הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 79, 2012-05-29 11:00

טלב אלסאנע: בוקר טוב רבותי, אני פותח את הישיבה.

טלב אלסאנע: נושא הדיון הוא הסיבות לשימוש בסמים בקרב סטודנטים.

טלב אלסאנע: זה לא אומר שאנחנו מאשימים שכאילו יש משהו חריג לגבי סטודנטים, אלא שההתייחסות היא כמו לכל נושא או מגזר אחר, כדי לעמוד על ממדי התופעה, אם חל שינוי, הסיבות, ההתמודדות, תכנית שיש ותוצאות של אותן תכניות.

טלב אלסאנע: נבקש מהרשות להתחיל בהצגת הנתונים.

טלב אלסאנע: נערכו מחקרים ובדיקות ואם יש להם גם פרויקטים שהם מריצים ומפעילים.

טלב אלסאנע: מי מציג מטעם הרשות?

חגית בוני נח: ד"ר חגית בוני נח, אני מאגף מניעה ויש לנו כאן את מנהלת אגף מניעה, אורית שפירו.

חגית בוני נח: את רוצה להתחיל?

אורית שפירו: על פי בקשת אדוני אנחנו ניתן איזה שהוא סקר קטן על מספר אלמנטים של המאפיינים שיש בהם בכדי לגרום לסטודנטים להשתמש בסמים.

אורית שפירו: אנחנו התייחסנו, על פי בקשתך, לסמים, למרות שאנחנו מדברים בכלל על חומרים פסיכו-אקטיביים ובכלל זה גם אלכוהול, אבל אנחנו נשים את הדגש על הסמים, בהתאם לבקשתך.

אורית שפירו: נדבר על המגמות ובסוף אנחנו נשאיר מעט זמן לדבר על תכנית שאנחנו עושים לסטודנטים ברמה ארצית, ובהתאם לזה אנחנו אחר כך נעשה לשאלות.

אורית שפירו: חגית מרכזת את התכנית ולכן היא תציג את הדברים.

חגית בוני נח: תודה.

חגית בוני נח: אני הכנתי מצגת.

חגית בוני נח: אני אתחיל בסקר שהוא אולי קצת ישן, מ-2003, אבל הוא נותן לנו תובנות, כי זה הסקר המקיף היחידי שקיים עד כה.

חגית בוני נח: יש הסכמה ברשות לעשות כבר סקר חדש, כי באמת הפרויקט חזר לפעולה לפני שנתיים וזה הזמן באמת לעשות סקר נוסף.

חגית בוני נח: מהנתונים של הסקר האחרון שיש לנו – זה 42% מהסטודנטים דיווחו על שימוש לא חוקי בסמים אי פעם, אז זה בהחלט גבוה, אם דיברת מקודם.

חגית בוני נח: 30% מהם זה היה בשנה האחרונה, 23% מדי פעם, ו-9% לעתים תכופות.

חגית בוני נח: הקאנביס, תוצרי הקאנביס – זה החשיש, מריחואנה, זה הסם הנפוץ ביותר.

חגית בוני נח: אנחנו מדברים על 38% שהשתמשו אי פעם בקאנביס, 27% בשנה האחרונה.

חגית בוני נח: 77% מהסטודנטים נוהגים לשתות משקאות אלכוהוליים, 35% שותים באופן קבוע.

חגית בוני נח: אנחנו רואים גם שרבע מעשנים סיגריות.

חגית בוני נח: 35% נוהגים תחת השפעת סמים ואלכוהול, הם מודים שהם נוהגים תחת השפעת של סמים ואלכוהול, שזה חמור.

חגית בוני נח: שיעורי השימוש הגבוהים ביותר אצל תלמידי מכינה, אחר כך מדעי הרוח, מדעי החברה וכדומה.

חגית בוני נח: 76% מהסטודנטים - - -

טלב אלסאנע: צריך לעשות הצלבה כדי לבחון באיזו מידה התשובות משקפות או שזה סתם תשובות שאינן משקפות את המציאות.

טלב אלסאנע: כי 35% נוהגים תחת השפעת סמים ואלכוהול נשמע לי - - -

חגית בוני נח: זה תואם מחקרים נוספים.

חגית בוני נח: למשל, אין מחקרים כמותיים נוספים רבים שנעשו, אבל כן נעשה בתל חי ב-2011 על ידי פרופסור לבנטל, וכן אנוכי עשיתי עם ד"ר ליאת קורן באריאל.

חגית בוני נח: שם אנחנו רואים שיש תיאום ואפילו קצת עלייה מהסקר הזה, אבל בהחלט הם מודים שהם נוהגים תחת השפעה של סמים.

חגית בוני נח: יש לנו את הנתונים בהמשך של נהיגה תחת השפעה של אלכוהול ותחת השפעה של סמים.

קריאה: של 2011?

חגית בוני נח: כן.

קריאה: אפשר לעשות את ההתאמה אחר כך?

חגית בוני נח: כן.

חגית בוני נח: 76% מהסטודנטים דיווחו על היותם תרמילאים, 32% מהם טיילו והשתמשו בסמים.

חגית בוני נח: אנחנו רואים שטיול התרמילאים זה סוג של גורם מנבא גם לשימוש וזה ממשיך הלאה.

טלב אלסאנע: בשקף הקודם יש הבדל מבחינת הסטודנטים באיזו פקולטה, באיזו מגמה הם לומדים?

חגית בוני נח: גם, כן.

חגית בוני נח: האמת שהסקר עצמו הוא איזה 300 ומשהו עמודים ואני מוכנה להעביר לכבודו.

חגית בוני נח: אבל בהחלט יש, כן.

חגית בוני נח: מדעי האומנות, כן.

טלב אלסאנע: מדעי הטבע לא משתמשים.

חגית בוני נח: אתם רוצים לראות את זה?

חגית בוני נח: אני יכולה להעלות את זה.

חגית בוני נח: במקרה הכינותי מראש סקר שיהיה זמין, הסקר של מחקר הסטודנטים.

חגית בוני נח: זה הסקר שנעשה בשנת 2003, הוא פורסם בשנת 2004, אז הייתה ד"ר רחל בר-המבורגר.

טלב אלסאנע: בסיכום שלנו אנחנו נתייחס לעובדה שחלפו מאז 9 שנים, אז אנחנו מדברים על משהו היסטורי.

חגית בוני נח: נכון.

טלב אלסאנע: זה שיעור בהיסטוריה עכשיו.

חגית בוני נח: נכון.

חגית בוני נח: הנה, זה עיקרי הממצאים, כאן הנתונים – השימוש בחשיש, בצמחים רעילים.

חגית בוני נח: אתם רואים את שיעורי השימוש במוסדות להשכלה גבוהה שנבדקו.

חגית בוני נח: הגבוהים ביותר זה היה בבן גוריון, במכללת בית ברל ועמק יזרעאל, ששם דיווחו 40%.

חגית בוני נח: לא פחות כל כך מהם, למעלה מ-30% באוניברסיטת תל אביב, במרכז הבין תחומי בהרצלייה, אחר כך אנחנו רואים באוניברסיטה העברית, אוניברסיטת חיפה, סמינר הקיבוצים, הטכניון והנמוך ביותר שנמדד אז – זה היה באמת בלוינסקי, בר אילן ואריאל איפה שהוא.

חגית בוני נח: זה שיעור גבוה.

חגית בוני נח: גם בקרב תרמילאים אנחנו מוצאים בגילאים האלה שיעור גבוה של שימוש בסמים וגם בקרב הסטודנטים.

חגית בוני נח: האם כאן יש את הפילוח לפי פקולטה?

קריאה: זה היה בהתחלה.

קריאה: 32% מדעי הרוח.

חגית בוני נח: כן.

חגית בוני נח: יש אחר כך גם טבלה מסודרת.

חגית בוני נח: רואים במצגת הקודמת.

חגית בוני נח: אני אחזור למצגת ואני מוכנה להעביר, שיהיה לכם עותק.

חגית בוני נח: העברתי גם לאוריאנה את זה.

חגית בוני נח: תראו, אחת השאלות שהוסיפו במהלך השנים, הסקר בשנת 2003 היה למעשה רפליקציה של סקר קודם שנעשה בשנת 1996.

חגית בוני נח: אז זה כאילו נתן מגמה של האם החריפה הבעיה ובכלל, ובאמת החריפה הבעיה בין שנת 1996 לשנת 2003.

חגית בוני נח: ובסקר בשנת 2003 הוסיפה אז המדענית הראשית, גם לבחון את העניין החוקי.

חגית בוני נח: האם הסטודנטים חושבים שהם יהיו בעד שינוי החוק בכיוון של התרת שימוש בחשיש/מריחואנה, ההתמקדות הייתה חשיש/מריחואנה.

חגית בוני נח: ותראו, רבע מהסטודנטים היו בעד שינוי חוק כזה, ואני חושבת שזה חשוב, כי תיכף אני אסביר גם אולי למה הם משתמשים בסמים מתפיסת עולמם, שזה "משהו נורמטיבי", וזה אולי ככה יובן יותר טוב.

חגית בוני נח: 42% מהסטודנטים הביעו דעות המסכימות עם המשך איסור השימוש בחוק, אבל היו לנו מתלבטים שזה 32%.

חגית בוני נח: כלומר אנחנו רואים שבקרב הסטודנטים יש עמדה שהם רוצים לשנות את החוק, לעשות לגליזציה, או דה-קרמיניליזציה, מה שתרצו, בנושא הזה של הקאנביס.

חגית בוני נח: אחת השאלות ששאלת אותנו להתייחס, זה למה משתמשים בסמים.

חגית בוני נח: זה למעשה תובנות קצת מהדוקטורט שלי.

חגית בוני נח: אני עשיתי דוקטורט בהנחייתו של פרופסור נחמן בן יהודה מהאוניברסיטה העברית.

חגית בוני נח: המחקר שלי היה איכותני, אבל השאלות האלה למה משתמשים – עלו תוך כדי, למרות שזה לא היה המיקוד.

חגית בוני נח: אז הדבר הראשון היה מאד מאד בולט וגם מתקשר למחקרים נוספים שנעשו, זה שהחברה הצעירים וסטודנטים בעיקר וצעירים, תופסים את עישון הקאנביס כהתנהגות נורמטיבית.

חגית בוני נח: הם לא חושבים שהם עבריינים, הם לא חושבים שהם סוטים.

חגית בוני נח: הם חושבים שזו התנהגות, פעולה שגרתית כמו שהם עושים כל דבר אחר, כמו נגיד שותים קפה, אז אני גם מעשן קאנביס.

חגית בוני נח: דבר נוסף, טיעון נוסף שהם משמיעים זה – כך עושים כולם.

חגית בוני נח: זה תירוץ נוסף שהם נותנים כדי איפה שהוא, אתם מכירים קצת אולי הגדרות סטטיסטיות.

חגית בוני נח: ברגע שאתה אומר שהרוב עושה ככה, אז אתה לא מרגיש במיעוט ואתה לא מרגיש סוטה.

אוריאנה אלמסי: זה לא בכולם, זה רלבנטי רק לאריאל, נכון?

חגית בוני נח: לא, לא, זה הדוקטורט שלי שעשיתי לגבי מבוגרים צעירים, לא רק.

חגית בוני נח: תובנות.

חגית בוני נח: אני ניסיתי להבין את העולם שתיכף תראו, אני מכנה אותו יקום מוסרי סמלי אלטרנטיבי.

