיד: בשנים האלה שאני מילואימניק, אני יכול להגיד – אתמול בלילה הדפסתי באינטרנט את אמנת הסטודנט המשרת במילואים – שישה עמודים של הסברים ותיאורים מה כן אפשר לעשות למען המילואימניקים.

אוגו אומיד: בפועל, שום דבר לא יצא מזה.

אוגו אומיד: מצאתי לגבי החוק הזה שאתה חוקקת, ב-2008, זה ירד לשני עמודים, אפשר אפילו לצמצם את זה לעמוד אחד.

אוגו אומיד: בפועל, מה שקורה בשטח זה כלום.

אוגו אומיד: אני שומע את כל הדיבורים של האוניברסיטאות וכל הסיפורים, הכול טוב ויפה.

אוגו אומיד: בשורה התחתונה יש פה נושא שאי-אפשר לכפר עליו.

אלכס מילר: אני רוצה להבין, אתה נציגות רשמית של צה"ל?

אוגו אומיד: לא, אני מקמל"ר – קצין מילואים ראשי.

אוגו אומיד: אני מדבר פה מניסיון אישי.

אלכס מילר: אז אתה מדבר בשם צה"ל.

אלכס מילר: אני צריך להבין מי מייצג את מי.

אוגו אומיד: שורה תחתונה, אם יצאתי למילואים בחודש האחרון של הסמסטר, ועובדים לפי הנוסחה של 0.8 או כל מיני נוסחאות – לא אקרא להן מגוחכות אבל הזיקה ביניהן לבין המציאות היא ממש מקרית – יכול להיווצר מצב שחזרתי ממילואים בדיוק בעיתוי מסוים, כל מיני חישובים כאלה, צריך לגשת לכל מועדי א' עם כל הסטודנטים.

אוגו אומיד: לא הייתי בשיעורים, לא היה לי זמן להשלים את כל החומר, בחודש האחרון של הסמסטר כפי שכולנו יודעים נלמד 90% מהחומר שיהיה במבחן בסופו של דבר.

אוגו אומיד: אין אפשרות לאף אחד בעצם – גם לא לכנסת – לכמת את הפגיעה הזאת בציון שלי.

אוגו אומיד: אפילו אם לא נכשלתי בקורס זה לא משנה כי בסופו של דבר כשאסיים את התואר אני אצטרך לעמוד עם ממוצע הציונים שלי מול סטודנט שעבר בדיוק את התואר שלי, לא פחות חכם ממני, ועדיין הממוצע שלו יהיה גבוה יותר והוא יקבל עדיפות עלי בעבודה ובכך יש פגיעה.

אוגו אומיד: אני גם הייתי סטודנט מצטיין בשנתיים-שלוש מתוך התואר שלי, זה היה חשוב לי לקבלת המגלה.

אוגו אומיד: בשנה הרביעית כבר לא קיבלתי את זה.

אוגו אומיד: שוב, אין שום אפשרות להתמודד מול אנשים שנמצאים יומיום בשיעור ומקבלים את כל התנאים לכך.

אוגו אומיד: הדפסות, שיעורי עזר, שיעורי השלמה – שום דבר לא יכפר על העובדה שבן אדם יושב בחדר שלו ולומד, לעומת בן אדם – ניסיון אישי שלי, יושב במוצבים בלילה בין המשמרות ומנסה להשלים את החומר.

אלכס מילר: צה"ל יכול לחיות עם ההצעה?

אוגו אומיד: אני יכול להגיד כך, זה גם במענה לאוניברסיטה העברית.

אוגו אומיד: בסופו של דבר, סטודנט מתקשר אלי ואומר שאינו יכול לבוא למילואים, אין אפשרות שנעשה עוד חודש או משהו כזה.

אלכס מילר: אני יודע.

אלכס מילר: לכן, מה שאני מציע – לפי בחירת הסטודנט - הוא דחייה פר שנה.

אלכס מילר: היום משרתים במילואים עד גיל 45, נניח נעשה את זה עד גיל 48 לאותם סטודנטים שמקבלים את הדחייה ואז תוכל לפתור את הסוגיה הזאת, כמובן לפי החלטת ממשלה למקצועות כאלה ואחרים.

אוגו אומיד: אני מכיר את המציאות שאנחנו חיים בה.

אוגו אומיד: במסגרת שאנחנו חיים בה אני לא רואה מקום שבו מתוך 100 החיילים שלי, 20 חיילים יתגייסו לצבא רק אחרי שהם יסיימו את הלימודים בגיל 25 ויפסיקו לארבע שנים את הצבא שלהם.

אוגו אומיד: זה לא משהו פרקטי מבחינתי.

אלכס מילר: אם בקו שלך יש חיילים שקיבלו את הדחייה, יש לך את החיילים שבסופו של דבר יגיעו - - -

אוגו אומיד: עד גיל 45, לצורך העניין, ימשיכו במילואים.

אוגו אומיד: זה מה שאתה אומר.

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: אתה מוסיף להם.

