ועדת המשנה לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 78, 2012-05-29 11:00

אילן גילאון: אנחנו מטפלים בזנבות מן הישיבה הקודמת.

אילן גילאון: היו כמה נושאים שנתבקשתם לחזור בחזרה ולהתיישב עליהם ואנחנו נחזור להקראה של הדברים שלא סיכמנו, בנושא של רכב להשכרה ובנושא של אוטובוס מותאם לנוסעים עם מוגבלות ונתחיל מכאן.

אייל לב-ארי: אנחנו עוברים לעמוד ראשון, להגדרות, "כסא שישה מצבים".

אייל לב-ארי: "כסא ששה מצבים" – כסא בעל בסיס למושב נהג שבו מותקן מנגנון המאפשר תנועה סיבובית, אנכית ואופקית.

אייל לב-ארי: אנחנו עוברים לתקנה 2, נושא החזקת רכב השכרה, תחנת משנה (ב) בעמוד 2.

אייל לב-ארי: (ב) ברכבי השכרה נגישים המיועדים לנהיגה עצמית, יותקן מנגנון יד להפעלה ביד שמאל או מנגנון יד להפעלה ביד ימין או דוושת מאיץ ברגל שמאל כמפורט בתוספת הראשונה.

אייל לב-ארי: בתקנה 3 (ב) - - -

שמואל חיימוביץ': רגע, יש עוד את 3 (א) (5).

אייל לב-ארי: לא, 'המראה הפנורמית' כבר אושר.

ערן טמיר: אבל אחר כך לא ירדנו מזה?

שמואל חיימוביץ': רשמית, מה הסיבה בכלל שזה צץ?

אילן גילאון: למה?

שמואל חיימוביץ': אני לא בטוח שבן אדם יאהב לראות מראה פנורמית ברכב, אם הוא לא רגיל לזה.

ישראל אבן זהב: את זה ביקשו באחד הדיונים.

אילן גילאון: מה מקור התוספת הזאת?

אילן גילאון: מי ביקש את זה?

קריאה: מישהו מלקויי שמיעה ביקש את זה.

נמרוד הגלילי: זה אתה ישראל?

ישראל אבן זהב: אני?

שמואל חיימוביץ': אולי כנגד דרישה תותקן, זה אני יכול להבין, כי זה עם שתי גומיות מתקינים.

אייל לב-ארי: זה היה כבר בדיון הראשון.

נמרוד הגלילי: אתה רוצה, אפשר לשנות את זה – לבקשת אדם יותקן.

שמואל חיימוביץ': כן, זה הגיוני.

אילן גילאון: אתם לא נותנים את זה לכל אחד דבר כזה?

ישראל אבן זהב: כן, אבל היום אני לא יודע אם יש הצדקה.

ישראל אבן זהב: יש את מראות החוץ, שתי מראות בחוץ.

אילן גילאון: עזבו, אז תרדו מהסעיף הזה, בחייכם.

שוקי שדה: בתקנות הרכב היא אסורה לחלוטין.

אילן גילאון: תמחקו את הדבר הזה.

ישראל אבן זהב: יש לי שאלה, אייל.

ישראל אבן זהב: בסעיף הזה, אחרי פרק 2, בסעיף 3 כתוב – יותקן בו מנגנון יד בידי מתקין מורשה.

ישראל אבן זהב: השאלה אם לא רוצים גם להוסיף ו/או דוושה לרגל שמאל.

ישראל אבן זהב: בסעיף 3.3, להוסיף 3.1.

ישראל אבן זהב: השאלה אם לא כדאי להוסיף את זה.

אילן גילאון: מה להוסיף?

אייל לב-ארי: אה, בסעיף 3.3, יותקן בו מנגנון יד בידי מתקין מורשה?

ישראל אבן זהב: כן.

ישראל אבן זהב: מתקין מורשה, מנגנון יד ו/או דוושה לרגל שמאל.

ישראל אבן זהב: אם כבר כתבתם את זה, בואו נמלא את זה עד הסוף.

ישראל אבן זהב: ו/או.

אייל לב-ארי: כן.

אייל לב-ארי: או זה ו-.

אייל לב-ארי: השאלה אם צריך ישראל גם לאור ההערה שלך בסעיף 2 (ב), דוושת מאיץ ברגל שמאל, או שדוושת מאיץ להפעלה ברגל שמאל.

ישראל אבן זהב: להפעלה ברגל שמאל, ברור.

אייל לב-ארי: בסדר.

אייל לב-ארי: אז ב-2 (ב) זה גם הפעלה, אוקי.

אייל לב-ארי: ב-3 (ב)(2) השתנה הנוסח, בין היתר כדי להבטיח לאדם שמתנייד בכיסא ברכב גבוה, שיהיה לו בעצם מעבר חופשי בין כיסא לבין כיסא שישה מצבים.

אייל לב-ארי: (2) רוחב הדלת המיועדת לכניסה של אדם הנע בכסא גלגלים יאפשר מעבר חופשי של אדם עם הכסא פנימה והחוצה אל המקום המוקצה, לפי תקנת משנה (ב)(1), ולא יפחת מ- במקום הצר ביותר; ברכב המיועד לנהיגה עצמית יתאפשר מעבר חופשי מכיסא הגלגלים אל כיסא שישה מצבים מהמקום המוקצה לפי תקנה משנה (ב)(1).

אילן גילאון: בסדר גמור.

אייל לב-ארי: סעיף 3 (ב)(8), נושא מאחזי יד נוחים לאחיזה, "מצופים בחומר לא קשיח, שסומנו בצבע הנוגד את סביבתו".

אייל לב-ארי: בכל מקום שיהיה צבע נוגד את סביבתו זה יהיה בעצם ניגוד חזותי לפי התקן, אז זה יהיה שינוי נוסח בהתאם ברוח התקנות.

ישראל אבן זהב: שסומנו בניגוד חזותי?

אייל לב-ארי: כן.

אייל לב-ארי: צבע נוגד את סביבתו זה הניגוד החזותי.

ישראל אבן זהב: אני לא בטוח שמי שנוהג צריך את זה בניגוד חזותי, אבל זה בסדר.

אייל לב-ארי: סעיף (ג) - (ג) ברכב השרה המיועד להסעת אדם עם מוגבלות כאמור בסעיף קטן (ב) יותקנו, לבקשת אדם עם מוגבלות מנגנון יד, אמרו בתקנת משנה (א)(3) וכיסא שישה מצבים במספר כמפורט בתוספת הראשונה.

ערן טמיר: כיסא שישה מושבים לא צריך להיות קבוע?

ערן טמיר: אפשר להתקין אותו לפי - - -

שמואל חיימוביץ': מה?

שמואל חיימוביץ': מה?

אילן גילאון: הוא יכול גם להיות קבוע.

שמואל חיימוביץ': הוא אמור להיות קבוע.

ערן טמיר: הוא אמור להיות קבוע, אני חושב.