טלב אלסאנע: אז איפה הבעיה אם הם רואים בזה דבר שהוא אסור על פי חוק, עבירה על פי חוק העונשין, ורואים בזה דבר נורמטיבי, שגרתי.

טלב אלסאנע: יש כאן בעיה.

חגית בוני נח: יש לנו בעיה בהתמודדות, כן.

חגית בוני נח: יש לנו בעיה בהתמודדות איתם מול נושא הקאנביס.

חגית בוני נח: יש ממש שני עולמות שמתנגשים וכדי להבין את זה אנחנו צריכים להבין את העולם שלהם, להבין שמבחינתם זה נתפס נורמטיבית והם נותנים את כל התירוצים ואת כל ההצדקות ואת כל ההכחשות להגיד למה זה נורמטיבי.

חגית בוני נח: ותיכף, אם זה מעניין אתכם, אז אני טיפה אפרט יותר.

חגית בוני נח: ואם לשאלות למה עושים את זה – אז הם אומרים – כולם עושים את זה, זו תחושת כיף, הנאה.

חגית בוני נח: אנחנו עושים את זה להירגע, אנחנו עושים את זה לברוח מצרות של יום יום, לברוח ממה שנקרא בעאסה, צרה קטנה, מצב רוח מצוברח.

חגית בוני נח: עוד דבר נחמד שהם אומרים – אתם, אחריותכם, אחריות המדינה, אנחנו בורחים מהצרות שאתם גרמתם.

חגית בוני נח: אתם, עם כל הפיגועים כאן, אתם מושחתים וזה, אז זה הרוגע שלנו.

חגית בוני נח: זאת אומרת זאת הטלת אחריות על האחר.

חגית בוני נח: אנחנו רואים את הטיעונים האלה אצל עבריינים.

חגית בוני נח: אני קרימינולוגית וסוציולוגית, הרבה עבריינים משתמשים בטיעונים האלה, של הכחשת הפגיעה, הכחשת הנזק, ואנחנו רואים את אותם טיעונים - - -

טלב אלסאנע: מה ההבדל בין התפיסה הזו לבין התפיסה של עבריינים, מבחינת הגישה?

טלב אלסאנע: זה מכחיש וזה מכחיש וזה משליך וזה משליך.

חגית בוני נח: כן.

חגית בוני נח: ברשותך אני קופצת שנייה כדי אולי להראות.

חגית בוני נח: אני אראה לכם איך הם יוצרים שני עולמות בעניין הזה, החברה.

חגית בוני נח: מה שהם אומרים – תבחינו בינינו שאנחנו מעשנים את הקאנביס וזה הסם העיקרי שלנו, לבין עולם אחר שלו אתם תגידו שהם עבריינים.

חגית בוני נח: הם מנסים לכונן את הזהות של עצמם על ידי כינון מישהו כאחר.

חגית בוני נח: אם אני אגדיר אותו כאחר, הם הנרקומנים, הם הבעיה, בהם תטפלו – אנחנו בסדר.

חגית בוני נח: והם עושים אבחנה – הם עושים אנחנו שתי קבוצות, ממש עודים דיפרנציאלי.

ארמונד כהן: מי שם להם מראה?

חגית בוני נח: הם יצרו עולם.

חגית בוני נח: זה עולם שלם שיש בו ספרים, יש בו שירים, יש בו זמרים.

חגית בוני נח: זה עולם שלם סביב הנושא הזה של קידוש הקנביס.

חגית בוני נח: הם חושבים שהקנביס הוא מעל לשאר.

אורית שפירו: ולהרבה מהם אין מראה עד למקום של פגיעה אישית או אצל החברים.

אורית שפירו: אין בעיה.

אורית שפירו: המראה היא לא רלבנטית.

חגית בוני נח: הם לא חושבים שהם פוגעים במישהו אחר, גם כשאתם תראו עדויות שהם נותנים לי – "אני נוהג כשאני מסטול, אבל אני אז נוהג יותר טוב".

חגית בוני נח: זאת אומרת הם נוהגים תחת השפעה.

אהוד אורטל: יש לי שאלה ברשותך, המבחן הזה שהוא פרמטר של זמינות וקלות השגה של החומר, האם יש לזה השפעה על השימוש?

חגית בוני נח: כן, האמת שתמיד יש מחקרים שמדברים על זמינות והם אומרים שאם הסם זמין, אז מן הסתם אתה תשתמש בו יותר.

חגית בוני נח: נגיד בגואה שהחברה התרמילאים נוסעים, אז בגלל הזמינות אז יש יותר שימוש.

חגית בוני נח: אם לא יהיו סמים, אז אולי לא, זה בהחלט גם עניין של זמינות.

חגית בוני נח: גם סמי פיצוציות שאנחנו רואים בכלל.

אוריאנה אלמסי: בקמפוסים זה יותר זמין?

חגית בוני נח: לא יודעת בגדול, אבל אולי בחלק מהמעונות כן.

חגית בוני נח: יש מדי פעם, המשטרה תופסת פה במעונות שם, ומגדלים קצת.

חגית בוני נח: אבל הרבה מהם גרים בדירות שכורות ואנחנו יודעים שהשימוש נעשה הרבה פעמים גם בדירות שכורות.

חגית בוני נח: פחות אולי בבית של ההורים, אבל בדירות שכורות ובכלל.

חגית בוני נח: אז אנחנו רואים שהם יצרו דיפרנציאציה והם אמרו - יש לנו שני עולמות ואתם צריכים להתעסק, אתם – הממסד – צריכים להתעסק עם העולם שבאמת צריך, זקוק לטיפול.

חגית בוני נח: זה לא אנחנו.

חגית בוני נח: אנחנו לא עבריינים.

חגית בוני נח: מי שעבריין ומי שמזיק לחברה זה האחרים שהם הנרקומנים והם משתמשים בהרואין, וזה סם אחר לגמרי והם יעשו עבירות תוך כדי.

חגית בוני נח: מי אנחנו?

חגית בוני נח: אנחנו בני טובים, בני המעמד הבינוני, הבינוני-גבוה.

חגית בוני נח: אצלנו העישון של קנביס זה חלק ממערך סטאטוסים שיש לנו.

חגית בוני נח: אנחנו גם סטודנטים, אנחנו גם מילואימניקים, אנחנו גם זה, אבל אנחנו גם מעשנים.

חגית בוני נח: אנחנו יצרניים לחברה.

חגית בוני נח: לעומת זאת - - -

טלב אלסאנע: אז הבעיה היא עם זה שלא מעשן בכלל, שהוא לא נכנס למועדון היוקרתי הזה.

חגית בוני נח: לפעמים, תשאל סטודנטים נגיד בכיתה שאני מלמדת, אז חלק יגידו לך – אנחנו מרגישים outsider, כי אנחנו מתביישים להגיד שלא עישנו בחלק מהקמפוסים, בחלק מהמקומות.

חגית בוני נח: יש ממש תחושה שאתה צריך להתנצל – איך זה שלא עישנת אף פעם.

אודיה בוטא: במיוחד כשיש תחושה של קולקטיב בלהעביר את הסיגריה מאחד לשני.

אודיה בוטא: יש משהו מאד מלבה, מאד מעודד את החברותא הזו, שאם אתה לא שם – אז אין לך מה לעשות.

אודיה בוטא: אתה סוג של outsider.

טלב אלסאנע: מושיטים לך ואתה אומר "לא", אז - - -

אודיה בוטא: זאת בעיה.

קריאה: אתה לא שייך.

חגית בוני נח: אבל נכון מה שאורית אומרת שזה לא כל רוב הסטודנטים.

חגית בוני נח: אולי זה נשמע עכשיו שכולם עושים את זה - - -

אורית שפירו: בדיוק, זה נשמע ככה.

אורית שפירו: רוב הסטודנטים לא משתמש.

חגית בוני נח: לא, לא.

אורית שפירו: אנחנו מדברים על אותו חלק שאנחנו מדברים לגביו ואנחנו מנסים לפלח מה הן הסיבות שמביאות אותו לשימוש כזה או אחר.

חגית בוני נח: וגם אם חלקם אגב כן השתמשו וזה חד פעמי, או רצו בסקרנות לבדוק מה קורה וזה לא משתמשים קבועים, אוקי?

חגית בוני נח: יש כאלה שהם גם משתמשים קבועים.

חגית בוני נח: מה עוד?

חגית בוני נח: אנחנו רואים שהשימוש בסמים - - -

אוריאנה אלמסי: עוד שאלה, אתם בדקתם האם הם השתמשו לראשונה כשהם התחילו ללמוד?

חגית בוני נח: כן, כן.

אורית שפירו: אל תקפצי, את תגיעי לזה.

חגית בוני נח: אורית היא מסודרת.

אורית שפירו: לא, כי אם כל אחד ישאל שאלה – את תרוצי בכל המצגת.

אורית שפירו: זה נבדק ונגיע לזה.

חגית בוני נח: אני בלגניסטית.

חגית בוני נח: אני אתאר את הרקע אולי, אוריאנה.

חגית בוני נח: מחקר שנעשה במימון הרשות בשנת 2011 של פרופסור גולן שחר באוניברסיטת בן גוריון.

חגית בוני נח: הוא עשה את זה בקרב 379 סטודנטים בתחילת התואר.

חגית בוני נח: הוא בדק שימוש בניקוטין, קנביס ואלכוהול ומבין הממצאים העיקריים שלו שהוא הראה שיש יציבות של שימוש בחומרים ממכרים.

חגית בוני נח: זאת אומרת, מי שכבר בא כשהוא לא טבולה ראסה בעניין של סמים, הוא כבר השתמש בסמים בתיכון, או בטיול תרמילאים והוא התחיל את האוניברסיטה עם שימוש בסמים – הוא ימשיך.

חגית בוני נח: ואם הוא צרך הרבה לפני, הוא גם ימשיך גם באוניברסיטה לצרוך הרבה.

חגית בוני נח: לעומת זאת, מי שהחל ללמוד באוניברסיטה בלי רקע של שימוש בסמים, המשיך לרוב להימנע משימוש בסמים איפה שהוא.

חגית בוני נח: הוא טוען, פרופסור גולן, ששימוש בעבר, כמו למשל בגיל ההתבגרות או בטיול תרמילאים, זה גורם מנבא לשימוש בתוך הקמפוס.

חגית בוני נח: דבר מעניין שהוא מצא, שהחיבור לאוניברסיטה זה סוג של גורם חוסן.

חגית בוני נח: אחד הדברים בפרויקט שלנו שאנחנו רוצים, זה להפוך את הקמפוסים למקום חוסן, למקומות של חוסן, לא למקומות של סיכון, ואז הוא מדווח שמשתתפים שבתחילת שנת הלימודים, ואגב הוא בדק בשנתיים הראשונות לתואר ראשון.

חגית בוני נח: משתתפים שאמרו שהאוניברסיטה אצלנו זה כמו בית, זה מקום בטוח – הפחיתו את צריכת הקנביס, סמים ושתייה במהלך השנתיים הראשונות ללימודים.

חגית בוני נח: אז ההמלצה שלו בין היתר זה – תנו הרגשה כמו של בית לסטודנטים, אולי זה מה ש - - -

ארמונד כהן: זה נוגד את השקף הקודם, כי בשקף הקודם הראית שאדם נשאר אדם, איפה שהוא היה הוא נשאר באותו מקום אם הוא ישתמש או לא ישתמש.