אלכס מילר: במקום לצאת בשלב מסוים אתה מוסיף להם שם, בסופו של דבר זה יתגלגל.

אלכס מילר: כל 20 החיילים שלך – הם לא לומדים רפואה וביוטכנולוגיה ומקצועות כאלה.

אלכס מילר: מתוך ה-20 שלך אולי יהיו חמישה שייצאו, בסופו של דבר תוכל להשלים את זה בסיבוב כשזה יגיע.

אלכס מילר: יכול להיות שבמשך שנה-שנתיים יהיה לך קצת לחץ מבחינת כוח-אדם אבל בסופו של דבר זה יגיע.

אלכס מילר: ככה, לפחות בן אדם נכנס למקצועות כאלה ואחרים והוא יודע שיש לו שקט נפשי של שלוש שנים – לומד ואז חוזר.

אוגו אומיד: ברמה הפרקטית אני לא רואה את זה קורה בטווח הזמן המיידי, והאמת שגם לא בארוך.

אוגו אומיד: עוד שנתיים תהיה פה מלחמה והכול יתהפך לחלוטין, המצב הביטחוני יחמיר.

אלכס מילר: מלחמה זה משהו אחר.

אוגו אומיד: אני אומר שאתה לא יכול לקבוע פה שום דבר שיפגום בשירות של בן אדם שסיים צבא בגיל 21, שימשיך רצוף עד גיל 40.

אוגו אומיד: אני חושב שהכנסת, אתם כמחוקקים, צריכים להגיד – אנחנו כבר לא משאירים את האחריות בידי האוניברסיטאות, כי זה מה שקורה היום.

אוגו אומיד: אתם צריכים לאלץ אותם, לדרוש מהם – כל הרעיונות היפים ששמענו פה אלה רעיונות.

אוגו אומיד: בשורה התחתונה, אם לא תבואו ותכריחו אותם, אם לא תבואו ותגידו – המילואימניק הוא בחזית, המילואימניק נפגע כסטודנט, המילואימניק גם צריך לקבל אחרי כן העדפה בעבודה כי בזמן שהוא שירת במילואים הוא לא למד ולכן נפגע לו הציון, בסופו של דבר הכנסת צריכה לאלץ את האוניברסיטאות לתת העדפה מתקנת בפגיעה בחופש אקדמי טהור, אפילו ברמה – ואגיד משהו קיצוני – לתת 15 נקודות לכל קורס שנפגע במהלך השירות במילואים, כי אחרת – את הפתרון הזה אני לא רואה כפתרון, אני חושב שהפתרון הוא להפיל את האחריות על האוניברסיטאות ולהכריח אותן לדאוג לנו.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: המועצה להשכלה גבוהה, בבקשה.

נדב שמיר: עורך-דין נדב שמיר, המועצה להשכלה גבוהה.

נדב שמיר: אני רוצה לעשות פה סדר בעשייה של המועצה להשכלה גבוהה בנושא המילואימניקים.

נדב שמיר: בהתחלה היתה באמת אמנה.

נדב שמיר: האמנה התבססה בסופו של דבר על הרצון הטוב של הצדדים, של המוסדות, של ההתאחדות – בעיקר של המוסדות - היא לא חייבה, ויכול להיות שהדברים שנעשו לא היו מספקים.

נדב שמיר: בהמשך חוקק חוק זכויות הסטודנט, אחר כך תוקן והוסף הפרק הזה של המילואים ב-2008.

נדב שמיר: בעקבות זה הקימה המל"ג ועדה בהשתתפות של המוסדות והתאחדות הסטודנטים, וקבעה כללים בנושא.

נדב שמיר: כשהגענו לפרסם את הכללים האלה, וזה היה לאחרונה, קיבלנו למעשה הערה ממשרד המשפטים שהכללים הם מפורטים מדי, ויותר מדי נכנסים לשיקול הדעת של המוסדות, כי למעשה מה החוק קבע?

נדב שמיר: החוק קבע שהמוסדות צריכים לקבוע הוראות לפי כללים שתקבע המועצה להשכלה גבוהה.

נדב שמיר: בנוסח הראשוני, הטענה של משרד המשפטים היתה שקבענו כבר את ההוראות עצמן, לכן נעשתה עבודה חוזרת ואנחנו שינינו את הכללים וקבענו איזשהו רף מינימום – אני לא חושב שמה שקבענו עכשיו הוא פחות מהכללים המפורטים, שהיום הם לא פחות ואפילו יותר – הם קובעים מינימום, ומינימום טוב.

נדב שמיר: זה עומד כרגע במצב שסיימנו את השימוע לכל המוסדות, או כמעט סיימנו – עד מחר – לכמה מהמוסדות נתנו ארכה להגיש את ההערות שלהם, וב-12 בחודש, בישיבת המל"ג הקרובה אנחנו הולכים לאשר את הכללים האלה, מעכשיו הם יהיו כללים מחייבים, יפורסמו ברשומות.