ישראל אבן זהב: פשוט מתקינים אותו על בסיס, והבסיס משנה את המצבים.

אילן גילאון: אנחנו לא נכנסים לזה.

אילן גילאון: הוא צריך להיות שם.

ערן טמיר: לא, אבל לפי מה שכתוב פה, הוא יותקן רק לבקשה.

אילן גילאון: אבל כשהוא יותקן אצל היצרן או יותקן לבקשה, או יותקן הכל, העיקר שהוא יהיה שם, מה זה משנה?

ערן טמיר: שמואל, הוא קבוע או שאפשר להתקין אותו?

שמואל חיימוביץ': למיטב ידיעתי הוא קבוע.

אילן גילאון: אבל זה לא משנה את ההגדרה, הוא יכול להיות קבוע והוא יכול להיות גם לא קבוע.

ערן טמיר: אבל מה שכתוב פה זה שהוא לא חייב להיות קבוע.

אייל לב-ארי: נכון.

אילן גילאון: למה הוא חייב להיות קבוע?

ערן טמיר: לפי זה הוא מופיע, אבל במציאות הוא צריך להיות קבוע, הוא צריך להיות שם, להבדיל מן המנגנון שאותו אפשר להתקין.

אילן גילאון: יש איזו סיבה הנדסית למה הכיסא הזה צריך להיות קבוע בתוך האוטו?

שמואל חיימוביץ': יש לו מערכת חשמלית.

ערן טמיר: צריך להיות כיסא.

ערן טמיר: הכיסא צריך להיות ויותקן לבקשת האדם מנגנון.

ערן טמיר: פשוט צריך להפוך את הסדר של הדרישות.

אילן גילאון: טוב.

אייל לב-ארי: אוקי, הכיסא יהיה קבוע וההתקנה של מנגנון היד לבקשה.

אילן גילאון: האמת שגם בן אדם בלי שישה מצבים יכול לנהוג בכיסא שישה מצבים.

ישראל אבן זהב: כן, כן.

ישראל אבן זהב: זה פשוט הרבה יותר נוח, כי כל הפונקציות הן חשמליות, זה כולל שישה מצבים.

אייל לב-ארי: הוספה כרגע, לאור הדיון הקודם, תקנה 4 (א) – איסור דרישת תשלום יתר: מי שעיסוקו בהשכרת רכב השכרה יעמיד להשכרה רכב השכרה נגיש תמורת מחיר זהה למחירו של רכב השכרה שאינו נגיש.

אייל לב-ארי: תקנה 5 - - -

אבנר עורקבי: אני רוצה לשאול שאלה פה.

אבנר עורקבי: אני מקדים אותך, בתקנה 4, להזמין רכב 24 שעות מראש?

אבנר עורקבי: אני לא יודע, אם עשיתי תאונה עם האוטו שלי, אני לא יכול להודיע להם 24 שעות מראש ואז אני מוגבל בלי הרכב.

אבנר עורקבי: אני רק שואל, אני לא אומר את זה בתור - - -

נמרוד הגלילי: אני אגיד למה, דבר ראשון בנוסח המקורי של התקנות זה היה 48 והסיבה היא אחת ויחידה.

נמרוד הגלילי: אין כוונה שחברות ההשכרה יהיה להן אוטו בחנייה שיעמוד כל הזמן ולא ייסע.

נמרוד הגלילי: ולכן יש את הזמן של הודעה מוקדמת, כי בינתיים אפשר להשכיר אותו לאדם רגיל.

אילן גילאון: לא, זה ברור, אבל איך אתה נותן מענה למה שהוא כאן אומר.

אילן גילאון: אני דפקתי את האוטו בתאונה, מה אתה עושה?

אבנר עורקבי: טוטאל לוס.

נמרוד הגלילי: הכוונה היא לתת פתרון בצורה המהירה ביותר.

אילן גילאון: זה לא משהו שהוא מתכנן.

נמרוד הגלילי: זה ברור, אבל אין סיבה, אני חושב שזה לא הגיוני לעשות נטל כבד מדי על חברות ההשכרה, שכל כלי הרכב יעמדו בחניון, עד שתגיע בקשה.

אבנר עורקבי: לאו דווקא בחניון.

נמרוד הגלילי: אבל אני לא יכול לדעת.

ישראל אבן זהב: נניח עכשיו בן אדם באילת, צריך לחזור, זה גם לוקח לך זמן.

אילן גילאון: ישראל, אז יכול להיות שצריך לעשות איזה סידור בין החברות עצמן, אולי.

ישראל אבן זהב: בפול?

אילן גילאון: שיהיה להן איזה פול כזה.

אבנר עורקבי: כן, תמיד שיהיה רכב.

שמואל חיימוביץ': יש לי רעיון, לאלה שיש להם לפחות 4, תמיד יהיה בחזקתם אחד עם התקנה קבועה.

אייל לב-ארי: אבל זה לא מה שכתוב.

אילן גילאון: אז מה זה משנה?

מירב גת: ואם הוא מושכר?

אילן גילאון: ואם הוא לא פנוי?

שמואל חיימוביץ': הוא לא יהיה פנוי רק אם הוא נדרש במידי.

אייל לב-ארי: זה לא מה שמעודכן.

אילן גילאון: לא, הבעיה שלנו זה אם הוא לא פנוי, לא מה מעודכן.

שמואל חיימוביץ': תמיד יכול להיות מצב לא פנוי, ואם כולם כבר מושכרים?

אילן גילאון: אני מבין, אנחנו מנסים לתת איזה שהוא פתרון.

אייל לב-ארי: אי אפשר.

אייל לב-ארי: החוק מציין במפורש בסעיף המסמיך, סעיף 19 (יב) (ה) (1) – "יחזיק לפחות שני כלי רכב המותאמים לנהיגה בידי אדם עם מוגבלות", לפחות שני כלי רכב נוספים מותאמים להסעתו של אדם עם מוגבלות.

אייל לב-ארי: מדובר כאן על החזקה.

אייל לב-ארי: הנושא הזה כבר נדון בדיון הראשון.

אילן גילאון: הוא מתייחס לבעיה של התיאום מראש.

ישראל אבן זהב: מה שאייל אומר זה נכון, הוא אומר שיש לו מיידי.

אילן גילאון: יש לו את זה מידית, אבל אם הם מוכשרים כולם, אז מה עושים?

ערן טמיר: לא, מה שאייל אומר זה משהו אחר.

ערן טמיר: מה שכתוב בחוק זה שחברה שיש לה מעל 100 כלי רכב צריכה להחזיק שני כלי רכב שהם כבר מותאמים, וכבר מותאמים זה אומר שהם לא צריכים את ההתראה קודם, זה מה שאייל אומר.

אבי רמות: רק צריך להביא אותם למי שנפגע.

אבי רמות: כלומר, לנסות להביא את זה כמה שיותר מהר.

אבי רמות: בסדר.

נמרוד הגלילי: בסדר, עדיין יש זמן ההיערכות.