חגית בוני נח: כן, אבל מי שכן הפחית, מי שהוא גילה שכן הפחית – זה היה כאלה יותר שהייתה להם הרגשה שהאוניברסיטה, הקמפוס, זה כמו בית עבורם.

ארמונד כהן: השאלה באיזה רמה זה נמדד ובכמה אחוזים, אנשים שהפחיתו.

ארמונד כהן: כי לפי השקף פה גם א' וגם ב' אומר שאנשים נשארו במקום.

חגית בוני נח: האמת שיש לי את הדו"ח המלא, הוא נמצא ברשות, ושווה אולי לבדוק את זה.

חגית בוני נח: אבל יש לו תובנות מעניינות כמו זה שצריך באמת מניעה כבר גם באוניברסיטה, אבל גם לפני כן ולהתמקד אולי בשנה-שנתיים הראשונות של הסטודנט שהוא מגיע ובכלל.

חגית בוני נח: אני אמשיך לפי הסדר.

חגית בוני נח: אולי אני אתמקד בזה ואולי כאן זה המפתח להבנה, אני חושבת.

חגית בוני נח: אבל אני רק חוזרת, אני עצרתי באמצע.

טלב אלסאנע: אבל באמת ממה שהצגת, לא הבנתי אם המעבר לאוניברסיטה מגביר ומעלה את הסיכון, ובאיזו מידה.

חגית בוני נח: לפי המחקר של פרופסור שחר זה לא מעלה.

טלב אלסאנע: כלומר מה שהיה הוא מה שיהיה.

חגית בוני נח: בדיוק.

טלב אלסאנע: אבל זו באמת המציאות?

חגית בוני נח: אני יודעת שמדיווחים לא רשמיים שסטודנטים וגם הסטודנטים אולי כאן יעידו, שבמעונות למשל אתה פוגש את זה יותר.

חגית בוני נח: למשל אני יודעת על קמפוס שמגישים להם עוגות חשיש.

טלב אלסאנע: הלימודים, החברים והמצב, זה שונה מהתיכון.

טלב אלסאנע: כל האווירה הסטודנטיאלית היא שונה.

חגית בוני נח: כן, כן, במיוחד במעונות.

אודיה בוטא: וגם במכינות.

חגית בוני נח: במכינות במיוחד.

אודיה בוטא: יש הבדל בין המכינה לבין לימודים לתואר ראשון.

אודיה בוטא: כי במכינה אתה עדיין נישה צדדית כזו ואתה עדיין לא מרגיש חלק מהקולקטיב.

אודיה בוטא: ופתאום שאתה נכנס לאיזו שהיא מערכת שהיא יותר גדולה מאשר אתה, אז אתה מבין שדי, אולי התבגרתי, אולי הגיע הזמן לנטוש כל מיני הרגלים ונכנסים לפרקטיקות קצת יותר בריאות.

דודי גולד: באוניברסיטה מאד בולט סחר בריטלין, שאפילו שזה משהו חוקי, אבל בלי מרשם ו - - -

חגית בוני נח: את זה עדיין לא בדקתי.

קריאה: שזה לא חוקי, דרך אגב.

קריאה: רק עם מרשם רופא.

ארמונד כהן: זה מהווה חלופה לקנביס?

אודיה בוטא: כן, כן.

אודיה בוטא: הרבה פעמים כן.

ארמונד כהן: שדרך אגב זה הסנפה של ריטלין?

דודי גולד: לא, לא, לא, לא בהסנפה, זה כדורים.

אודיה בוטא: יש גם בהסנפה.

דודי גולד: יש כאלה, אבל הרוב זה כדורים.

ארמונד כהן: כי הסנפה זה החלופה לעישון של הקנביס.

טלב אלסאנע: סליחה רבותי, רק שאלות לחגית.

טלב אלסאנע: לא כל אחד אומר מה שהוא רוצה.

ארמונד כהן: ברשותך חגית, מאחר שהזכרתם פה את השימוש, הזכרת את העוגיות.

ארמונד כהן: קנביס רפואי בקרב סטודנטים, יש סטודנטים עם קנביס רפואי?

ארמונד כהן: האם יש זליגה משם החוצה?

חגית בוני נח: לא, אבל יש טיעונים.

חגית בוני נח: אחד הטיעונים שאתם תראו, מה שמצדיק את השקפת עולמם, שאיך זה יכול להיות שאתם מאשרים קנביס חוקי, ואתם עכשיו מוכרים לנו כל מיני אמיתות שקנביס יעשה לכם ככה וככה.

חגית בוני נח: זה לא יכול להיות.

חגית בוני נח: מבחינה הגיונית אצלם זה לא מסתדר.

חגית בוני נח: זה אחד הטיעונים שמתנגחים בנו איתם ולפי דעתי אנחנו צריכים איפה שהוא לצאת בגיבוי של איזה שהוא נייר עמדה בנושא של קנביס רפואי, כי הם לוקחים את זה לטובתם, בדיוק בטיעונים - - -

ארמונד כהן: של זה מותר.

חגית בוני נח: בדיוק.

חגית בוני נח: זה אחד הטיעונים שהם לוקחים את זה עבורם, או אם לוקחים עבורם נגיד את העניין של אלכוהול וסיגריות.

חגית בוני נח: אתם תראו שזה ממית הרבה יותר, אז מה פתאום הקנביס לא וזה כן.

חגית בוני נח: זאת אומרת זה טיעונים שמבחינה אקדמאית אתה לא יכול להתעלם מהם.

חגית בוני נח: אתה צריך לתת להם פתרונות.

אורית שפירו: למרות שהטיעון הנגדי הוא שגם תרופות אחרות במחלות כאלה ואחרות, הן נועדו לחיות ולחזק, ואם אתה תיקח אותן זה יפגע בך.

אורית שפירו: כלומר, הטיעון הרפואי הוא טיעון שאנחנו משתמשים בו כנגדם.

חגית בוני נח: אז זה פחות או יותר למה הם משתמשים בסמים.

חגית בוני נח: חלק זה מרדנות ואידיאליזם, זה סוג של אידיאל.

חגית בוני נח: סקרנות, אנחנו שומעים, לנסות חומרים פסיכו-אקטיביים, במיוחד בהתחלה – אני רוצה להרגיש את החומר שכולם מדברים עליו.

חגית בוני נח: זה עוזר לי בתחומי חיים מסוימים.

חגית בוני נח: יש למשל שאומרים – לימודים, אוקי, יש כאלה שאומרים ככה אני הצלחתי לעשות את הבגרויות שלי, בגלל שעישנתי, כי יש לי הפרעת ADHD וזה מה שפיקס אותי.

חגית בוני נח: שעמום.

חגית בוני נח: חלק אומרים זה פרס בשבילי, זה כמו פרס, זה מתנה, הם קוראים לזה מתנה.

חגית בוני נח: בחירה אישית, אני בחרתי וכדומה.

חגית בוני נח: נשאלה השאלה שאמרתי שאולי יכולה להישאל כאן, זה האם השימוש בחומרים קשור למשתנים שונים בנוגע ללימודים.

חגית בוני נח: האם הלחץ בלימודים הוא זה מה שגורם להם אולי להשתמש יותר ובכלל.

חגית בוני נח: ד"ר ליאת קורן, ועשינו בקמפוס אחד בארץ את המחקר הזה.

חגית בוני נח: התמונה אגב מבחינה סטטיסטית היא דומה למה שברשות, קצת יותר ממה של הרשות, שזה מ-2011, אבל מה שחשוב כאן זה שלא נמצאו הבדלים מובהקים בין מידת הלחץ מהלימודים והסיכוי לקבל ממוצע 80 או יותר.

חגית בוני נח: כלומר, לא הלחץ מהלימודים הוא זה שגורם לחברה להשתמש בחומרים.

חגית בוני נח: אחד הדברים המעניינים, שזה אולי הפוך על הפוך מבחינתנו, זה שאנחנו שאלנו אותם גם על רמייה אקדמית.

חגית בוני נח: זה שאלה משאלון גדול ששאלנו גם על סמים, גם על אלכוהול, וגם על רמייה אקדמית – האם אתה מעתיק במבחנים באקדמיה.

חגית בוני נח: מה שניסינו להצליב אז, ראינו שמי שמשת

חגית בוני נח: מש בסיגריות ונרגילה מדווחים יותר על רמייה אקדמית ושתייה מופרזת של אלכוהול.

חגית בוני נח: לעומת זאת, מי שמשתמש שימוש קבוע בקנביס, הם פחות מדווחים על רמייה אקדמית.

חגית בוני נח: מה זה אומר?

חגית בוני נח: סימן שאלה.

חגית בוני נח: אני לא יודעת.

אלינור מרקובסקי: את מדברת עכשיו על המחקר, ויש לנו דווקא הרבה מכתבים מההורים שכותבים לנו – הילדים שמסכימים דווקא לריטלין, הוסיפו דברים נוספים תוך כדי לימודים.

טלב אלסאנע: תציגי את עצמך.

טלב אלסאנע: כל מי שרוצה לדבר מציג את עצמו.

אלינור מרקובסקי: סליחה.

אלינור מרקובסקי: שמי אלינור, אני נציגה של ארגון "אליס" – אימהות למען ילדים בסיכון, חברת וועדה.

חגית בוני נח: ומה אמרת שמציגים?

אלינור מרקובסקי: ההורים כותבים שדווקא תוך כדי לימודים, מוסיפים לריטלין עוד דברים מעניינים אחרים גם כן.

אלינור מרקובסקי: אז אפשר לדעת לגבי לחץ בלימודים, איך זה משפיע.

אלינור מרקובסקי: אז כנראה יש איזה שהוא קשר.

חגית בוני נח: במחקר הזה הספציפי הזה בקמפוס אחד, אז לא היה משהו שאפשר להגיד משהו מובהק.

אלינור מרקובסקי: אז את מדברת על מדגם מסוים.

חגית בוני נח: כן, מדגם מסוים, מחקר בקמפוס.

דבורה מרגוליס: באיזה קמפוס זה נעשה?

חגית בוני נח: באריאל.

אלינור מרקובסקי: אני דווקא תושבת אריאל.

חגית בוני נח: אני מלמדת באריאל גם וגם בבית ברל.

חגית בוני נח: שוב, אבל אני לא רוצה לתייג כאן קמפוס נוסף כי זה שווה בשווה, והכי טוב שהרשות תעשה עוד פעם את הסקר הכללי ואז תהיה לנו תמונה שאולי תתאים לזה.

חגית בוני נח: אני רק רוצה להראות שעישון קנביס מבחינתם זו התנהגות נורמטיבית, ואולי אנחנו צריכים לפצח את הסוד למה הם משתמשים, אולי דרך זה.

חגית בוני נח: ואנחנו נראים שהם משתמשים ברטוריקה של הצדקות וטכניקות של נטרליזציה, לנטרל לעצמם את רגשי האשמה, כי בכל זאת זה מעשה לא חוקי, והם ממש כמו שעבריינים משתמשים בטכניקות לנטרל לעצמם את רגשי האשמה, כי יש רגשי אשמה.

חגית בוני נח: אם יש לך מצפון אז יש לך רגשי אשמה שאתה עושה משהו לא בסדר, לא טוב.

חגית בוני נח: אנחנו רואים שהסטודנטים משתמשים באותו קו, כמו זה, להכחיש את המעורבות העבריינית שלהם, או של הסטייה בנושא הזה.

חגית בוני נח: ממש לקחתי את הטכניקות האלה וניסיתי להראות אחד על אחד בנושא.

חגית בוני נח: למשל, הכחשת אחריות.