נדב שמיר: מוסד שלא יעמוד בכללים האלה ימצא את עצמו בוועדת הפיקוח והאכיפה של המל"ג, אני מקווה שזה לא יקרה, ואני חושב שהכללים האלה יתנו מענה להרבה דברים שעלו פה במצגת של התאחדות הסטודנטים.

נדב שמיר: למשל, גוף מקצועי אחד שירכז את הכול, שיהיה מענה לכל הפניות, שיבין את הנושא, והסמכות לא תתחלק בין המחלקות השונות.

נדב שמיר: יש כאן גם התייחסות להכשרות מעשיות – אנחנו לא מתייחסים אליהן כאל שיעורים שאפשר להפסיד בצורה ברורה וקבועה בחוק, דווקא את זה השארנו יותר לשיקול דעת של המוסדות כיוון שמדובר בהכשרה מעשית.

נדב שמיר: יש כאן הארכת לימודים – סטודנט שעושה כמות משמעותית של מילואים יוכל להאריך את הלימודים שלו בשני סמסטרים, ללא תשלום.

נדב שמיר: יש כאן קביעה של מועד נוסף לכל סטודנט שעושה מילואים, ואפילו לא הרבה מילואים.

נדב שמיר: בסך הכול אני חושב שהכללים שעומדים להיות מאושרים בישיבה הקרובה של המל"ג הם כללים טובים, הם בהירים הרבה יותר מאשר היה עד עכשיו, הם נעשו בשיתוף יד ביד עם התאחדות הסטודנטים וגם תוך שמיעת המוסדות, וזו למעשה הבשורה שאני יכול להביא היום לוועדה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

שחר עבוד: שחר עבוד, יושב-ראש אגודת הסטודנטים, בית ברל.

שחר עבוד: אני מייצג שני סוגים של מוסדות שהם פחות מדוברים פה.

שחר עבוד: האחד הוא מכללות לחינוך שבעצם נמצאות גם תחת פיקוח נוסף, ושנית, מכללות יותר קטנות.

שחר עבוד: יכול להיות שור"ה עושה דברים נהדרים, האוניברסיטאות עושות פעילות ענפה גם בזכות האגודות וגם בזכות המוסד עצמו, צריך להבין שזה כמעט לא מגיע, או לפחות מגיע בצורה אחרת, למכללות היותר קטנות.

שחר עבוד: שם זה הרבה יותר תלוי-רצונו הטוב של הדיקן, רצונו הטוב של המרצה, והרבה פחות נמצא בסיטואציה שיש פעילות ברורה שהיא מחייבת.

שחר עבוד: צריך לראות איך אנחנו עושים את המהלך כדי להחיל את זה גם על אותם מוסדות.

אלכס מילר: האם ור"מ כאן?

אלכס מילר: ועד ראשי מכללות.

יהודית גידלי: הם מוזמנים.

שחר עבוד: לגבי המכללות לחינוך באופן ספציפי, צריך גם להבין שאם מחילים עליהן חוקים כמו שחלים אצל ור"ה, עם 0.8, צריך לתקצב את זה.

שחר עבוד: המכללות לחינוך שחוקות תקציבית גם ככה.

שחר עבוד: להגדיר להן נגזרות שהם לא יוכלו לעמוד בהן – שוב, מי שבסוף יממן, זה יחזור מהסטודנט.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: משרד החינוך, האם יש סיכוי לכך שיחשבו בכל המכללות שנמצאות תחתכם את העניין של המילואים כחלק מ-20% היעדרות?

יהודה שורץ: אני בהחלט חושב שכן.

יהודה שורץ: דיברתי עם שחר על ההערות שלו בישיבה הקודמת – ישבנו פה בשבוע שעבר – הוא הזכיר אז את העבודה המעשית, אני חושב שנדב הזכיר את זה גם עכשיו בתקנות החדשות של המל"ג.

יהודה שורץ: קטגורית, אנחנו רואים בהכשרה המעשית כחלק מהלימודים של התלמיד, כחלק מהקורסים שהוא עושה ואנחנו נהפוך את העולם כדי לסייע להם גם בתחום הזה של העבודה המעשית, כמו שנעשה הדבר – נכון, שחר צודק שהנושא התקציבי במכללות קטנות הוא נושא בעייתי כדי להעמיד מרצים שיחזרו על החומר עם הסטודנטים הללו, אבל יש דרכים נוספות.

יהודה שורץ: כפי שהצגתי כאן בוועדה מכתב ששלחנו לשר החינוך – המכללות לחינוך באופן קטגורי עושות הכול כדי לסייע לסטודנטים.

יהודה שורץ: אני מכיר תודה לנציג של בר-אילן שזימן לידינו את המסמך הזה ואני חושב שנפיץ אותו לכל המכללות ונבקש בהתאמה שיאמצו עקרונות שמתאימים למכללות.

יהודה שורץ: נכון שהוא שמוסד קטן, שברובו הגדול מורכב מתלמידות ולא מתלמידים – והתלמידות לא עושות מילואים בהיקפים כאלה גדולים – בוודאי לא צריך להעמיד בעל תפקיד כמו באוניברסיטת בר-אילן, אבל מדובר על אותם מקומות בהם יש בנים ויש משרתי מילואים.