נמרוד הגלילי: לפעמים אתה - - -

אבי רמות: אני נמצא בטבריה והוא בירושלים, צריך להביא אותו, אז הוא יחכה שעתיים וחצי-שלוש.

אבנר עורקבי: כמה חברות יש שמחזיקות מעל 1,000 כלי רכב?

קריאה: 15 חברות.

נמרוד הגלילי: אני לא יודע אם 15 חברות, אבל 10 חברות בטח.

אבנר עורקבי: כדי שנוכל לדעת פחות או יותר, שאם חס ושלום אני מגיע למוסך ואומרים לי האוטו שלך מושבת חביבי, יומיים.

אבנר עורקבי: סיפרתי לך הרגע את זה, למזלי.

ישראל אבן זהב: אז מרימים שלושה ארבעה טלפונים ויהיה לך אוטו.

אילן גילאון: יש מציאויות, אתה יודע.

אבנר עורקבי: המציאות אומרת שאני יכול להרים טלפון לכמה חברות השכרה שיהיה להן רכב.

אילן גילאון: כן, אבל את זה אני לא צריך להכניס בחקיקה.

אילן גילאון: זה צריך שיהיה סידור שלהן.

אבנר עורקבי: לא.

אבנר עורקבי: רק שאלתי את זה בתור שאלה.

אילן גילאון: כמו צנחן, אתה מכיר את הצנחן.

אילן גילאון: הוא צונח, לא נפתח לו מצנח ראשון, לא נפתח לו מצנח שני, עכשיו חסר שגם הג'יפ לא יחכה לו למטה.

אילן גילאון: אבל זה בהחלט אפשר.

אילן גילאון: אנחנו פשוט רושמים את ההערה, לתשומת לבכם, בנושא של תיאום או פול, התארגנות לכלי רכב, כדי שהזמינות תהיה יותר זה.

אילן גילאון: המלצה.

ישראל אבן זהב: במקרה הצורך.

נמרוד הגלילי: אני מאמין שיקבלו את ההמלצה הזאת, ויש כבר היום חברה שרוצה לתת את השירות הזה.

ישראל אבן זהב: יופי.

נמרוד הגלילי: בסופו של דבר שוק חופשי, כל חברה תעשה מה שהיא רואה לנכון.

אייל לב-ארי: טוב, תראו, החוק מדבר על החזקה והחזקה כבר דיברנו, היא כבר החזקה אקטיבית.

אייל לב-ארי: 24 השעות של ההיערכות שהוסכם בין משרד התחבורה לבין חברות ההשכרה, זה כבר עניין שהוא קצת יותר מרחיב, במסגרת ההסכמות בין הצדדים, גם מתוך הנחה שאולי יכול להיות שבאותו רגע לחברה אין את הרכב להעמיד לרשות האדם שפנה אליה באופן מידי.

אייל לב-ארי: אבל הרעיון של הסעיף המסמיך מה ואמר החזקה.

אייל לב-ארי: צריך לבוא ושיהיו בידי אותה חברת השכרת רכבים, לפחות שני כלי רכב מותאמים לאדם עם מוגבלות וכלי רכב נוספים להסעת אדם עם מוגבלות.

אייל לב-ארי: עם זה אין מחלוקת, לגבי המשמעות של החזקה.

אייל לב-ארי: אנחנו עוברים לתקנה 5 - בתקנה 5 נדרש שינוי נוסח כמו בסעיף המסמיך בחוק, שאומר שמי ש"עיסוקו בהשכרת אוטובוסים וכלי רכב אחרים יעמיד להשכרה כלי רכב נגישים" ולא לרשות משרד להסעות שניתן לו רישיון להסעת - - -

שוקי שדה: מה ההבדל, אם אפשר לדעת.

אייל לב-ארי: ההבדל הוא גם התאמת הנוסח בתקנות לחוק המסמיך.

אייל לב-ארי: התקנות לא יכולות לסתור את החוק המסמיך גם מבחינת הניסוח.

שוקי שדה: אבל מה יקרה אם הוא יעמיד ברשות ואחר כך - - -

אילן גילאון: זה מה ששאלת אותי כשנכנסת.

שוקי שדה: כן, בדיוק זה מה ששאלתי.

שוקי שדה: כתוב בפירוש – לרשות משרד ההסעות שניתן לו רישיון להסעה, סיור או להסעה מיוחדת – יעמדו אוטובוסים.

שוקי שדה: אז למה לשנות?

שוקי שדה: זה כבר נסגר עם הלשכה המשפטית שלנו עם הכל, עכשיו פתאום משנים?

אייל לב-ארי: כי החקיקה משתמשת בלשון פעיל ולא לשון סביל.

אילן גילאון: אבל מה התועלת בזה?

שוקי שדה: מה הבעיה?

שמואל חיימוביץ': מה זאת אומרת נסגר עם הלשכה המשפטית שלהם?

שוקי שדה: מה זה מה זאת אומרת?

אילן גילאון: לא, עזבו, מה נסגר, בסדר.

אילן גילאון: קודם כל אם נסגר, אז נסגר.

שמואל חיימוביץ': לא, לא, לא נסגר על זה על דעתנו.

אילן גילאון: השאלה היא במה הועילו חכמים, זה מה שאני שואל.

אייל לב-ארי: גם בלשון החקיקה השימוש הוא שימוש בלשון פעיל, לא לשון סביל.

אייל לב-ארי: גם ההבטחה שבעצם משרד ההסעות הוא גם כן, בדיוק כמו חברה להשכרת כלי רכב, יהיה לו באופן מידי, אם זמן ההיערכות שנקבע בתקנות, אוטובוס שהוא יכול להעמיד עם אנשים עם מוגבלויות.

אילן גילאון: מה החשש שלך?

שוקי שדה: החשש שלי, שאנחנו לא רוצים להשאיר, אוטובוס הוא יקר מאד, הוא מיליונים.

שוקי שדה: עכשיו, אין לנו טעם להעמיד אוטובוס שיעמוד בזה, למרות שיעברו חמישה ימים עד שנקבל את הרשות.

שוקי שדה: אני לא רוצה שיהיה מצב והייתי מבקש לא לרצות שיהיה מצב שאנחנו כאילו באיזה שהוא שלב נתחייב, שיגידו לי עכשיו להעמיד אוטובוסים והזמן להעמיד את האוטובוסים לא יהיה במגבלה של ה-5 ימים.

ערן טמיר: זה לא קשור.

שוקי שדה: החשש הוא לא בבעלות, הוא יעמיד האם זה בבעלות או לא בבעלות.

אייל לב-ארי: אני הייתי עושה אבחנה בין - - -

אילן גילאון: אוטובוס כזה אתה כביכול מכין אותו במשך 5 ימים?

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: יש לך אותו, יכול להיות שהוא מושכר.

שוקי שדה: לא, יש לנו חברות שיש להן את זה בכמויות.

ערן טמיר: מה שחשוב שהאחזקה האפקטיבית על אותו אוטובוס שייכת לאותה חברה.