חגית בוני נח: הם אומרים – האחריות היא לא שלי.

חגית בוני נח: למשל המדינה הזו, הלחוצה, הלחץ במדינה, הפיגועים האלה.

חגית בוני נח: אתם מדינה שמלחיצה אותנו.

חגית בוני נח: יש כאלה שבכלל אומרים – אתם לא מאפשרים לנו לעבוד, המצוקה קשה, תנו לנו קצת להירגע עם הקנביס.

חגית בוני נח: כלומר, זה הכל הצדקות ותירוצים להסביר ואיפה שהוא להשקיט לי את רגשי האשמה.

חגית בוני נח: דבר נוסף שעבריינים משתמשים בזה, זה הכחשת הנזק או הפגיעה.

חגית בוני נח: מבחינתם של החברה' הצעירים הם עושים אותו דבר.

חגית בוני נח: הם אומרים אנחנו לא פוגעים בעצמנו.

חגית בוני נח: אין כאן נזק מקנביס, כי הם במיוחד מתייחסים לסם הקנביס.

חגית בוני נח: זה הסם העיקרי של העולם שלהם.

חגית בוני נח: וגם אנחנו לא פוגעים בעצמנו וגם אנחנו לא פוגעים בחברה.

חגית בוני נח: הנה דוגמאות למשל – אני עושה עם העישון הכל.

חגית בוני נח: אגב, הם קוראים לזה עישון.

חגית בוני נח: אם הייתי מדברת אליהם והייתי אומרת להם – אתם משתמשים בסמים – הם אמרו מי משתמש?

חגית בוני נח: המשתמשים בסמים זה הנרקומנים, זה לא אנחנו.

חגית בוני נח: אנחנו מעשנים.

חגית בוני נח: לפעמים גם הייתי מתבלבלת וגם אמרתי את זה, האם אתה מתכוון לעישון סיגריה רגילה או לעישון משהו אחר.

חגית בוני נח: זו הטרמינולוגיה שלהם וזה קובע את האידיאולוגיה שלהם.

חגית בוני נח: למשל תחושת הנזק לפגיעה בחברה - - -

דודי גולד: רק סליחה, אני רק רוצה להגיד על זה משהו, כשסטודנטים אם נגיד יוצאים לאיזה דייט או משהו, ומישהו שואל את השני אם אתה מעשן, אז הוא צריך להסביר אם הכוונה לסיגריות או למריחואנה.

דודי גולד: הם כבר לא מבינים את השאלה.

חגית בוני נח: אוקי, הם לא משתמשים במילה "משתמש".

חגית בוני נח: זה כל כך נתפס אצלם נורמטיבי, שאת זה כאן אנחנו צריכים לשבור, ככה אני חושבת.

חגית בוני נח: הם גם אומרים – אנחנו לא עושים נזק לחברה.

חגית בוני נח: אפילו שאנחנו נוהגים, ואגב כל מי שראיינתי נהג תחת השפעה של קנביס, שמבחינתי זה היה חמור מאד.

חגית בוני נח: אבל הם אומרים, הנה תראו למשל מה אוהד אמר – "אני נוהג הרבה יותר טוב כשאני מסטול, אני שם לב יותר לדברים שסביבי.

חגית בוני נח: אני כביכול מסטול, אבל אני מרגיש שאני במצב תודעה שהוא אפילו יותר נורמטיבי יחסית לאנשים אחרים.

חגית בוני נח: תחת אלכוהול אני לא נוהג, אבל תחת סמים כן".

ארמונד כהן: בצעירותי חגית, אנחנו השתמשנו במילה "מנפס", וידעו – מי שהשתמש ידע – אני מנפס, אמר, אני מנפס.

חגית בוני נח: כן, נפס, נכון.

ארמונד כהן: כן, מנפס, זו הייתה המילה.

ארמונד כהן: ואז תויגו ככה אנשים.

ארמונד כהן: היום אין את התיאור, כי כל אחד מעשן ואף אחד לא יודע איזה, או מה.

חגית בוני נח: הטרמינולוגיה של השימוש בסמים זה שלום אמיתי.

חגית בוני נח: יש בה ערבית, יש בה אנגלית, יש בה הינדית וסנסקריט.

חגית בוני נח: מהחברה התרמילאים שהגיעו יש שילוב – כמו גראפס – גראס ונפס ביחד.

חגית בוני נח: יצרו מילה חדשה.

חגית בוני נח: זאת אומרת יש לנו טרמינולוגיה שונה, שלום עולמי, לא יודעת מה, עם ההשלכות של התרמילאים וזה.

חגית בוני נח: אני ניתחתי את זה, וזה מרתק.

חגית בוני נח: זאת אומרת זה גם אומר על העולם שלהם והעולם של החברה האלה זה בעיקר סביב הקנביס, וזה שונה באמת מהעולם של הנרקומנים כביכול, שזה סביב ההרואין.

אודיה בוטא: שזה נהיה יותר מתוחכם.

דודי גולד: זה תרבות.

חגית בוני נח: כן, זה תרבות ועם שפה.

אודיה בוטא: ממש, עם אידיאולוגיות.

חגית בוני נח: בדיוק, עם אידיאולוגיה, עם נורמה, עם ערכים, עם ספרים.

חגית בוני נח: יש להם מניפסט, תקופת היובש שכתב שלומי סנדק, אם זה מוכר לכם.

חגית בוני נח: זה כאילו עולם שלם שאולי צריך באמת - - -

דודי גולד: סטודנטים שמעשנים אומרים שאם כולם היו מעשנים אז היה שלום בעולם, שהיו מעשנים ביחד.

חגית בוני נח: שלום עולמי.

חגית בוני נח: זה גם על האקסטזי.

טלב אלסאנע: סביב השלום הכל מותר.

חגית בוני נח: דבר נוסף שאנחנו רואים אצל עבריינים וגם אצל החברה' הצעירים זה הכחשת מצב הקורבן.

חגית בוני נח: כאן הם אומרים אני לא קורבן, זה אני בוחר לעשות את זה.

חגית בוני נח: בכלל, אחת ההכחשות שרואים אצל עבריינים זה גינוי המגנים.

חגית בוני נח: מה זה אומר, זה אומר שאני מאשים את אלה שבאים להאשים אותי.

חגית בוני נח: נגיד – כל השוטרים מושחתים, ומה פתאום הם-.

חגית בוני נח: אותו דבר אנחנו רואים כאן.

חגית בוני נח: כל השוטרים מעשנים, כל חברי הכנסת.

חגית בוני נח: זה כולם, כל המרצים מעשנים וזה.

חגית בוני נח: לא שאין מרצים מעשנים.

חגית בוני נח: יש.

חגית בוני נח: אבל יש להם את הראייה הזאת כדי להצדיק את השקפת עולמם, ואיפה שהוא להשתיק את המצפון שלהם.

חגית בוני נח: דבר נוסף שאנחנו רואים זה פנייה לערכים נעלים, לסמכות עליונה, בשם הלימודים אני משתמש בקנביס.

חגית בוני נח: הנה אמר אוהד – "אם הייתי מתחיל לקחת ריטלין בתור ילד, סביר להניח שהיה לי כבר דוקטורט.

חגית בוני נח: הלקות שלי זה ADHD, הפרעת קשב וריכוז ואני קצת היפר וזה מרגיע אותי.

חגית בוני נח: גיליתי שככה אני מעלה את הציונים שלי בצורה שחבל על הזמן.

חגית בוני נח: גם ככה עשיתי את הבגרות שלי.

חגית בוני נח: לא הייתי בבית ספר, עזבתי את בית הספר בגיל 15.

חגית בוני נח: בזכות המריחואנה יש לי גם בגרות שחבל על הזמן".

חגית בוני נח: כלומר, זו פנייה לערכים נעלים - בשם הלימודים הגבוהים אני מעשן.

חגית בוני נח: אחת ההכחשות הבאמת אינטנסיביות שלהם זה להכחיש את המשמעות העבריינית של ה - - -

טלב אלסאנע: קלינית נבחנה הסוגיה הזאת של השפעת הקנביס?

חגית בוני נח: כן, אני יודעת שיש מחקרים, אני לא מומחית ל-ADHD והפרעות קשב וריכוז, אבל אני יודעת שמדברים שזה כן, שיש לזה.

חגית בוני נח: למשל אם אתה לא מאובחן ומישהו מציע לך ג'וינט במסיבה, אתה כל כך מפוקס שאתה אומר – הנה, גיליתי את העולם, כי פתאום זה מפקס אותך.

חגית בוני נח: אומרים אגב שגם קוקאין וגם קוקה קולה עובדים על אותו זה.

חגית בוני נח: אבל שוב, זו לא המומחיות שלי.

חגית בוני נח: יש מומחים של הפרעות קשב וריכוז שמדברים על העניין הזה.

חגית בוני נח: שוב, זה נקודת הבסיס, עישון קנביס, התנהגות נורמטיבית.

חגית בוני נח: אגב, זו תפיסת עולמם.

חגית בוני נח: אם אנחנו רוצים להבין אותם, אנחנו צריכים להבין את תפיסת עולמם.

חגית בוני נח: אנחנו שונים כי הקנביס הוא שונה משאר הסמים ולראות שהחוק הוא איפה שהוא מסתכל על כולם אותו דבר, זה לא נכון לעשות את זה, כי כמו שבירה לא שווה לוויסקי, אותו דבר ככה אנחנו רואים את זה, קנביס שונה.

חגית בוני נח: קנביס עליון משאר הסמים.

חגית בוני נח: הוא משהו אחר, אנחנו יכולים לעשות איתו דברים אחרים, ואנחנו גם שונים מההם, מהנרקומנים שכבר הראיתי לכם קצת את האבחנה שהם עושים.

חגית בוני נח: אנחנו לא נטל על החברה, הנרקומנים הם כן.

חגית בוני נח: אנחנו לא מכורים, הם כן מכורים.

חגית בוני נח: אנחנו לא עבריינים, הם כן עבריינים ובהם אתם צריכים להתמקד.

חגית בוני נח: אחד הדברים שאנחנו רואים שיש היום שיח גלוי.

חגית בוני נח: בעבר, אם היו מראיינים מישהו שמעשן היו עושים לו את זה בהצללה, כמו שכאן, לפני כמה שנים.

חגית בוני נח: היום חופשי, החברה' מצטלמים.

חגית בוני נח: זה כמו יציאה מהארון, היום זה סוג של תנועה כזו, אני חושבת.

חגית בוני נח: הם לא מתביישים להגיד את זה, אם פעם היו מתביישים.

חגית בוני נח: זה משהו אחר.

חגית בוני נח: וגם הטרמינולוגיה כמו שאמרתי מקודם, קובעת אידיאולוגיה.

חגית בוני נח: הטרמינולוגיה שלהם שונה.

חגית בוני נח: אנחנו מעשנים ולא משתמשים בסמים, אנחנו מתארגנים, מארגנים, אנחנו לא קונים או סוחרים.

חגית בוני נח: אין להם מילים כמו "קונה", "סוחר", אנחנו מתארגנים.

חגית בוני נח: התארגנת למסיבה - כאילו זה הסלנג.

חגית בוני נח: זה צמח, זה לא סם.

חגית בוני נח: זה סמים קלים.

חגית בוני נח: אגב, אין בחוק, מה זה SOFT DRUGS?

חגית בוני נח: זה קיים בהולנדי, או נגיד בחוק האנגלי.

חגית בוני נח: אצלנו אין.