אלכס מילר: אדוני, לפני שאתה זורק כאן דברים אני מציע לך שתפנה - החוק מחייב בכל מוסד שיהיה נציג קבילות סטודנטים שהוא אחראי על חוק זכויות הסטודנט.

יהודה שורץ: בוודאי, אני בהחלט מסכים.

אלכס מילר: לא צריך להגיד שאתה לא חושב, כי יש חוק.

אלכס מילר: אי-ביצוע של עניין זה זוהי עבירה על החוק.

אלכס מילר: משרד החינוך לא רוצה להיות עבריין, נכון?

יהודה שורץ: אני בהחלט מסכים.

אלכס מילר: יהיה לך בן אדם בכל מכללה מטעם הסטודנטים שאחראי על כל אותן סוגיות שקשורות לחיים הסטודנטיאליים – אם יש אגודה, אזי האגודה יכולה לספק – אבל בסופו של דבר זה בן אדם שמרכז את כל הפניות שקשורות לחוק זכויות הסטודנט.

יהודה שורץ: לסיכומו של עניין, אנחנו מקבלים על עצמנו בוודאי את כל אותם כללים שהמל"ג יפרסם אותם, אבל יותר מזה, אנחנו נבוא בדברים עם נציגי אגודות הסטודנטים של המכללות להכשרת מורים ונשתדל לשמוע מהם.

יהודה שורץ: פעם ראשונה שמעתי משחר בשבוע שעבר שיש איזו בעיה עם העבודה המעשית במוסד מסוים, דיברתי עם נשיאת המכללה הזאת, היא אמרה לי שהדבר לא הובא לידיעתה, וזה חריג שבחריגים שסטודנט יצטרך להשלים שנת לימודים כתוצאה מפספוס עבודה מעשית.

אלכס מילר: תוציאו חוזר מנכ"ל לכל המכללות, מה הבעיה.

יהודה שורץ: אנחנו בהחלט נעשה את זה.

אלכס מילר: תוציאו חוזר מנכ"ל שמבהיר חד-משמעית שהיעדרות בעקבות מילואים או כל הנושא של היריון – גם זה נמצא בחוק?

אלכס מילר: צריך לבדוק את זה – לא ייחשב כ-20% היעדרות.

יהודה שורץ: בסדר גמור.

אלכס מילר: ור"ה, בבקשה.

פפי יקירביץ: רציתי להוסיף בעקבות הדברים של נדב שאנחנו בהחלט מברכים על הכללים, אנחנו עושים אותם בשיתוף פעולה עם המל"ג ואנחנו ניישם אותם.

פפי יקירביץ: בסופו של דבר אנחנו גם אחראים לכך שמי שיוצא עם תואר, הוא ראוי לתואר.

פפי יקירביץ: זה צריך להיות אינטרס של כולנו ואי-אפשר לבוא ולהגיד – אוקיי, נדלג לו על הכשרה, הוא היה במילואים.

פפי יקירביץ: אנחנו אחראים על האיזון העדין הזה והחשוב בין הדרישות של האקדמיה לבין אותן דרישות חשובות של המדינה, כמו מילואים, ואנחנו חייבים לקחת בחשבון גם את ההכשרה שאנחנו אחראים לה בסופו של דבר.

פפי יקירביץ: שנית, אני חושבת שיש פה קצת התעלמות מאותו סטודנט שיוצא למילואים – יש לו גם בעיות כלכליות, לפעמים הוא נדרש לעבוד, ואי-אפשר להטיל את כל דגש הסיוע לאותו סטודנט רק על המערכות להשכלה הגבוהה כי אם אותו סטודנט גם יוצא למילואים וגם צריך לעבוד לילות כדי לפרנס את עצמו, גם אין לו איפה לגור כי הדיור מאוד יקר, כל הדברים האלה - - -

אלכס מילר: זה לא קשור.

אלכס מילר: כולנו פה גם עשינו מילואים, גם עבדנו וגם למדנו, וסיימנו, אלא אם יש איזשהו מקום היכן שיש ילדים שלא עושים מילואים, לא עובדים.

שחר עבוד: לא, אבל כשסטודנט לא נמצא חודש בלימודים, הוא גם לא נמצא חודש בשאר המערכות, וההשלמה היא בעייתית.

אלכס מילר: את המצב הכלכלי של הסטודנטים אנחנו מכירים, בעקבות כך יש גם חקיקה, בעקבות כך יש גם ניסיונות לבוא ולשפר את המצב – נותנים מלגות, נותנים מענקים, נותנים סיוע, נותנים כל מה שיכולים לתת.

פפי יקירביץ: מכלול אחד, אבל בסופו של דבר אי-אפשר להתעלם.

אלכס מילר: אני מציע שכל אחד ידבר בשם הגוף שהוא מייצג.