ערן טמיר: שלא יכולות להיות ששתי חברות יכסו את עצמן על בסיס אותו אוטובוס.

ערן טמיר: זאת הדרישה הבסיסית של החוק.

ערן טמיר: כל חברה, אם החוק דורש ממנה שלושה אוטובוסים – זה שלושה אוטובוסים שלה.

אילן גילאון: לפי טבלת הכמויות.

ערן טמיר: כן, אבל חשוב גם להגיד שבאופן אפקטיבי, כמו שגם אייל אמר - - -

אילן גילאון: נניח שזה כך, האם כל אחד עומד במבחן התוצאה, בדרישה.

שמואל חיימוביץ': לא, אי אפשר.

שמואל חיימוביץ': לנו כנציבות אין דרך לאכוף דבר כזה.

שוקי שדה: אתה לא צריך לאכוף.

ערן טמיר: זה תפקיד של הנציבות.

ערן טמיר: הלשכה המשפטית שלך בטח ציינה עבורך שהגורם שאוכף זה הנציבות.

אילן גילאון: רק שנייה, הדיון הוא איננו רק משפטי, הוא גם ענייני.

אילן גילאון: מה אכפת לך אם הוא מחזיק את זה קבוע או שהוא לקח את זה מדוד שלו, ובתנאי שהוא מספק לך את זה על פי התנאים והמפרט שאתה מתאר.

שמואל חיימוביץ': אני אענה.

שמואל חיימוביץ': אני יכול לענות?

שוקי שדה: יש גם חמישה ימים להמתין לזה, אין לנו בעיה.

שמואל חיימוביץ': קודם כל, אנחנו חוששים ממצב שבסוף חברה מסוימת תגיד – אני לא יכולה לספק את האוטובוס הזה, כי מישהו אחר, יהיה איזה ... וחברה אחרת כבר לקחה.

אילן גילאון: אתה רוצה מראש להגן עליו שהוא לא יהיה עבריין?

שמואל חיימוביץ': למעשה, אני יכול ככה לעשות עוד כל מיני דברים שקשורים בחקיקה של נגישות, שהכל יסתמך על זה שפעם, אם יהיה צורך יביאו, וכו' וזה לא הולך ככה.

שמואל חיימוביץ': פה יש לשון של החוק, אני מבקש לא לסטות מלשון החוק באמצעות שינוי משמעותי מבחינת המינוחים.

אילן גילאון: שמוליק, תראה, לעומת דברים שלא ניתנים באופן פיזי להעברה, כמו נניח שירותים או דברים שהם דלא ניידי, פה מדובר באוטובוס.

שמואל חיימוביץ': אני יכול להביא מעלון נייד.

שמואל חיימוביץ': יבוא נכה, אני אביא אוטו.

שוקי שדה: אנחנו רוצים לעזור, אנחנו גם מבינים.

שוקי שדה: אבל אי אפשר להעמיד חברות כאלה גם במצב הזה של לקחת - - -

ערן טמיר: אני יכול לתת דוגמא.

ערן טמיר: אנחנו לא דורשים, לא כתוב פה ולא נאמר פה - - -

שוקי שדה: אני יודע שזה לא בבעלות, הכל טוב ויפה.

שוקי שדה: אני רק אומר שהמערכת צריכה להיות, ברגע - - -

אילן גילאון: אני לא מבין את הדיון, ברצינות.

ערן טמיר: דוגמא פשוטה, נניח שיש במדינת ישראל רק שתי חברות שזה רלבנטי לגביהם.

ערן טמיר: לפי הטבלה, כל חברה צריכה שני אוטובוסים.

ערן טמיר: אנחנו לא רוצים מצב שבו שתי החברות האלה יתקשרו עם ספק שלישי, ושתיהן ישתמשו, או לפחות יכסו את עצמן בשני אוטובוסים.

שוקי שדה: מה זה אכפת לך מאיפה אני מביא את האוטובוסים?

ערן טמיר: חשוב לנו שיהיו שני אוטובוסים לזה ושני אוטובוסים לזה.

אילן גילאון: אבל למה?

אילן גילאון: את זה לא הבנתי.

שוקי שדה: מה אכפת לך מאיפה אני מביא את האוטובוסים?

אילן גילאון: כמה אוטובוסים אתה צריך, זאת השאלה.

ערן טמיר: אנחנו צריכים אוטובוסים לפי מה שקבוע בתקנות ולפי מה שקבוע בחוק, כשלכל חברה יש את האוטובוסים שהיא קשורה אליהם, ולא דיברנו כרגע על בעלות.

ערן טמיר: יכול להיות שתהיה בעלות כן, ויכול להיות שלא.

ערן טמיר: היא צריכה להיות קשורה לשני אוטובוסים, שלא יכול להיות שגם חברה אחרת, כי אז באמת יהיו לנו פחות אוטובוסים.

שמואל חיימוביץ': יש כמה חברות בצפון עם אוטובוסים של יותר מ-10 שנים, אני חושב, שהם נגישים.

שמואל חיימוביץ': אז אפשר להסתמך עליהם.

שמואל חיימוביץ': לחברה יש פול של אוטובוסים חדישים, אבל לצורך הנגישות היא תביא משם.

אילן גילאון: לא הבנתי למה זה מטריד אותך.

שמואל חיימוביץ': אני נסעתי עם החברים שלי מהעבודה, לא היה לי נעים לנסוע עם אוטובוס מיושן, באמת שלא.

שמואל חיימוביץ': ברוך השם יש כבר אוטובוסים חדישים.

אילן גילאון: זה משהו אחר מיושן או חדש, זה סיפור אחר.

ערן טמיר: יש כאן שתי בעיות.

ערן טמיר: הבעיה האחת היא שיהיו הרבה פחות אוטובוסים ממה שצריך.

ערן טמיר: לצורך העניין - - -

אילן גילאון: אבל תראה, אתה לא יכול להאשים מישהו על כוונות.

אילן גילאון: אתה יכול להאשים מישהו אחרי ביצוע עבירה.

אילן גילאון: עכשיו, אותה חברה X אם היא יודעת שהיא לא מספקת את השירות בחמישה ימים, היא תיקנס ככה וככה, היא תצטייד באוטובוס.

שוקי שדה: בדיוק.

שוקי שדה: בדיוק ככה.

ערן טמיר: חבר הכנסת גילאון, זה יותר מורכב.

אילן גילאון: אל תקרא לי חבר הכנסת גילאון, יש לי שם.

ערן טמיר: שני דברים.

ערן טמיר: אחד, אנחנו לא מבקשים יותר מאשר ליישר את נוסח התקנות לפי נוסח החוק, זהו.

ערן טמיר: לא מבקשים שום דבר מעבר לזה.

ערן טמיר: שהמילים יהיו באותן מילים כמו שהחוק מתכוון, אחר כך יעשו עם זה מה שהם רוצים.