חגית בוני נח: מי שטבע את המינוח הזה והכניס את זה ללקסיקון איפה של השנים האחרונות, זה החברה' הצעירים, שממש סוג של אידיאולוגיה, שהתחילה אגב לפי דעתי בשנת 1994, התחילה כאן אידיאולוגיה שלמה בנושא הזה של הקנביס וכל מיני יופימציה של מילים שבעולם העברייני המשמעות היא קצת אחרת.

חגית בוני נח: אם בעולם העברייני להגיד "חומר" זה הרואין, אז בעולם של החברה' הצעירים חומר זה קנביס.

חגית בוני נח: ואנחנו סטלנים ולא מסטולים.

חגית בוני נח: מסטולים זה הכבדים יותר, אנחנו סטלנים.

חגית בוני נח: סטלן מילה יפה, נחמדה.

חגית בוני נח: אחד הדברים שדיברת מקודם, ואם זה כבר יותר מדי אתם צריכים להגיד לי.

ארמונד כהן: לא, את רצה בסדר.

חגית בוני נח: אוקי.

חגית בוני נח: אחד הדברים שהם מנסים להציג את השקפת עולמם זה טיעונים של המציאות היא מובנית ואנחנו מבנים את המציאות.

חגית בוני נח: מה שנקרא טיעונים קונסטרוקציוניסטים, הבניה של המציאות.

חגית בוני נח: אחד הטיעונים הקונסטרוקציוניסטים הבולטים זה יחסיות הסטייה.

חגית בוני נח: למשל, יש להם טיעונים להצדיק את השקפת עולמם, ועכשיו הם מבחינתם הם סטודנטים.

חגית בוני נח: הם באו עם קישה ביקורתית פרשנית.

חגית בוני נח: זה המציאות שלהם.

חגית בוני נח: הם באו בעולם פוסט מודרני.

חגית בוני נח: בעולם פוסט מודרני של היום אין אמת אחת.

חגית בוני נח: יש כמה אמיתות ואתה יכול להגיד שהאמת היא כזו, אבל יכולים להתווכח איתך כי היום זה לגיטימי, החל מנגיד שנות ה-90, להתווכח על כמה אמיתות.

חגית בוני נח: והם מבחינתם אוחזים באמת שלהם ואתם אוחזים באמת שלכם.

חגית בוני נח: אנחנו אוחזים באמת שלנו.

חגית בוני נח: אז למשל, אחד הטיעונים זה למה באמסטרדם או בהולנד מותר, או בחלק מהמדינות האחרות, ובישראל אסור.

חגית בוני נח: זה אחד הטיעונים.

חגית בוני נח: הטיעון הנוסף זה הסטייה יחסית לזמן.

חגית בוני נח: בעבר כל הסמים היו חוקיים והיום הם לא.

חגית בוני נח: מישהו עמד מאחורי איזה אינטרסים ובכלל.

חגית בוני נח: כלומר, אלה הם סוג הדברים שמעניינים אותם.

חגית בוני נח: והקנביס הרפואי, שכאן אנחנו חייבים גם לתת מענה, כי הסטייה היא יחסית לנסיבות.

חגית בוני נח: אז למה קנביס רפואי אתם אומרים שהכל בסדר?

חגית בוני נח: מה שונה בו כל כך?

חגית בוני נח: אני רוצה הסבר ואני סטודנט ולמדן ואני רוצה הסבר מדעי, מה שנקרא.

חגית בוני נח: והסטייה גם יחסית לחומרים אחרים.

חגית בוני נח: הרי אלכוהול, ה-WHO מגדיר אלכוהול כסיכון מספר 3 למוות בכלל, הסמים הרבה מאחורה, אז למה אתם לא מוציאים את האלכוהול מחוץ לחוק?

חגית בוני נח: אז למה אלכוהול, וסמים כן.

חגית בוני נח: עכשיו, זה טיעונים שאתה מבחינה אקדמית לא יכול להתעלם מהם.

חגית בוני נח: אתה צריך להשיב להם איפה שהוא.

קריאה: ואין תשובה.

קריאה: בעיה.

חגית בוני נח: יש לנו תשובות.

טלב אלסאנע: שמשכנעות יותר או פחות.

חגית בוני נח: יש תשובות.

חגית בוני נח: אנחנו עובדים, וזה בדיוק, ברגע שאנחנו ברשות מנסים לפענח את העולם שלהם, אנחנו מנסים לתת מענה ותיכף תראה.

חגית בוני נח: יום העיון של החברה כאן מבר אילן, יש לנו רכזים בחלק מהקמפוסים.

חגית בוני נח: יום העיון שצבענו אותו זה סמים קלים להשגה, דרך המלך לפגיעה קשה.

חגית בוני נח: זאת אומרת הבנו שאנחנו צריכים להתמקד בקנביס אצל החברה הצעירים, כדי לתת מענים אולי, שלא ניתנו איפה שהוא.

קריאה: זה תרבות.

קריאה: זה לא ישתנה.

חגית בוני נח: אפשר לשנות תרבות.

טלב אלסאנע: מה בקשר לפעילות שמתבצעת?

חגית בוני נח: קצת על מה שהרשות עושה, פרויקט הסטודנטים, קצת מה שעשינו.

חגית בוני נח: האסטרטגיה שלנו, הבסיס שלנו, קודם כל תובנות וצרכים, כיוונים שעלו מהשטח, מהמחקרים קצת, שראינו שחלקם היו תרמילאים והביאו איתם.

חגית בוני נח: אז אמרנו אם נתחבר אולי דרך טיול התרמילאים במסרים שאנחנו מעבירים, כי זה קהל קשה.

חגית בוני נח: להבין את הלקוחות.

חגית בוני נח: איך להבין את הלקוחות?

חגית בוני נח: בין היתר גם בחרנו רכזי הסברה שהם סטודנטים, יש לנו כאן שני נציגים מבר אילן וניסינו לעשות סיעור מוחות, מה יעבוד על סטודנטים.

חגית בוני נח: שוב, זה לא בני נוער ולא מכורים, שאלה שתי קבוצות ההתייחסות הגדולות ביותר של הרשות במשך שנים, שידעה להתמודד עם בני נוער ועם מכורים.

חגית בוני נח: עם הצעירים איפה שהוא קשה לנו יותר.

חגית בוני נח: זה קהל שהוא לא שבוי כל כך וקשה לנו להתמודד מולו.

חגית בוני נח: ניסינו להיעזר במחקרים מהארץ ומהעולם, על אוכלוסיות סטודנטים וניסינו איפה שהוא להתחבר גם לאסטרטגיות גלובליות, כדי לבדוק מה יכול לעבוד.

חגית בוני נח: אז הלכנו לפי האסטרטגיה שקודם כל לחבור לדיקנט הסטודנטים שהוא גוף, ויש לנו כאן נציג, את בדיקן בן גוריון שאנחנו שנה הבאה נתחיל בבן גוריון.

חגית בוני נח: לא היה לנו תקציב.

קריאה: יש שיתוף פעולה?

חגית בוני נח: כן, שנה הבאה יהיה לנו שיתוף פעולה.

חגית בוני נח: בתשע"א התחלנו ב-7 קמפוסים, הגדילו את התקציב, השנה אנחנו נכנסנו ל-11 קמפוסים.

חגית בוני נח: בשנה הבאה - - -

אורית שפירו: בשנה הנוכחית, תשע"ג, 2012.

טלב אלסאנע: מתוך כמה?

חגית בוני נח: נדמה לי שיש 57 מוסדות אקדמאים.

טלב אלסאנע: ובכמה מתוכם אתם נמצאים?

אורית שפירו: עד סוף השנה אנחנו נהיה כמעט במחצית.

אורית שפירו: עד סוף השנה הזאת.

חגית בוני נח: במטרה שנהיה בחצי, מקווים.

טלב אלסאנע: והיום איפה אתם?

אורית שפירו: ב-11.

חגית בוני נח: אתה רוצה את השמות שלהם?

טלב אלסאנע: כן.

חגית בוני נח: בר אילן, אריאל, בית ברל, נתניה, אשקלון, שנקר, עמק יזרעאל, ירושלים, בין תחומי, גליל מערבי.

חגית בוני נח: ובשנת תשע"ג אנחנו נרחיב ליותר.

אורית שפירו: נכפיל.

קריאה: אין התנגדות מצד ההנהלות?

חגית בוני נח: ברוב המקרים לא.

חגית בוני נח: לפעמים - - -

טלב אלסאנע: היו מקרים שהתנגדו?

חגית בוני נח: בוא נאמר שהיה קשה בהתחלה.

טלב אלסאנע: איפה, מי ולמה, מה הסיבות?

חגית בוני נח: למשל ניסיתי להיכנס ללוינסקי השנה.

חגית בוני נח: לא כל כך הלך, גם כי לפעמים זה ככה.

חגית בוני נח: אני אגיד ככה, נגיד נכנסנו לירושלים השנה אבל הפרויקט לא הצליח בירושלים.

חגית בוני נח: הדיקנית מאד רצתה ונכנסנו ובכלל, אבל הדיקנית רק עכשיו התחלפה וזו הקדנציה הראשונה.

חגית בוני נח: אז עד שפרסמנו מכרז, אז חלק מהסטודנטים שכבר נבחרו אז כבר בחרו מלגה אחרת, כי הרשות נותנת מלגה לרכזים.

חגית בוני נח: איפה שהוא יש במקומות חדשים קצת קושי בהתחלה, אבל אנחנו מקווים לפתור את זה.

קריאה: אבל מבחינת רצון?

אורית שפירו: המגמה של המוסדות האקדמאים היא של שיתוף פעולה.

אורית שפירו: גם באוניברסיטאות וגם במכללות.

דבורה מרגוליס: אני יכולה אולי להעיר בשם ועד ראשי האוניברסיטאות שאם יש איזו שהיא בעיה במוסד אוניברסיטאי, באוניברסיטה, אנא, אני אשאיר את הפרטים שלי, אני לא מאמינה שיש איזו שהיא הנהלה של איזו שהיא אוניברסיטה שתסרב לשתף אתכם פעולה.

חגית בוני נח: תודה רבה.

טלב אלסאנע: סביר מאד.

טלב אלסאנע: יש שיתוף פעולה, יש אינטרס משותף.

דבורה מרגוליס: לגמרי.

חגית בוני נח: אז אנחנו קודם כל נכנסים דרך הדיקנט, כי אנחנו נותנים מלגה והדיקן הוא הגוף שאחראי, המטפל בסטודנטים בכל ההיבטים שלא קשורים לתחום של לימודים וגם אחראי על המלגות וברגע שהוא גם פותח את השערים, אז נפתחת לנו הדלת.

חגית בוני נח: הדיקן ונציגי הרשות בוחרים רכזי הסברה, זה בדרך כלל שניים בכל קמפוס והם מקבלים מלגה דרך הרשות.

חגית בוני נח: מה שרכזי ההסברה אמורים לעשות זה להעלות את המודעות בין היתר.

חגית בוני נח: הם כאילו לאמורים להיות כמו עמיתים.

טלב אלסאנע: כמה רכזי הסברה יש לכם?

חגית בוני נח: יש לנו בערך שניים בכל מקום.

חגית בוני נח: אחת ירדה באשקלון.

חגית בוני נח: נאמר 11 מקומות, יש לנו בערך 20, קרוב ל-20 רכזי הסברה.

אורית שפירו: שבעצם בכל אחד מהמוסדות יש לנו גם תקציב למלגות וגם תקציב פעילות.