אלכס מילר: אני חושב שהיום יש אפשרות לאוניברסיטאות וגם למכללות – דרך אגב, מכתב חריף מאוד לוועד ראשי המכללות שהם לא כאן – לבוא ולקבוע מנגנונים שהם הרבה יותר מסודרים מבחינת הטיפול בסטודנטים, ולעשות את זה גורף.

אלכס מילר: לא בעברית ככה, בבר-אילן ככה ובחיפה אחרת.

אלכס מילר: אם המל"ג מפרסם - דרך אגב, אני לא מקבל את כל הסוגיה הזאת של משרד המשפטים כי זה היה סיכום בינינו כשהחוק חוקק – שהמל"ג תביא את כל הפירוט הפנימי, אחר כך זה ייכנס לכל המוסדות.

אלכס מילר: בסופו של דבר כל הפירוט הזה נתקע בגלל משרד המשפטים.

אלכס מילר: אין בעיה, אם אתם לא מצליחים להסתדר עם משרד המשפטים, תבואו אלי ותגידו – לא הסתדרנו, אני מגיש את זה כחוק כי זו היתה התניה שלכם כדי לעשות את זה קצת יותר רחב בהיבט קבלת ההחלטות, סיכמנו שייקבעו כללים.

אלכס מילר: אותו דבר היה בסוגיה של סטודנטיות בהריון – אותו סיכום, אותן הסכמות.

נדב שמיר: זה נפתר.

אלכס מילר: אם משרד המשפטים בא ותוקע את זה מצד אחד – אין בעיה, יש לי פתרונות, אבל חבל שאתם לא באים להגיד לי.

אלכס מילר: חבל שאתם עושים מהלכים שכביכול באים על חשבון הסטודנטים בלי להתייעץ עם המחוקק שביקש מכם לעשות את הדברים האלה.

אלכס מילר: הרי חוקים חוקקו על-ידינו, אנחנו ביקשנו – אתם ביקשתם את הסמכות, קיבלתם אותה, אבל בסופו של דבר אתם נמצאים במשא ומתן פנימי שבא על חשבון הסטודנטים, זה לא מקובל.

אלכס מילר: אם יש בעיה, לפני שאתם באים ועושים כל מיני קיצוצים מבחינת מה שקבעתם, תבואו למחוקק ותגידו – יש לנו בעיה עם משרד המשפטים, משרד המשפטים תוקע לנו מקלות בגלגלים, לא יכולים להתקדם, אנחנו נדע לטפל בהם.

אלכס מילר: תאמינו לי שעד היום לא היתה שום בעיה, טיפלנו בכול ואני גם לא ממליץ להגיע לכאן ולעסוק ב"מסחרה" של כמה כרטיסי צילום מקבל סטודנט כזה או אחר, אבל בסופו של דבר אני כן יכול להגיע לרמה הזאת אם אני יודע שזה נותן מענה.

אלכס מילר: אני חושב שזה תפקידכם להילחם על הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: זה תפקידכם כי אתם מייצגים פה את מערכת ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: התאחדות הסטודנטים, זוהי גם בעיה שלא דיווחתם לי על כך, יש לכם שני נציגים במועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: דבר כזה קורה, אתם ישר צריכים לדווח לי על כך.

אלכס מילר: שני נציגים יושבים, בונים כלים, באים וחותכים לכם אותם.

אלכס מילר: זה באחריותכם.

עפרי רביב: לפי מה שאני יודע, אגב, לא יחתכו אותם.

נדב שמיר: אנחנו סיימנו את הנושא של סטודנטיות בהריון לשביעות-רצון כולם ואנחנו גם נסיים את הנושא הזה.

נדב שמיר: אני חושב שהנוסח שיעלה עכשיו על שולחן המל"ג הוא נוסח מצוין בסופו של דבר.

יהודית גידלי: האם אפשר לראות אותו?

אלכס מילר: בבקשה.

נעמה לזימי: שמי נעמה, סגנית יושב-ראש האגודה בחיפה.

נעמה לזימי: כולם מדברים פה על האוניברסיטאות – אני אומנם נציגה של אוניברסיטה, אבל המצב הוא די טוב בכל האוניברסיטאות.

נעמה לזימי: אצלנו גם יש נטסטיקים, ולא משנה למי יש יותר, זה לא העניין.

נעמה לזימי: הנטסטיק הוא איזשהו צ'ופר של סטודנט ולא על זה אנחנו מדברים.

נעמה לזימי: יש נקודות חשובות שצריכים ליישר איתן קו לגבי כל המוסדות תחת ההשכלה הגבוהה במשרד החינוך.

נעמה לזימי: זה לא הגיוני, אלה ערכים שאנחנו משדרים.

נעמה לזימי: כל פעם אנחנו מגיעים לפה וחוזרים כמה צעדים אחורה משום שיש כמה מוסדות שלא עומדים בזה.

נעמה לזימי: אנחנו כבר מתקדמים, אנחנו כמה שנות אור קדימה, וזה באמת נכון – האוניברסיטאות כולן במצב מצוין, אין מה לדאוג, באיזשהו מקום כדי שנקדם את הדברים וניקח את הנקודות כמו שעכשיו אני רושמת לעצמי – הכשרה מעשית וכו', כי יש שם בעיות – אבל צריך לעשות איזשהו איפוס כללי, יישור קו.