ערן טמיר: שניים, יש פה בעיה - - -

אילן גילאון: אני לא הבנתי, ערן מה אתה אומר, אני רוצה לייצר מצב שאני מחייב אותו לעמוד בחוק, אבל איך הוא מוצא את הפתרון - - -

ערן טמיר: הניסוח כרגע בתקנות הוא לא זהה לניסוח שקבוע בחוק.

ערן טמיר: אנחנו רצינו אותן שוב בתקנות, באותן מילים שקבוע בחוק, לא מעבר לזה, לא יותר מזה ולא פחות מזה, זה הכל.

ערן טמיר: כי כרגע יכול מישהו לפרש את התקנות בשונה ממה שקבוע בחוק.

ערן טמיר: רוצים את אותן מילים בדיוק, זה העניין.

ערן טמיר: אותו מטבע לשון.

ערן טמיר: זה עניין אחד.

ערן טמיר: שניים, אם תיאורטית לפחות, אם מדובר פה במקרה שחברה צריכה להחזיק מקסימום שלושה אוטובוסים נניח, זה אומר שתיאורטית יכול להיות שבכל מדינת ישראל, אותם שלושה אוטובוסים יכסו את כל המדינה.

ערן טמיר: ושלישית, ולא פחות חשוב, שלושה אוטובוסים זה כנראה לא מספיק.

אילן גילאון: אבל זה יסתבר על ידי ביקוש והיצע.

שמואל חיימוביץ': אבל מראש תיצור מצב שלא יהיה ביקוש והיצע.

שמואל חיימוביץ': לא יהיה היצע.

אילן גילאון: תראו מה אתם אומרים, אתם אומרים שאתם רוצים לדאוג לכך שאנשים לא יעמדו על פתך העבירה ואני אומר לא.

שוקי שדה: לא סיכמתם איתנו, לא סיכמתם עם אף אחד.

שוקי שדה: מה, אתה משלם את זה?

שוקי שדה: עם כל הכבוד לך.

אילן גילאון: חבר הכנסת אגבאריה, אתה רוצה משהו להתייחס?

עפו אגבאריה: לא, לא.

עפו אגבאריה: יש לי משהו לעשות.

אילן גילאון: זה דיון הכי מעניין.

ערן טמיר: לכאורה אין טעם בטבלה, אם ככה.

ערן טמיר: כל הרעיון של המחוקק מראש, וזה בסדר וזה הגיוני ואנחנו רק רוצים שאותן מילים שמופיעות בחוק יופיעו גם בתקנות, ושיהיה ברור לכל חברה מה האחריות בעניין הזה.

ערן טמיר: אם אנחנו זורקים לאיזה פול, אז כל הרעיון של הטבלה מיותר.

ערן טמיר: עכשיו, חוץ מזה, גם יש לנו קושי - - -

אילן גילאון: בכמה כלים זה משנה את ההוצאה?

ערן טמיר: זה יכול להיות שלושה כלים לכל מדינת ישראל, במקום 20-30.

ערן טמיר: אני לא מכיר את מספר החברות.

נמרוד הגלילי: אבל גם כשיש פול אתה יכול לבדוק את זה, שאותו פול מתאים לכמות, אם הוא מתקשר - - -

ערן טמיר: אבל זה כבר סיפור אחר ושיטה אחרת בכלל להתייחס לזה.

ערן טמיר: זה לא מה שהמחוקק ביקש.

ערן טמיר: המחוקק אמר – אנחנו עושים את ההיגיון לפי כמות החברות שיש בישראל וגודל הצי שיש לכל חברה.

ערן טמיר: זה ההיגיון של המחוקק.

ערן טמיר: אם עכשיו מתחילים לעבוד לפי איזה פול שישרת או לא ישרת את כמות הצרכים במדינת ישראל, זה לא מה המחוקק רצה.

שוקי שדה: אתה תבקש – תקבל אוטובוס, למה להעמיד אוטובוס כזה?

שמואל חיימוביץ': אילן, אני רק רוצה להזכיר שעניין של היצע וביקוש זה עניין שמתפתח.

שמואל חיימוביץ': היום אנחנו מדברים על מצב מסוים, בעתיד אנחנו מקווים שיותר ילדים ישתלבו במערכת חינוך רגילה, ייצאו לטיולים יחד עם התלמידים באותו אוטובוס, יחד עם הכיתה שלהם - - -

אילן גילאון: מערכת שיהיה צריך לעמוד בה.

שמואל חיימוביץ': אוקי, ויהיו גם טיולים מאורגנים וכל מיני הסעות במסגרות כאלה ואחרות וכו', ואפשר יהיה בקלות להשיג את האוטובוסים האלה.

שמואל חיימוביץ': כרגע, אנחנו יודעים שבמצב הקיים, כשיש מצאי מוגבל, עולות בעיות.

אילן גילאון: תגיד לי עוד משהו, לפני שאני נותן לו לדבר, מה מבחינת ההוצאה לגבי התאמת אוטובוס כזה?

שמואל חיימוביץ': כתוב שזה אותו מחיר, זה כתוב בחקיקה.

אילן גילאון: לא מה אתה משלם, מה החברה צריכה לשלם.

אילן גילאון: העלות שלהם.

ערן טמיר: אני מזכיר שכל החברות האלה, אם צריך יכולות גם לבקש או להוציא פטור של נטל כבד.

ערן טמיר: זה כמו כל אותם האחרים.

אילן גילאון: לא מדברים על זה.

אילן גילאון: הוא לא מדבר על חברות כאלה.

שמואל חיימוביץ': לדעתי, יכול להיות מצב שכל צי האוטובוסים, בזמן נתון מסוים, מופעל.

שמואל חיימוביץ': ואז לכאורה משביתים אוטובוס מסוים לכמה ימים, כדי לעשות לו הורדת ספסלים ואחר כך להרכיב חזרה.

שמואל חיימוביץ': יום לפני, יום אחרי, לכאורה.

שמואל חיימוביץ': עכשיו, אם לא כל האוטובוסים פועלים באותו יום, אז אין שום נזק.

ערן טמיר: אני מזכיר עוד פעם שהדרישה היא טכנית ומהותית.

שוקי שדה: כמה דברים, כבוד יושב הראש.

שוקי שדה: אחד, הנוסח הזה שכתוב כאן הוא מקובל ואני אגיד גם למה.

שוקי שדה: המשמעות היא אוטובוסים, אוטובוס היום בממוצע עולה כ-1.2 – 1.15 מיליון שקלים.

שוקי שדה: עם השינויים, עם ההכנות והנגישויות שצריך לעשות לו – זה עוד בסביבות כ-350,000 שקלים בממוצע לאוטובוס אחד.

שוקי שדה: עכשיו, הפעילות שנמצאת בחקיקה מחייבת אותנו, כבעלי חברות, רוצה לומר אני לא בעל חברה, אני מנכ"ל של הארגון ולא בעל החברה, אבל מחייבת את החברות לעשות איזו שהיא פעילות שבכל מצב, בכל פנייה, חייבים להעמיד אוטובוס כזה.