אורית שפירו: זה מה שהרשות נותנת, כמובן עם ההדרכה - - -

טלב אלסאנע: ומה היקף התקציבים?

אורית שפירו: במכללות אנחנו מדברים על פעילות של 9,000 שקלים ובאוניברסיטאות 10,000 שקלים, ואנחנו מדברים פה על לפני איגום, כי לאור מה שאת אומרת ואתה כמובן מבחין, יש רצון ואינטרס של המוסדות האקדמאיים ליצור איתנו שיתוף פעולה ולכן יש גם איגומי משאבים.

חגית בוני נח: וחוץ מזה יש מלגה שנותנים, 5,000 שקלים, מלגה לכל סטודנט לכל שנת הלימודים, תמורת 4 שעות בשבוע בערך, פחות או יותר.

אודיה בוטא: שפה למשל אפשר רק לציין את שיתוף הפעולה שיצרנו שנה שעברה עם עיריית רמת גן, שדרך מתאמת אזורית ברמת גן - - -

קריאה: גבעת שמואל.

טלב אלסאנע: תציגי לנו את עצמך, התפקיד, איפה את לומדת ומה את לומדת כדי שנדע.

אודיה בוטא: שמי אודיה, אני רכזת הסברה בבר אילן ביחד עם דודי.

אודיה בוטא: אנחנו מנהלים את הפרויקט שנה שלמה.

אודיה בוטא: השנה זו השנה השנייה שלי בפרויקט.

אודיה בוטא: למעשה שנה שעברה בר אילן נבחרה להיות האוניברסיטה הראשונה ולא היה לנו מושג כל כך מה אנחנו הולכים לעשות ובפני מה אנחנו מתמודדים.

אודיה בוטא: כחלק מהפעילות זה היה גם להכיר את המרצים בשטח, מבחינה אקדמית, איזה תכנים, איזה שיעורים מועברים בנושא, אם בכלל.

אודיה בוטא: וגם להכיר קצת את הבריות מהבחינה של למשל קליניקה טיפולית שיש בבר אילן וכל מיני דברים קצת יותר פרקטיים ברמה המעשית, שאם יש מישהו עם בעיה של סמים או אלכוהול, למי הוא פונה.

אודיה בוטא: אז זה מה שעשינו שנה שעברה.

אודיה בוטא: ניסינו קצת להרגיש את השטח.

אודיה בוטא: מה שכן רציתי לציין זה פעילות מאד מבורכת שיצרנו שנה שעברה ביחד עם אגודת הסטודנטים בבר אילן וביחד עם עיריית רמת גן, והמתאמת האזורית מגבעת שמואל.

אודיה בוטא: ולמעשה התקציב שלנו היה מאד דל, זאת אומרת ה-10,000 שקלים האלה התפרשו למשך שנה שלמה של פעילות ועיריית רמת גן פשוט שילמה על כך מה שצריך, סימולטורים, רכב מתהפך, הרבה מאד דברים וגבעת שמואל נתנו את החלק שלהם, הרשות את החלק שלהם וזה היה פנטסטי.

חגית בוני נח: אני רוצה להראות את יום העיון שהם עשו השנה, לא מזמן.

חגית בוני נח: בת שבע ביקרה אותנו ביום הזה.

חגית בוני נח: סמים קלים להשגה, דרך המלך לפגיעה קשה.

חגית בוני נח: אני חושבת שבאמת בפרויקט הייתי שמחה שהרכזים ימשיכו שנה אחר שנה ולא יתחלפו לי כל שנה.

חגית בוני נח: וזה באמת לחבור לסטודנטים איפה שבאמת מרגישים את הצורך.

חגית בוני נח: סמים קלים להשגה, דרך המלך - - -

דודי גולד: יש עוד כמה דברים שאודיה לא ציינה.

דודי גולד: אני דודי, אני גם רכז הסברה, לומד תואר שני בקרימינולוגיה, ועבדנו השנה בשיתוף פעולה עם המחלקה לקרימינולוגיה.

דודי גולד: יצאנו גם לכל מיני סיורים והעלינו גם דרך הפייסבוק.

דודי גולד: עבדנו הרבה שנים כשהעלינו כל מיני מאמרים, חומר עדכני, שסטודנטים נכנסו, השתתפו בדיונים.

דודי גולד: הבאנו להם חומרים, עשינו פעילות באמת בהרבה הרבה תחומים.

טלב אלסאנע: הפעילות מקיפה הרבה סטודנטים?

טלב אלסאנע: היא מצומצמת?

טלב אלסאנע: רחבה?

דודי גולד: היא די רחבה.

טלב אלסאנע: הסטודנטים נחשפים לזה?

דודי גולד: אני מאמין ש-50 סטודנטים קיבלו הרבה השנה ועוד עשרות קיבלו במידה מסוימת.

אודיה בוטא: בטיפין טיפין.

אודיה בוטא: כי נורא קשה להגיע לכל המחלקות, מהבחינה הזו שלמשל בקרימינולוגיה הנגישות לשם הייתה גם ברמת התכנים וגם ברמת העניין של הסטודנטים, אבל למשל במדעי הטבע נורא קשה לנו, כי גם הם לא ממש מחוברים להוואי הסטודנטיאלי שקיים בקמפוס, אז קשה לנו.

חגית בוני נח: ניסינו לעשות יום העיון הזה, הדיקן של בר אילן הוא מהמחלקה לכימיה, אז אמרנו שדרכו נעשה יום עיון בכימיה על ההרכבים של סם אונס וזה וזה.

חגית בוני נח: לעניין את הסטודנטים בכימיה ולא הלך.

חגית בוני נח: ואז ניסינו במחלקה למשפטים והמחלקה שהושיטה יד שהיא רוצה לעשות יום עיון במחלקה שלהם זה באמת היה קרימינולוגיה.

דודי גולד: יש להם יותר מודעות.

דודי גולד: הבאנו גם מכורים נקיים לשיעורים שיספרו מהסיפור שלהם וקצת יזעזעו את הסטודנטים.

אורית שפירו: אנחנו צריכים לזכור שבאמת בזמן מאד קצר הגענו ליריעה גדולה יחסית.

אורית שפירו: אנחנו מדברים בעצם על שנה וחצי של פעילות במספר סמסטרים קצר.

אורית שפירו: הערך המוסף זה שהרכזים עצמם מקבלים הדרכה על ידי חגית ברשות.

אורית שפירו: הם נפגשים אחת לחודש לשיח עמיתים ולמידת עמיתים וזה ערך מוסף גם שלהם.

אורית שפירו: זה דין ודברים של עמיתים בקרב קבוצת השווים.

אורית שפירו: אין פה התנשאות של אנשי מקצוע למעלה.

אורית שפירו: הם אלה שמדברים, אלה שמפעילים את אתר האינטרנט וכל מה שצריך, וזה עניין מאד יצירתי.

אורית שפירו: מאד תלוי מי מהחברים הוא זה שנבחר כרכז בכל אחד ואחת מהמוסדות הללו.

אודיה בוטא: נכון, ובאמת מקמפוס לקמפוס רואים ממש הבדלים.

טלב אלסאנע: יש לכם קשר עם וועדי הסטודנטים?

חגית בוני נח: עם התאחדות הסטודנטים, למרות שהקשר של הרשות הראשון זה עם הדיקנט והדיקן, ואחר כך הרכזים יוצרים גם את הקשר עם אגודת הסטודנטים.

אודיה בוטא: אנחנו לא צריכים את ההתאחדות ואנחנו לא צריכים את האגודות.

אודיה בוטא: הם באים אלינו.

חגית בוני נח: למרות שאנחנו עובדים עם ההתאחדות.

טלב אלסאנע: למשל ביום הסטודנט או בפעילות רחבה.

חגית בוני נח: כן, ביום הסטודנט עושים פעילות.

אודיה בוטא: עושים ועשינו.

אודיה בוטא: פשוט מה שאני אומרת זה שהרבה פעמים הכלוב של זהב הזה שנקרא אגודה, הוא לא משחרר ופתאום כשאנחנו באים עם איזה שהוא פאסון של אנחנו לא צריכים אתכם, אבל יש לנו אינטרס משותף, אז הם חוברים אלינו ממקום טוב, ממקום פורה ומפרה.

טלב אלסאנע: וגם מגיעים אל הסטודנטים הערבים?

אודיה בוטא: כן.

אודיה בוטא: לכולם.

אודיה בוטא: ממש לכולם.

דודי גולד: אפילו גם ערבנו בני נוער שהגיעו מעיריית גבעת שמואל לחלק חומרי הסברה לסטודנטים.

אודיה בוטא: כן, ואחרי זה ישבנו איתם בשולחן עגול והם התחילו לפתוח מה זה אומר גיל 15 ואלכוהול ואיפה הם רואים את זה.

אודיה בוטא: מאד מעניין.

דודי גולד: אנחנו מנסים להתגבר על הרתיעה הראשונית של סטודנט, שבא מישהו ככה להרצות לו והוא חושב שזה מלמעלה, שלא מבינים אותו, ככה יש נטייה לא לשמוע.

דודי גולד: כשבאים קבוצת השווים או נערים, מתייחסים לזה אחרת.

טלב אלסאנע: סיימת?

חגית בוני נח: עוד שתי דקות, רק להראות לכם שיש לנו שלושה רבדים של פעילות.

חגית בוני נח: יש באמת את העמיתים שזה סטודנטים אל סטודנטים, זו שפה אחרת.

חגית בוני נח: יש פעילות יותר אקדמית שזה ימי עיון, שיעורים וקורסים, עיצוב תכניות לימוד, סיורים לימודיים; ויש לנו גם ברמה מנהלתית, ואני רוצה רק להראות לכם קצת תמונות אולי של יום עיון שעשינו בבית ברל למשל.

חגית בוני נח: זה תחום שחברנו למרכז לנפגעות תקיפה מינית, כי קראנו מחקרים שיש קשר בין סמים ואלכוהול לפגיעות מיניות, ולא מדברים על זה ברמה גם במעונות ובכלל.

חגית בוני נח: ולכן חברנו ביחד ועשינו את יום העיון הזה, שזה פעם ראשונה שמדברים על תקיפות מיניות והקשר של זה.

חגית בוני נח: זה יום עיון שהיה בבר אילן.

חגית בוני נח: זה יום עיון לסטודנטים וקידום נוער בבית ברל, התמכרות וזנות.

חגית בוני נח: אנחנו מסתכלים על סטודנטים גם כצרכנים היום אבל גם כאנשי מקצוע לעתיד, שיבנו אחר כך את השקפת עולמם.

חגית בוני נח: זה גם כן בגליל המערבי, יום עיון שהיה השנה.

חגית בוני נח: זה במכללת נתניה – חומרים פסיכו-אקטיביים, מחלות נפש ומה שביניהם.

חגית בוני נח: הבאנו פסיכיאטרים, הבאנו מישהו שהיה בגואה ונפגע וסיפר לסטודנטים והיה מאד מאד מרגשה.

חגית בוני נח: זה למשל סטודנטים מהדיקנט שעומדים ומחלקים חומרי הסברה.

חגית בוני נח: זה בשנקר השנה שהיה שבוע מודעות עם נהיגה, אלכוהול וסמים.

חגית בוני נח: ממש הביאו סימולטורים מתהפכים ובכלל.

חגית בוני נח: בשנקר זה מעוז האומנות.

חגית בוני נח: וזה היום אם מישהו רוצה לבוא, היום בשעה ארבע במכללת נתניה, נשמח אם תגיעו.