נעמה לזימי: דברים כמו השלמת חומר, שיעורי עזר, דברים בסיסיים ביותר שיהיו לכולם עד סטטוס מסוים, איזשהו דד ליין, ליישר פה קו, לסיים הכול ולהמשיך קדימה.

נעמה לזימי: כל הנקודות היותר קטנות צריך לפתור פרטנית פר מוסד.

אלכס מילר: אוניברסיטת בן-גוריון, בבקשה.

עופר גרובייס: תודה.

עופר גרובייס: אני קצין מילואים, עושה בממוצע 90 יום בשנה.

עופר גרובייס: אני בחרתי במיוחד אוניברסיטה במרחק 20 דקות מהבסיס כדי שאני אוכל לעשות מילואים – אני מכיר את כל ההטבות והזכאויות – ולא הכול רע, לא כולם נפגעים משירות במילואים, ואני עכשיו רכז מילואים באגודה אצלנו.

עופר גרובייס: אגיד שני דברים.

עופר גרובייס: ראשית לגבי המקצועות הדרושים בשוק.

אלכס מילר: לא קשור לדרושים בשוק.

אלכס מילר: בשוק יכול להיות שאנחנו נדרשים להוראה של תנ"ך או מתמטיקה או לכלכלנים.

אלכס מילר: אני מדבר על קושי של מקצועות כאלה ואחרים, שכנראה שם יש פגיעה שהיא יותר חמורה.

עופר גרובייס: דיקן הסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון פנה למקבילו בקמל"ר – מפקדת קצין מילואים ראשי – ובדקו אפשרות לגבי פטור מסוים למקצועות הבריאות, לסיעוד, היכן שבאמת דרושים אנשים בשוק.

עופר גרובייס: תשובת הצבא היתה – אני לא בקי בפרטי השיחה ביניהם – אבל הצבא לא יכול היה לאפיין את זה, לא יכול היה לסמן את האנשים האלה ספציפית.

אלכס מילר: זה לא התפקיד של הצבא.

עופר גרובייס: נכון.

אלכס מילר: אם כבר נלך על הסוגיה הזאת ואם נקבע הצעת חוק בכיוון הזה, מי שיחליט על המקצועות זו תהיה הממשלה.

עופר גרובייס: נכון.

עופר גרובייס: מה שאני מנסה להגיד הוא שהדיון הפנימי בין הצבא לבין האוניברסיטאות זה לא הכיוון.

עופר גרובייס: דבר נוסף לגבי ה-One Stop Shop שדיברנו עליו, משרדים אחודים.

עופר גרובייס: אנחנו בבן-גוריון התחלנו למעשה לפני שבועיים פיילוט בעניין הזה – בהנחיית הנשיאה, בתמיכה צמודה של דיקנט הסטודנטים – אבל תחת קורת הגג של אגודת הסטודנטים.

עופר גרובייס: אנחנו עכשיו מאפיינים ובונים את זה, ובעיקר אני ממליץ פה לנציגי האוניברסיטאות והמכללות לאמץ את המודל הזה, בינתיים זה תופס כיוונים מאוד חיוביים.

אלכס מילר: תודה.

שלומי כהן: שלום, אני שלומי מהאוניברסיטה העברית, רמ"ח אקדמי, אני אחראי כל נושא המילואים מטעם האגודה.

שלומי כהן: רציתי להעלות סוגיה שלילי נגעה בה קודם ולא שמעתי את תגובת קמל"ר על זה – כל נושא הולת"ם.

שלומי כהן: אנחנו באמת מקבלים הרבה פניות של סטודנטים שפנו לולת"ם ולא קיבלו התייחסות, לא קיבלו דחייה.

שלומי כהן: יש תחושה שולת"ם זה גוף שאם לא מדובר במקרה היבש של 21 יום – שלפי חוק המילואים חייבים לתת דחייה או ביטול המילואים – בעצם ולת"ם לא דוחה ואין להם שום אמירה בנושא.

שלומי כהן: מה שקורה הוא שאם הסטודנט מגיע למפקד שלו, יהיה לו יותר קל להשיג את הדחייה הזאת.

שלומי כהן: זה יוצר תחושה שאין טעם לולת"ם, אז כן היינו שמחים לשמוע את התגובה של קמל"ר על כך.

שלומי כהן: דבר נוסף, בנוגע להצעה שאתה העלית.

שלומי כהן: אני לא מדבר פה בשם האגודה שלנו כי אנחנו צריכים לבדוק את הנושא.

שלומי כהן: אני כן חושב שיש הצעה טובה, אני רק חושב שזה מאוד בעייתי להגיד שיש מקצועות שהם יותר קשים.

אלכס מילר: אני אסביר.