שוקי שדה: ויש היום במדינת ישראל מספיק אוטובוסים.

שוקי שדה: גם בירושלים, יש פה חברה אחת שיש לה כאלה אוטובוסים, והיא לא יודעת מה לעשות עם האוטובוסים, היא הולכת למכור אותם.

ערן טמיר: מתוך הטיפול שלנו בכלי רכב להסעות של טיולים, אנחנו יודעים שיש חוסר.

ערן טמיר: דרך אגב, גם מבקשים מחיר גבוה יותר.

אילן גילאון: למה שלא ירכשו ממנו?

ערן טמיר: יש חוסר, אנחנו יודעים שיש חוסר.

שוקי שדה: לא, לא, אני אומר, היא מוכרת את זה לחברה אחרת, לא בגלל ש-, בגלל שאין מספיק בחברה אחרת.

ערן טמיר: זה כבר בעיות שלהם, לא קשור אלינו.

שוקי שדה: אבל מה שקורה, לפרק אוטובוס ולהכין אוטובוס זה גם עולה עשרות אלפי שקלים.

אילן גילאון: כן, אבל תראה, אתה מתעלם מדבר אחד שהם צודקים והוא כזה.

אילן גילאון: בתיקנה, בבסיס, הרי ברגע שאתה מקבל הרשאה שתהיה לך חברה כזאת של הסעות מגודל מסוים, זה בתיקנה שלך.

אילן גילאון: כמו שיש לך כלי כיבוי אש בתוך האוטובוס או כמו שיש לך זה וזה, יש לך את זה.

שוקי שדה: לא, לא, מה שאני בא ואני אומר, ברגע שזה בתקן, האוטובוס הזה יעמוד.

אילן גילאון: למה שיעמוד?

אילן גילאון: זה לא מובן לי.

שוקי שדה: למה שיעמוד?

שוקי שדה: כי אם מבחינת המשמעות הוא מוכן לנגישות עם כיסאות גלגלים, מורידים ספסלים, מוציאים החוצה, מכינים את זה לטובת הרמת הנכים והעגלות.

שמואל חיימוביץ': אבל את זה אפשר לעשות תוך כמה שעות.

שמואל חיימוביץ': בלילה אפשר.

שוקי שדה: רק שנייה, אני לא הפרעתי לך.

שוקי שדה: הכל אפשר.

שוקי שדה: בטח שאפשר, אני לא אמרתי לא.

ערן טמיר: אנחנו לא נפריע לך, אבל לצורך הפרוטוקול, אתה דווקא כן הפרעת.

שוקי שדה: הכל אפשר.

שוקי שדה: אני רק בא ואומר שהמשמעויות בסוף זה כספים והרבה כסף.

שוקי שדה: מה שאני בא ואומר, החוק הזה, הנתון הזה, מחייב אותנו להעמיד לפי דרישה, אפילו לא לפי טבלה, מעבר לטבלה.

שוקי שדה: בטבלה, לדוגמא מי שיש לו 21 כלי רכב, מזמין אוטובוס אחד.

שוקי שדה: אם תבוא חברה שיש לה 21 אוטובוסים ורוצים ממנה 5 אוטובוסים – אז היא לא תיתן?

שוקי שדה: היא תיתן, כתוב בחוק.

שמואל חיימוביץ': לא, לא.

שוקי שדה: מה לא? מה לא?

אייל לב-ארי: שוקי, אתה לא מפרש את זה נכון.

שוקי שדה: למה לא?

אייל לב-ארי: כי אם חברה חייבת לבוא ולעמוד, אם יש לה 21 אוטובוסים, צריכה שיהיה לה אוטובוס מיוחד נגיש אחד.

אייל לב-ארי: אם בעצם באים ומבקשים ממנה יותר – היא לא חייבת לעמוד בזה.

שוקי שדה: אם אדם מגיע אליך עם קבוצה וצריך 5 אוטובוסים, אני יכול לשלוח אותו - - -

אילן גילאון: כן, אבל החוק לא מחייב אותך לזה.

שוקי שדה: בסדר, אבל אנחנו לא הולכים נגד.

שוקי שדה: אנחנו רוצים בעד.

שמואל חיימוביץ': נו, באמת.

אילן גילאון: אבל אם לא היינו הולכים נגד ואם כל התפיסה הייתה כזאת לא הייתי מחוקק חוקים בכלל.

אילן גילאון: הבעיה זה לא ככה.

שוקי שדה: אנחנו רוצים בעד.

שוקי שדה: מה שאני בא ואומר, הנוסח הוא אותו נוסח, בצורה כמו שאתה אומר, רק בשינוי דבר אחד.

שוקי שדה: לרשות משרד ההסעות שניתן יעמדו.

שוקי שדה: מה ההבדל בין הרשות יעמדו לבין - - -

ערן טמיר: אחריות של החברה.

אילן גילאון: אני אגיד לך מה ההבדל.

אילן גילאון: שכוונת המחוקק הייתה בכך שזה מצב התיקנה שלך מגודל מסוים.

ערן טמיר: האחריות שלך שיהיו לך.

שמואל חיימוביץ': מתוך הצי.

שוקי שדה: אבל לא יהיה לי מתוך הצי.

שוקי שדה: לא יהיה לי.

שמואל חיימוביץ': למה?

שמואל חיימוביץ': זה החוק.

הרצל רבינאין: אדוני יושב הראש, אני יכול?

אילן גילאון: יש לך פתרון אפקטיבי?

שוקי שדה: אני לא אלך להשקיע - - -

שמואל חיימוביץ': אבל החוק מחייב אותך, מה לעשות?

שוקי שדה: הוא לא מחייב.

שמואל חיימוביץ': מה זה לא מחייב?

אילן גילאון: שניה, חכה רגע, אולי להרצל יש פתרון יצירתי.

הרצל רבינאין: אני לא יודע אם יצירתי, אבל הפתרון שהחוק מחייב אותנו לנוסח מסוים.

הרצל רבינאין: אני כיועץ משפטי במשרד התחבורה לא יכול לאפשר לשר לחתום על נוסח שהוא שונה ממה שהחוק הסמיכו.

אילן גילאון: נכון.

הרצל רבינאין: ב', גם אם נניח נרשום – 'לרשות משרד הסעות יעמדו', הרי הפרשנות של המשפט הזה תהיה לפי החוק והחוק אומר יעמיד.

הרצל רבינאין: אז בעיני הוויכוח הוא סרק.

הרצל רבינאין: בעיני צריך לתקן את הנוסח לפי האמור בחוק, וזהו.

הרצל רבינאין: אם הפרשנות המשפטית אומרת - - -

אילן גילאון: אני מודה לך, תודה.

אילן גילאון: אני מקבל את זה.

ישראל אבן זהב: מאיפה שהוא רוצה, מה איכפת לו.

ישראל אבן זהב: אני מבין שהוא יעמיד, אתה יכול להביא מאיפה שאתה רוצה.