חגית בוני נח: זה ממש בשיתוף פעולה עם המחלקה למשפטים, עם בית הספר למשפטים.

חגית בוני נח: אנחנו הבאנו את השופטת עדנה בקנשטיין.

חגית בוני נח: תהיה שם פרופסור הדרה בר מור, ינון היימן יהיה מהמכללה ותהיה תביעה והגנה.

חגית בוני נח: יש לנו את עורך הדין אבי חימי מההגנה.

חגית בוני נח: בנינו קייס של כאילו סטודנטית שנתפסה עם קנביס ובואו נראה, וממש סטודנטים שינהלו את המשפט הזה, שישה מכל צד והולך להיות מאד מעניין לפי דעתי, היום בארבע, מי שרוצה מוזמן.

חגית בוני נח: זהו.

חגית בוני נח: תודה רבה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: מעניין.

טלב אלסאנע: מבחינת המעורבות של המשטרה בעניין הזה, מידת המעורבות, תיקים, טיפול מיוחד.

טלב אלסאנע: שיתוף הפעולה ביניכם.

סימה ימין: שמי סימה ימין, אני רמ"ד מחקר תשתיתי במחלקת המודיעין של המשטרה.

סימה ימין: קודם כל אני חייבת לומר שאצלנו אין את החלוקה הזאת.

סימה ימין: זאת אומרת משטרת ישראל לא אוכפת באופן שונה למגזרים מאוכלוסיות כאלה ואחרות את הנושא של שימוש בסמים, סחר בסמים והפצת סמים.

סימה ימין: זאת אומרת ההתייחסות שלנו לסמים היא לכל מגזר אחר ולכל אוכלוסייה אחרת.

סימה ימין: ולכן כשאנחנו באים לדווח על סטודנט, זאת אומרת כשאתם מדברים על סטודנטים, מבחינתנו הם חלק מהאוכלוסייה.

סימה ימין: אנחנו מתייחסים אליהם כחלק מהאוכלוסייה, כל הבעיות שיש לנו עם כל אחד מהרבדים בגילאים שלהם בכל האוכלוסייה, בכל הארץ, עם זה אנחנו מתמודדים.

סימה ימין: זה לגבי העניין הזה.

סימה ימין: אם אני אתייחס גם למה שנאמר פה במחקר, בסך הכל הכללי, זאת אומרת אם אנחנו נצליח להתמודד איתם כשהם נערים, עוד בתקופה הזו, אז בסך הכל כשהם יגיעו לאוניברסיטה הם לא יגעו בזה, כי גם את חגית, בעצם אמרת שכשהם מגיעים לאוניברסיטה אם הם לא נגעו בזה, מן הסתם הם גם לא יתחילו לגעת בזה.

סימה ימין: זאת אומרת שהעבודה שלנו ברמת הנוער היא מבורכת, ובסך הכל יש לה גם השפעה ועכשיו אני בכלל גם בטוחה על פי המחקר שלך, אז בכלל אנחנו בסדר לעניין הזה.

סימה ימין: אני אמשיך ואומר שאני לא יכולה לתת פה תיקים כמה סטודנטים בעצם מעורבים.

סימה ימין: זאת אומרת אנחנו הבאנו נתונים שהם נתונים כלליים בחברה הישראלית.

סימה ימין: למשל נניח שבשנת 2011 היה לנו 5,000 תיקי סחר בערך ו-586 תיקי גידול, לעומת 24,500 תיקי שימוש.

סימה ימין: אני לא יכולה לתת לכם איזו שהיא אנקדוטה כמה מהם זה בעצם סטודנטים.

טלב אלסאנע: אלה נתונים לגבי שנת 2011?

סימה ימין: לגבי שנת 2011 – כל האוכלוסייה.

טלב אלסאנע: יש לכם השוואה לעומת 2010?

סימה ימין: בטח, אני יכולה להגיד לך למשל שבתיקי הסחר יש לנו ירידה של 4.5% ובגידול יש לנו עלייה.

סימה ימין: זאת אומרת יש לנו עלייה בתיקי גידול.

חגית בוני נח: רק שנייה, אני חייבת לציין כקרימינולוגית, כשאני שומעת את הנתונים האלה, במיוחד לגבי סמים, אני ממש לא מאמינה להם.

חגית בוני נח: סליחה.

סימה ימין: יכול להיות.

חגית בוני נח: העלייה והירידה וזה, זה סטטיסטיקה פלילית, עבירות חשיפה לא משקף את המציאות.

טלב אלסאנע: בדרך כלל אנחנו מודעים לזה שמדובר בעבירת חשיפה.

סימה ימין: מדובר בעבירת חשיפה, ללא ספק.

סימה ימין: זאת אומרת אין מקור, אין מודיעין.

טלב אלסאנע: יעשו יותר, יחשפו יותר, יביאו נתונים יותר, זה ברור.

סימה ימין: נכון.

סימה ימין: זה ללא ספק.

סימה ימין: אני לא יודעת כמה אנחנו מעורבים באוניברסיטאות, אני לא יכולה להגיד לך את זה.

אורית שפירו: אין לכם פילוחים גילאים?

טלב אלסאנע: לגבי נציגי האוניברסיטאות, מי כאן יכול להתייחס?

טלב אלסאנע: נציגת ועד ראשי האוניברסיטאות?

דבורה מרגוליס: אני חושבת שעדיף שאיש המקצוע ידבר.

יעקב אפק: שמי יעקב אפק, אני דיקן הסטודנטים באוניברסיטת בן גוריון.

יעקב אפק: אין ספק שהחשש הגדול שמתחילים בסמים קלים וההתדרדרות אחר כך לסמים הקשים היא הסכנה הגדולה ולכן פעילות הסברתית באוניברסיטה מאד מאד חשובה בקטע הזה.

יעקב אפק: אני מסכים עם נציגי המשטרה של היום וגם בדיון שהייתי לפני 10 שנים, שעיקר המאמץ צריך להיות בגיל ההתבגרות ולמנוע את ההתדרדרות של הנוער להגיע לזה, כי כמו שגם ראינו בסקר היום, כשמגיעים לאוניברסיטה – מי שהשתמש ממשיך.

יעקב אפק: חדשים כמעט ולא מצטרפים.

יעקב אפק: אז נראה לי שעיקר המאמץ צריך להיות בקרב בני הנוער.

יעקב אפק: זה לא אומר שגם באוניברסיטאות לא צריך לעשות פעילות הסברתית, מה הסכנות של הדברים האלה ואנחנו ניסינו בעבר לעשות פעילות - - -

טלב אלסאנע: למשל בפקולטות השונות, הן מעבירות פעם בשנה או פעם בסמסטר איזו שהיא פעילות מסוימת לגבי ההשלכות, הסכנות, פעילות הסברתית כלשהי?

יעקב אפק: זה לא מתפלג לפי פקולטות.

יעקב אפק: אם עושים פעילות - - -

טלב אלסאנע: בכלל, פעילות להבטיח שכל סטודנט יקבל מושג בסיסי.

יעקב אפק: כן, צריך לעשות פעילות הסברה ולהזמין את הסטודנטים.

יעקב אפק: הרבה פעמים, אני אומר אפשר למשוך סטודנטים דרך, יש לא מעט הצגות שמדברות בנושא סמים ואפשר להעלות הצגה ותוך כדי זה גם לדבר על הסכנה שקיימת בדבר הזה, כי לפעמים סתם להרצאה, הסטודנטים שומעים כל היום הרצאות, אתה אומר לו – תבוא להרצאה – הוא לא יבוא להרצאה.

יעקב אפק: זה צריך להיות משהו מיוחד כדי למשוך את הסטודנטים, כי הוא לא צריך עוד הרצאה.

יעקב אפק: אז אני אומר, בדרך כזו.

יעקב אפק: וגם לעשות יום עיון במשך היום, סטודנטים לא יוותרו על מעבדות או על הרצאות כדי ללכת לשמוע הרצאה.

יעקב אפק: צריך להיות אולי פעילות יותר בכיוון של פעילות בערב, שסטודנטים יותר פנויים ויהיו מוכנים לבוא ולשמוע את הדברים.

יעקב אפק: ואני אמרתי לפני, אני הבעתי רצון כבר בעבר וגם לפני שהתחיל הדיון, שאנחנו נשמח לכל שיתוף פעולה והנושא חשוב ואנחנו בהחלט - - -

טלב אלסאנע: מאה אחוז.

טלב אלסאנע: תודה.

טלב אלסאנע: כן.

יעל אדיב: הי, אני יעל אדיב, אני מהתאחדות הסטודנטים הארצית.

יעל אדיב: דבר ראשון אני שמחה שהזמנתם אותנו לדיון הזה שהוא מאד חשוב.

יעל אדיב: אני מודה שזה נושא שאנחנו, עושים הרבה סקרים במהלך השנה אבל זה נושא שאנחנו לא סוקרים אותו, לא באופן קבוע, וחשוב מאד שאנחנו יכולים לקבל את הנתונים האלה.

אוריאנה אלמסי: למה אתם לא עושים?

יעל אדיב: כי עד עכשיו הנתונים האלה מתייחסים בעיקר לצרכי רווחה, דברים שאנחנו-, זאת אומרת אנחנו בעצם ארגון הלובי של הסטודנטים, אנחנו בעצם מנסים לראות מה הם צריכים ודברים כאלה באמת אנחנו פחות מסתכלים עליהם בראייה ארצית.

יעל אדיב: אז זה דבר ראשון.

יעל אדיב: אני כן רציתי לציין שאני חושבת שהנתונים מהסקר מאד מעניינים, אבל אני חושבת שיכול להיות שיש מקום, במידה שיש אפשרות לייצר נתונים שהם קצת יותר עדכניים.

יעל אדיב: זאת אומרת מאז 2003 היו שינויים מאד מאד גדולים, גם במערכת ההשכלה הגבוהה – פרישה, מכללות, אוניברסיטאות – כל הדברים האלה, וגם מבחינת אופי הסטודנטים – איפה הם גרים, מה הם עושים, כל הדברים האלה ואני חושבת שזה נתון מאד מאד חשוב.

יעקב אפק: יש להניח שהמספרים רק גדלו בשנים האחרונות.

יעל אדיב: כן, יכול מאד להיות.

אודיה בוטא: וזה משהו שנורא חשוב שההתאחדות כן תשים אליו - - -

יעקב אפק: כן, אני חושב שכל ההתייחסות, נקבל מספרים יותר גבוהים.

יעל אדיב: ברור.

יעל אדיב: אני גם באמת רציתי להזכיר מהדברים שאתה אמרת, אני חושבת שאני לא מומחית, בטח לא בחדר הזה, לדפוסי שימוש בסמים בקרב בני נוער, אבל בתור בן אדם שקורא עיתונים אני יודע שגם זה בעלייה, ובאמת הרבה פעמים שסטודנטים מגיעים, זאת אומרת סטודנטים הם כאילו כבר אנשים גדולים, הם כבר לא במקום שמחפשים שישפיעו עליהם, בטח לא בכיוונים האלה ולכן באמת חשוב להשקיע גם כן אבל גם לפני.

יעל אדיב: והאמת היא שרציתי להגיד עוד שני דברים, פשוט הייתה התייחסות מאד ממוקדת לסטודנטים שכן מעשנים ולעובדה שזה ממש אידיאולוגיה וחלק ניכר מהחיים שלהם.