אלכס מילר: אם אתה צריך להיות במעבדה, וחלק מההתמודדות שלך זה שעות מעבדה – עלות המעבדה לכל מוסד זה משהו מטורף – אם פספסת מעבדה, כמובן להפעיל את המעבדה בשבילך אישית זה כמעט בלתי אפשרי, זה שונה מכך שיש מקצועות עיוניים שאתה צריך לקרוא מאמרים ומסמכים וספרים, אתה יכול להשקיע, דוחים לך את המבחן ובשבועיים האלה אתה משלים את החומר העיוני.

אלכס מילר: יש שוני.

אלכס מילר: אני למדתי גם הוראה, גם מדיניות ציבורית וגם הנדסת אלקטרוניקה.

אלכס מילר: אני יודע מה זה להפסיד שיעור בפיזיקה קוונטית למול הפסד שיעור בפסיכולוגיה לגיל הרך.

אלכס מילר: יש הבדל עצום.

אלכס מילר: כאן אני יכול לקרוא את המאמר.

שלומי כהן: בכל מקרה אני אומר שלפי דעתי, לפני שבדקנו את כל הנושא, אני חושב שזה רעיון שכן אפשר לדבר עליו, זה כן יכול לפתור כמה דברים.

שלומי כהן: דבר נוסף שאני רוצה להבהיר הוא בנושא "תוכנית הכוכבים".

שלומי כהן: העלויות של "תוכנית הכוכבים" הן מעל 100,000 שקלים בשנה, זה משהו שהאגודה משלמת לבד.

שלומי כהן: אני כמובן מאוד מעריך את האוניברסיטה והם כן עוזרים, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה, אבל כן היינו שמחים שזה היה תקציב שגם מגיע מהאוניברסיטה.

אלכס מילר: כן, אבל אתם יזמתם את התוכנית.

שלומי כהן: נכון.

שלומי כהן: אנחנו יזמנו את התוכנית אבל זה עונה על צורך.

שלומי כהן: "תוכנית כוכבים" נותנת מענה לשיעורים פרטיים, לשיעורי עזר – גם לתחומים אקדמיים וגם לתחומים שונים.

שלומי כהן: הסטודנט יכול לבחור מה הוא רוצה, זה נותן את המענה לכל הדברים האלה.

לילי בן-עמי: אני רוצה להוסיף על הדברים של שלומי בנושא ולת"ם לצה"ל.

לילי בן-עמי: יש שתי נקודות שצה"ל צריך להשתפר בהן, אני מטפלת באמת בהרבה פניות.

לילי בן-עמי: אחת, אתם עדיין עובדים רק עם פקסים, זה מאוד מקשה על הסטודנטים לפנות אליכם, לדבר אתכם בפקסים בלבד.

אלכס מילר: זה גם לא ירוק.

לילי בן-עמי: דבר שני שבו אתם מקשים על הסטודנטים – עד לא מזמן, עד שנה שעברה, היתה לכם מערכת באינטרנט שבה הם יכולים לבדוק את מצב הוולת"ם שלהם, וכבר אין.

לילי בן-עמי: זה אומר שהם גם חייבים להתקשר אליכם כל הזמן וגם לשלוח לכם פקסים, צריך להתקדם הלאה – אם אנחנו מדברים על להקל על הסטודנטים, ללכת לקראתם, לחסוך להם זמן, גם צה"ל מהמקום שלו צריך לעשות את ההתקדמות הזאת.

אוגו אומיד: בהקשר הזה אני יכול להגיד שנגישות מידע – גם ברמה הזאת וגם ברמות אחרות – זה פרויקטים שהתחילו בצבא לפני שנה ונעצרו עקב בעיות תקציביות.

אוגו אומיד: עכשיו זה חוזר חזרה לשולחן אבל ייקח זמן עד שיניעו זאת שוב לחזור לעבודה.

אוגו אומיד: בשורה התחתונה, כשוועדה מתכנסת לעסוק בולת"ם, היא לוקחת בתור עדיפות ראשונה, בתור חוות דעת ראשונה את דעת המפקד.

אוגו אומיד: המפקד עומד עם פלוגה של 100 חיילים, גילאים משתנים, הוא צריך לשים את אותו סטודנט מול אדם עם שלושה ילדים בבית ואישה שגם עובדת משרה מלאה, ולהחליט למי יותר חשוב לצורך העניין לקצץ את ימי המילואים, או לא.

אוגו אומיד: לכן חוות דעת המפקד היא זו שתקבע ב-90% מהמקרים.

אוגו אומיד: ב-10% מהמקרים, אם תוכח אטימות בלתי נתפסת של אותו מפקד, אז כן, הולת"ם באמת ייתן תשובה חיובית מבחינת הסטודנט, לקצץ.

אוגו אומיד: אני יכול להגיד שמבחינתי, ברמה האישית הפלוגתית, בן אדם שהיה סטודנט, בן אדם שהיום הוא אבא לשני תינוקות קטנים, אין ספק שקשה מאוד לקחת את המידע הזה, אבל כן, הסטודנט בסופו של דבר הוא כן זה שייפול עליו יותר עומס מאשר אנשים שנמצאים בתקופות אחרות של חייהם.