ערן טמיר: שיהיה ברור שזאת אחריות החברה באופן אקטיבי.

שוקי שדה: אי אפשר להעמיד בחברות, ואני אומר כאן, אי אפשר להעמיד בחברות סתם כלי רכב שיעמדו.

ערן טמיר: הם לא כלי רכב שיעמדו סתם, אתה יכול להשתמש בהם.

שוקי שדה: אי אפשר להשתמש בהם.

שמואל חיימוביץ': נאמר כאן שתוספת העלות לאוטובוס נגיש היא כ-350,000 שקלים - - -

אילן גילאון: עזוב, למה אתה מתחיל, אני לא רוצה.

שמואל חיימוביץ': רק שנייה אילן, ברשותך.

שמואל חיימוביץ': אם המינימום הוא 21 אוטובוסים, אם תחלק את ה-350,000 שקלים ל-21 אוטובוסים, אתה מקבל 1,500 שקלים לכל אוטובוס תוספת.

שמואל חיימוביץ': אז זה לא סוף העולם.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: תשמע, אלה נראים לי חברה שכוונתם בסדר, שמוליק, כוונתם טובה.

אילן גילאון: ואנשים גם צריכים לצמצם הוצאות ככל שניתן ואני מבין אותם.

אילן גילאון: בסדר, אבל זה לא כבד מנשוא.

אילן גילאון: גם לא קרה שום דבר דרמטי.

שמואל חיימוביץ': אומרים לי שטעיתי, שזה 15,000 שקלים.

שוקי שדה: אני בכל מקרה מבקש שיהיה רשום שאני מתנגד לעניין הזה.

אילן גילאון: יהיה רשום, רשום בכל הפרוטוקול.

שוקי שדה: אוקי, אני מתנגד.

אילן גילאון: איך לא יהיה רשום בפרוטוקול?

שוקי שדה: ארגון חברות ההסעה מתנגד.

אילן גילאון: בתור איש אופוזיציה מובהק, אני יודע על מה אתה מדבר.

אילן גילאון: אדוני יושב הראש, אני מבקש שהערתי תירשם.

שוקי שדה: כבוד יושב הראש, אני מציע לחשוב פעמיים על העניין, אני חושב שבכל מקרה אנחנו ישבנו על העניין הזה - - -

אילן גילאון: לא, לא, אבל מה שהרצל אמר - - -

שמואל חיימוביץ': מי זה ישבנו וניסחנו?

שמואל חיימוביץ': מי זה?

שוקי שדה: אני אומר לך שהייתה התכתבות.

שוקי שדה: אתה אולי לא מכיר.

שוקי שדה: הייתה התכתבות בין הלשכה - - -

אילן גילאון: תקשיב, מה שיקרה בפועל שהשר לא יכול, והרצל אמר לך בתור יועץ משפטי של משרד התחבורה.

אילן גילאון: אנחנו קודם כל צריכים לדבר על - - -

ערן טמיר: אין שום ברירה אלא ליישר את נוסח התקנות עם נוסח החוק.

שוקי שדה: כן, כי בחברות לא יעמדו.

אילן גילאון: אנחנו שורפים עכשיו זמן.

אילן גילאון: בואו נתקדם.

שמואל חיימוביץ': אז נתבע אותן.

שוקי שדה: הן לא יעמדו.

אייל לב-ארי: עמוד 5.

אייל לב-ארי: בעקבות הדיון האחרון נוספה תקנה 6 א', בנושא התאמות הנגישות החושיות - - -

שוקי שדה: אתה מוכן להקריא בבקשה את סעיף 5?

אייל לב-ארי: תקנה 5, תהיה בנוסף הבא, אם ככה, אחרי הדיון שהיה עד כה: משרד הסעות שניתן לו רישיון להסעת סיור או להסעה מיוחדת יעמיד להשכרה אוטובוסים מיוחדים, נגישים להסעת אנשים עם מוגבלות, בודדים או בקבוצות.

אייל לב-ארי: המספר כמפורט בתוספת השנייה.

אייל לב-ארי: זה יהיה בנוסח הזה.

שוקי שדה: רק שנייה, וזה עוד צריך להעמיד תוך חמישה ימים?

אייל לב-ארי: כן.

אייל לב-ארי: עניין חמישה ימים לא השתנה.

אייל לב-ארי: תקנה 6 א' בעמוד 5, הוסף עניין ההתאמות החושיות באוטובוסים שאינם אוטובוסים מיוחדים, נגישים.

אייל לב-ארי: הוספה תקנה 9, הוראת שעה: 9.

אייל לב-ארי: בתקופה שעד ליום 1 ביולי 2014, יקראו את תקנה 4 כך שבמקום "24 שעות" יבוא "48 שעות".

אייל לב-ארי: וזה בעצם נושא פרק הזמן שחברת השכרת רכב תעמיד רכב השכרה לאדם עם מוגבלות, לא תוך 24 שעות אלא תוך 48 שעות.

ערן טמיר: זה מרחיק עוד יותר את מי שיש לו תאונת דרכים או טוטאל לוס.

אייל לב-ארי: כן.

שמואל חיימוביץ': וזה בגלל שלא הצליחו לכתוב נוהל, למרות שעברה יותר משנה וחצי.

אילן גילאון: מה?

שמואל חיימוביץ': היה אמור להיות נוהל שמאפשר לחברות ההשכרה לפרק ולהרכיב מנגנון אחרי שהורכב לראשונה, על ידי חברה, ואמורים לגב נוהל שיאפשר להם לעשות את זה.

שמואל חיימוביץ': למרות שעברה יותר משנה, משרד התחבורה לא כתב את הנוהל הזה.

שמואל חיימוביץ': אני מבקש שתצא מפה קריאה למשרד התחבורה, תוך שנה, להעמיד את הנוהל הזה לרשות חברות ההשכרה, כדי שהן יוכלו לעמוד במטרה.

אילן גילאון: שנייה.

שמואל חיימוביץ': זה מה שמקפיץ את זה מ-24 שעות ל-48 שעות, בגלל שאין נוהל.

נמרוד הגלילי: בנוסח הראשוני של התקנות היה כתוב 48 שעות.

נמרוד הגלילי: אז דובר שאנחנו נוכל להרכיב גם - - -

אייל לב-ארי: זה מה שהוא לוועדה.

נמרוד הגלילי: בסדר, אני אומר בנוסח שמשרד התחבורה הפיץ להערות הגורמים הרלבנטיים היה 48 שעות, ואז דובר שניתן יהיה להרכיב גם מנגנון נייד ושעובד מטעם חברת השכרה, שעבר הכשרה מתאימה, יוכל לבצע את ההרכבה והפירוק, של אותו חלק.

נמרוד הגלילי: אחרי שגילינו שהמנגנון הנייד הוא לא דבר בטיחותי וירדנו מזה, ובהסכמה לגמרי, אז דובר שאחרי שיותקן מנגנון קבוע על ידי מתקין מורשה, עדיין יש מתוך התושבת שנמצאת בתוך ההגה, אפשר לפרק ולהרכיב את אותם - - -

אילן גילאון: אבל ההסברים האלה לא כתובים בשום מקום מה שאתה אומר עכשיו.

אילן גילאון: הוא מדבר על הנוהל שמשרד התחבורה היה צריך להמציא.

שמואל חיימוביץ': כן, הוא מדבר גם.

נמרוד הגלילי: על זה אני מדבר.

נמרוד הגלילי: ואז הוסכם שיהיה נוהל שיאפשר גם לחברת השכרה, ואז משרד התחבורה אמר – אוקי, אם יש נוהל כזה, אני מוריד את הזמן ההודעה המוקדמת מ-48 שעות ל-24 שעות.

נמרוד הגלילי: ובינתיים הנוהל לא הוחל, אבל ה-24 שעות ירד ולכן בדיון הקודם אמרנו שצריך להחזיר את זה ל-48 שעות ואמרנו שנשב ונדבר על זה.

נמרוד הגלילי: ואז בשיחה שקיימנו אתמול אמרו בינתיים, עד שיהיה נוהל כזה, שתהיה הוראת שעה, שהוראת השעה הזאת אומרת שלמשך שנתיים זה יהיה 48 שעות, ואני אשמח מאד שיושב ראש הוועדה, אילן, שאתה תוציא קריאה למשרד התחבורה, לגורמים הרלבנטיים במשרד התחבורה, כי לצערי זה לא הרצל שיושב פה, אלא זה גורמים אחרים - - -

אילן גילאון: הנה, הקריאה כבר יצאה, שמואל כבר הוציא את הקריאה.

נמרוד הגלילי: אז זהו, אז אני אשמח באמת שיהיה נוהל.

אילן גילאון: אני מאמץ את קריאתו.

אילן גילאון: הרצל, אז אתם מעבירים הלאה ונעביר גם בכתובים.

הרצל רבינאין: כן.

אייל לב-ארי: אנחנו עוברים לעמוד 6, לתוספת הראשונה.

אייל לב-ארי: בעקבות הדיון האחרון השתנתה הטבלה.

אייל לב-ארי: טור א' מספר כלי הרכב העומדים לרשות בעל הרישיון, טור ב' – מספר כלי הרכב לנהיגה עצמית, מנגנון יד שמאל, מנגנון יד ימין, דוושת מאיץ רגל שמאל.

אייל לב-ארי: מספר כלי הרכב להסעת אדם אם מוגבלות, מספר כלי הרכב להסעת אדם עם מוגבלות העומדים בדרישות תקנה 3 (ג): נאמר גם מה אנחנו עושים עם מה שמעבר ל-12,000 כלי רכב, שיש חברות שיש להן, שיכולות להגיע ל - - -

אילן גילאון: אין.

אילן גילאון: מי החברה שיש לה בין 11,000 ל-12,000?

אייל לב-ארי: יש כמה.

נמרוד הגלילי: אין היום אף חברה שיש לה מעל 11,000 כלי רכב להשכרה.

אייל לב-ארי: יש גם 30,000 ויש גם 53,000 לפי הטבלה שאתם העברתם לי.

נמרוד הגלילי: זה ליסינג.

אילן גילאון: אני לא מדבר על ליסינג.

נמרוד הגלילי: אתה מדבר על הסך הכל כמו הרץ, או אוויס או אלדן, אבל יש הבדל בין ליסינג לבין השכרה.

אייל לב-ארי: בסדר.

אייל לב-ארי: הנתונים שאני קיבלתי ממשרד התחבורה בעניין הזה, כללו גם קפיצה מ-20,000 עד 30,000, ו-53,000.

קריאה: אבל זה כולל ליסינג.

אילן גילאון: אז אין חברה כזאת, אז אין מה להתדיין.

הרצל רבינאין: אז אולי אפשר לתקן את הנוסח מ-11,001 ולרשום ואילך, במקום 12,000.

אילן גילאון: נכתוב סעיף שמעל 12,000, על כל כך וכך כלי רכב, עוד - - -

ישראל אבן זהב: כן, יוסיפו הצטרכות.

אייל לב-ארי: זהו, צריך להתייחס למה יקרה אם יהיו מעל 12,000 ביום מן הימים.

קריאה: אני לא יודע אם זה מעשי.

נמרוד הגלילי: אפשר להיצמד לנוסח שהיה בנוסח הישן.

נמרוד הגלילי: אז זה היה שהחל מ-3,101 רכבי השכרה לכל 1,000 כלי רכב נוספים יתווסף רכב אחד לנהיגה עצמית, בידי אדם עם מוגבלות ולכל תוספת מצטברת של רכבי השכרה שיש 3 רכבי השכרה לנהיגה עצמית, יתווסף רכב אחד להסעת אדם עם מוגבלות.

אילן גילאון: השאלה אם זה עונה לקריטריונים.

הרצל רבינאין: שעה עבדתי על הטבלה הזאת, בלי שלא יהיה את ה - - -

ישראל אבן זהב: לא, אני אומר מעל 12,000, הרצל.

אילן גילאון: אתה צריך למצוא את שיטת החישוב של ההכפלות שלך פה, ולראות מה צריך להיות המימד על כל 1,000 נוספים.

שמואל חיימוביץ': אבל עכשיו צריך, כולל הבאה למליאה.

אילן גילאון: פה צריך לעשות קלקולציה כזאת, כי זה לא בהכרח נובע מאותו קשר.

אייל לב-ארי: צריך אז להחליף.

נמרוד הגלילי: אני לא חושב שצריך, כי אני לא רואה - - -

שמואל חיימוביץ': אבל אי אפשר לדעת.

שמואל חיימוביץ': לפני 10 שנים לא היו אפילו חברות עם 10,000.

ערן טמיר: מה שהיה הנוסח הקודם, על כל 1,000 עוד אחד ועל כל הצטברות של שלושה, אחד - - -

אייל לב-ארי: צריך גם לבוא ולראות איך זה - - -

אילן גילאון: כדאי להתכונן לכל בעיה.

אייל לב-ארי: יש גם את דוושת שמאל, צריך לבוא ולראות איך מכניסים אותה גם כן פה.

אייל לב-ארי: קודם היה רק את המנגנונים, מבחינת התוספת, לא רק הרכב הגבוה.

ערן טמיר: על כל רכב רביעי זה יהיה דוושה שמאל.

נמרוד הגלילי: הרכב השלישי יהיה עם מאיץ.

וילמה מאור: סיימנו?

אייל לב-ארי: כן.

אילן גילאון: גם את זה סיימנו.

וילמה מאור: אנחנו מתכנסים שוב בשעה 12:30 במליאת הוועדה.

ערן טמיר: לאשר את זה?

וילמה מאור: כן.

וילמה מאור: ואז אתם עובדים על הנוסח - - -

ערן טמיר: יופי, לא ידעתי.

וילמה מאור: אתה לא קורא סדר יום.

אילן גילאון: הישיבה נעולה.