שלומי כהן: לא הבנתי אז מה המטרה של ולת"ם.

שלומי כהן: אם גם ככה זה נסגר מול המפקד, למה לסבך ולהעביר את זה דרך פקסים?

שלומי כהן: אתה אומר שב-90% המפקד קובע.

אוגו אומיד: אני מסכים אתך.

אוגו אומיד: הסיבה היא ה-10% האלה.

אוגו אומיד: ב-10% האלה באמת מוכח שאותו מפקד הוא בן אדם אטום, לא התייחס לעובדות בשטח, וכך נותנים מקום לפנייה בכל מקרה.

אלכס מילר: תקבעו מנגנון ערר.

אלכס מילר: למה להפעיל את כל המערכת?

אלכס מילר: תעשו מנגנון ערר – שהכול יעבור דרך המפקדים, ואם יש בעיה, יהיה מנגנון.

שחר עבוד: זה קורה גם ככה.

שחר עבוד: המפקדים מבקשים מהחיילים לא לפנות לולת"ם.

שחר עבוד: הרי אנחנו לא פונים בדרך כלל לולת"ם.

שחר עבוד: בתור קצין בעצמי – לא פונים בדרך כלל לולת"ם.

שחר עבוד: כשאותו סטודנט מרגיש צורך או חייל מרגיש צורך, הוא גם פונה לולת"ם.

שחר עבוד: שוב, בדרך כלל בסוף המפקד יקבע.

אלכס מילר: רבותי, אני חושב שמיצינו את הדיון.

אלכס מילר: אני קודם כול מבקש מצה"ל להפעיל את המערכת שמקלה על הסטודנטים בצורה המהירה ביותר.

אלכס מילר: זוהי מערכת שהיא מערכת אינטרנטית, שהיא באמת נותנת מענה, והגיע הזמן שתרדו מכל הסיפור של "מסמכיאדה".

אלכס מילר: כבר מזמן כל הגופים הממשלתיים יוצאים מזה, הכול באינטרנט והכול נמצא שם.

אלכס מילר: אפשר לעשות זאת בצורה מהירה ולפשט את כל הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: שנית, אני מבקש ממשרד החינוך להוציא חוזר מנכ"ל ברור לכל המוסדות להכשרת מורים בסוגיית המילואים – כל נושא היעדרות הסטודנטים המשרתים במילואים לא ייחשב כ-20%.

אלכס מילר: דרך אגב, אני מקווה שבאוניברסיטאות ובמכללות הדבר הזה לא קיים, לא שמעתי מישהו שמעיר על הסוגיה הזאת.

אלכס מילר: לפי הבנתי מדובר רק על משרד החינוך.

עפרי רביב: חשוב לי להגיד לגבי הסוגיה הזאת, אמרתי זאת בהתחלה– יש פה סביב השולחן נציגות מאוד יפה יחסית לאוניברסיטאות.

אלכס מילר: אבל זה נאמר כבר.

אלכס מילר: אנחנו מוציאים מכתב גם למכללות.

עפרי רביב: גם למה"ט וגם למכללות הלא מתוקצבות כי שם אנחנו כן מזהים בעיות.

אלכס מילר: דבר שלישי, אנחנו מבקשים לקבל את מה שבניתם מבחינת הכללים לביצוע של חוק הטבות לסטודנטים במילואים, גם לסטודנטיות בהריון.

אלכס מילר: אני מבקש – לפני שאתם הולכים לאיזשהו משא ומתן עם משרד המשפטים או אתם הולכים לצמצם, אנא העבירו זאת לוועדה, אנחנו נראה מה אנחנו יכולים לסייע, להביא את זה באותה צורה שאתם כביכול בניתם את זה מלכתחילה.

אלכס מילר: דיברנו על רוב הנושאים.

אלכס מילר: בנושא הצעת חוק אני אחשוב, נראה אם זה ישים.

אלכס מילר: אני הייתי גם מציע, רבותי, שכל אותן פניות – נקודתיות, פניות שיכולות להיות כדוגמה – תתחילו להעביר גם אלינו, כי באים לפה וזורקים דברים באוויר.

אלכס מילר: אני צריך לדעת ספציפית – כמו שנאמר על-ידי הסטודנט, באתי וחישבו לי את זה 20% היעדרות.

אלכס מילר: אלה דברים שהם ספציפיים.

אלכס מילר: יותר מדי אנחנו עוסקים כאן בדברים כלכליים.

אלכס מילר: אם יש דברים שהם ספציפיים, שאפשר להגיד- רבותי, יש צורך בהתערבות, אנחנו גם יכולים לכנס פה דיון.

אלכס מילר: אין שום בעיה, אני כל הזמן שומע – לא מספיק, לא מספיק – אבל כולם מסתובבים סביב אותו נושא.

אלכס מילר: פה אומרים שהאוניברסיטאות נותנות מספיק, מכללות פחות – שוב, הכול יותר מדי מעורפל.

אלכס מילר: תביאו דוגמאות, ושוב ברכות לכל המילואימניקים לרגל יום המילואים.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.