יעל אדיב: אז יכול להיות שזה נכון, אבל רציתי להזכיר לכולם שסטודנטים עושים גם הרבה דברים אחרים.

יעל אדיב: 74% מהם עובדים כדי לכלכל את עצמם, 75% מהם מתנדבים בפעילות חברתית במהלך הלימודים שלהם, חלק בתמורה וחלק לא בתמורה, מילואים וכל הדברים האלה.

יעל אדיב: אז רק ככה להאיר את התמונה המלאה.

יעל אדיב: אני מבינה שהדיון ממוקד בבעיה.

טלב אלסאנע: יש עוד דברים לעשות חוץ מאשר לעשן קנביס.

יעל אדיב: אני פשוט חושבת שזה בא לצד דברים אחרים ואני מבינה את העניין.

אודיה בוטא: אני רוצה לשאול, בנוגע להתאחדות יש עניין כזה שבו ההתאחדות מציעה קו אחיד ומעין קובעת שנגיד בכל אוניברסיטה בארץ ידונו בענייני סמים?

דודי גולד: שלא ישתו בירות באמצע יום לימודים, מה שקורה היום.

אודיה בוטא: למשל.

אודיה בוטא: למשל.

יעל אדיב: דבר ראשון התאחדות הסטודנטים היא גוף יציג, אבל היא לא גוף אכיפה.

יעל אדיב: אני חושבת שיושבת פה לצדי שתי נציגות שאחראיות על אכיפת החוק והחלתו, אבל אנחנו לא, זאת אומרת אנחנו בעצם, זאת אומרת אנחנו ארגון הגג של האגודות.

יעל אדיב: מה שקורה בתוך אוניברסיטה, אם סטודנטים מביאים בירות לתוך קמפוס מסוים, אנחנו לא - - -

דודי גולד: או מחלקים בתוך הקמפוס.

יעל אדיב: אנחנו לא יכולים לדעת מזה.

אודיה בוטא: לא, לא רק זה.

אודיה בוטא: אלא ברמה שלצורך העניין להתאחדות יש איזה שהם קווים כלליים לכל אגודה בכל קמפוס ברמת ההנהלה, ברמת המנהלה.

יעל אדיב: זה תלוי במה, אבל בלי לרדת לשום רזולוציה אני אומרת לך שהקו הרשמי והברור של ההתאחדות זה שלא עוברים על החוק בישראל.

יעל אדיב: זאת אומרת אנחנו גרים בישראל, שומרים על החוק כמו כל האזרחים האחרים, אני מקווה לפחות או בשאיפה.

אודיה בוטא: כן, אבל אם לא מדברים על נושא מסוים - - -

טלב אלסאנע: סליחה, לגבי העניין של המשטרה, הנוכחות שלכם, תלונות שאתם מקבלים, אם יש צורך בהתערבות, אין לכם נתונים, לא באתם עם נתונים מיוחדים, כמו שאני מתרשם.

סימה ימין: לא, זה לא שלא באנו, תראה, כשבן אדם ניגש לתחנה ונותן תלונה אז שואלים אותו על העיסוק שלו וסטודנטים לא נכנסים כעיסוק, כי אם למשל הוא עובד כמו שאמרה פה הבחורה, אז הוא יגיד את העיסוק, זאת אומרת הוא עובד.

סימה ימין: זה לא שהוא סטודנט.

סימה ימין: זאת אומרת מעטים מאד הם סטודנטים במשרה מלאה וזה לא עיסוק, זה לא משהו שאנחנו מכניסים כמשהו שאנחנו בודקים.

סימה ימין: זה לא משהו שהוא נסתר לנו.

סימה ימין: לכן אנחנו לא יכולים להביא את הנתונים.

סימה ימין: אמרה פה מישהי - אין לכם את הגילאים?

אורית שפירו: פילוח גילאי.

סימה ימין: פילוח גילאים, כן, אבל לא כולם סטודנטים.

אורית שפירו: בוודאי.

סימה ימין: זאת אומרת אני יכולה לעשות פילוח גילאים של - - -

אורית שפירו: אבל אם אנחנו לוקחים פילוח גילאי בנתונים שנתתם בתחילת דברייך, אז אם אנחנו לוקחים את הפילוח הגילאי של גיל 20 – 21, אפשר לעשות הערכה מסוימת.

טלב אלסאנע: השלכה.

סימה ימין: כן, אז את יכולה לעשות אבל עוד פעם, זו הערכה גסה ולא בטוח שכל אלה הם בעצם סטודנטים.

טלב אלסאנע: אוקי, מאה אחוז.

טלב אלסאנע: משפט אחרון.

טלב אלסאנע: הערות למישהו, אנחנו לקראת סיכום.

יעל אדיב: סליחה, רק רציתי לסכם ולהגיד שלגבי שיתופי פעולה, הפרויקט שאתם עושים נשמע מדהים ואני שמחה שהוא מצליח גם בלעדינו.

יעל אדיב: ובכל זאת, התאחדות הסטודנטים הארצית מפעילה למעלה מ - - -

חגית בוני נח: אנחנו שנה הבאה הולכים - - -

טלב אלסאנע: סליחה, אני לא שומע.

יעל אדיב: לא, פשוט אנחנו מפעילים, זאת אומרת להתאחדות יש מחלקת מלגות, היא מפעילה מלגות במעורבות חברתית במיליון תחומים בכל הארץ.

יעל אדיב: זאת אומרת - - -

חגית בוני נח: שנה הבאה עם מורן, אנחנו - - -

יעל אדיב: אבל אנחנו נשמח כמובן גם לתרום.

חגית בוני נח: אנחנו בשנה הבאה פועלים עם ההתאחדות.

חגית בוני נח: אנחנו ניקח מלגאי שיעמוד בהתאחדות כמו מורן שם, שירכז לנו גם כן, כי אנחנו הולכים להתפרש על הרבה קמפוסים ויהיה לנו ממש שיתוף פעולה עם ההתאחדות שכבר התחיל, היא הייתה אצלנו ברשות מורן.

טלב אלסאנע: מאה אחוז, תודה, ברור.

טלב אלסאנע: כן, משפט אחרון.

יעקב אפק: אם אפשר היה להציע להשתמש בסטודנטים בפרויקט שסטודנטים יפעלו מול בני הנוער למניעה.

יעקב אפק: זה אולי היה כדאי שהרשות תממן פרויקט כזה.

אורית שפירו: הרשות עושה את זה, זה בהחלט קיים כבר.

יעקב אפק: אולי להרחיב יותר.

טלב אלסאנע: גם תלמידים מול תלמידים, בני נוער מול בני נוער.

ארמונד כהן: אם יוזמן דו"ח על ידי הוועדה פה מהרשות לגבי שנים 2011, 2012, 2013, זה יכול לתת דווקא תמונה טובה של היום.

טלב אלסאנע: נכון.

טלב אלסאנע: כן.

דודי גולד: לי מאד חשוב להגיד שבאמת יש משהו שמאד מפריע לי, בבר אילן זה לא קיים, אבל איפה שלמדתי תואר ראשון זה כן היה קיים - - -

אוריאנה אלמסי: איפה?

דודי גולד: בחיפה, וזה גם בעוד אוניברסיטאות, שבאמצע היום מחלקים בירה, יש הופעות ועם בירה ואנשים מגיעים ממש ככה מסטולים לתוך השיעורים, ואחרי זה לך תסביר להם על קנביס וזה שזה לא בסדר, כשהאוניברסיטה מחלקת בתוך הקמפוס בירה וזה לגיטימי לבוא כך.

יעקב אפק: זה לא האוניברסיטה, זה תמיד אגודת הסטודנטים וזה רק באירועים מיוחדים.

יעקב אפק: כמו בחיפה היה יום בשבוע באופן קבוע שבירה חופשי ולי זה היה מאד לא נעים.

דודי גולד: אצלנו זה בתחילת שנה.

חגית בוני נח: הדיקן יכול לאסור את זה?

חגית בוני נח: את האלכוהול באמצע הקמפוס?

יעקב אפק: קודם כל חלוקת אלכוהול טעונה אישור המשטרה, צריך רישיון עסק לזה, זה לא מחולק ככה, קמים בבוקר ומחלקים.

יעקב אפק: בלי רישיון לא מחלקים אצלנו.

אורית שפירו: זה חוקי, אבל זה הופך להיות עניין תרבותי.

יעקב אפק: זה נכון, שכל אירוע רוצים להכניס.

יעקב אפק: אנחנו משתדלים כמה שפחות, אבל כשמקבלים רישיון אין ברירה.

טלב אלסאנע: חשוב שהסטודנטים יגיעו להרצאות שהם קצת מוכנים.

סימה ימין: משפט אחרון אני אומר.

סימה ימין: סטודנטים זה בעצם אוכלוסייה שהיא די סגורה.

סימה ימין: זאת אומרת הם הרי משתמשים בינם לבינם והמסיבות שלהם הן די סגורות.

סימה ימין: אם יהיה שיתוף פעולה עם המשטרה, בעצם אני יכולה אולי לתת דוגמא מאחת האוניברסיטאות בשנת 2011 ששם הייתה פעילות בעקבות מידע.

סימה ימין: זאת אומרת אם ישתפו איתנו פעולה אנחנו נגיע לאותו מקום ולמשל בפעילות הזאת נתפסו לא רק-, לא היה רק גידול קנביס, גם אקסטזי והרואין נתפסו בשנת 2011.

סימה ימין: אני לא רוצה פשוט לתייג את האוניברסיטה, אז אני לא אגיד היכן, ונעצרו 20 סטודנטים וכן הייתה חקירה וחלקם כן נכנסו לענישה כזו או אחרת במסגרת הענישה הקיימת במדינת ישראל.

סימה ימין: זאת אומרת אנחנו כן פועלים.

סימה ימין: אנחנו צריכים את השיתוף פעולה.

חגית בוני נח: אם יהיה איתנו יותר שיתוף פעולה אנחנו כן ניכנס.

אורית שפירו: מי פנה אליכם ואמר את זה?

סימה ימין: אני לא יכולה כאן להגיד.

חגית בוני נח: זה היה סטודנט מהסטודנטים?

סימה ימין: אני לא אומרת.

ארמונד כהן: מן הסתם, מן הסתם .

טלב אלסאנע: אוקי רבותי, תודה רבה.

טלב אלסאנע: אני חושב שהדיון מאיר עיניים ונותן גם כיוונים למחשבה איך להתמודד עם הבעיה.

טלב אלסאנע: אני חושב שכדי לדעת מה הסיבות ואיך להתמודד ואיפה בדיוק להיות ממוקד, אז אני חושב שיש צורך ולכן הוועדה בהמלצות שלה פונה לרשות להכין איזה שהוא סקר עדכני לגבי המציאות של היום, כדי לעשות השוואה בין מה שהיה קיים ובאיזה מגמות יש שינויים.

טלב אלסאנע: שנית, אנחנו מברכים על הפעילות בתוך האוניברסיטאות.

טלב אלסאנע: להגדיל את מספר המלגות לסטודנטים גם יעזור, אבל מה יותר טוב מאשר זה שהסטודנטים הם שיפעלו וידברו והם ייפתחו.

טלב אלסאנע: כמו שנאמר כאן, הם קצת סגורים כלפי אנשים זרים, חיצוניים, אז בינם לבין עצמם זה יכול לתרום ולהביא לתוצאות טובות יותר.

טלב אלסאנע: אנחנו מדגישים את העניין של ההסברה בהתמודדות עם הקבוצה הזו של החברה.

טלב אלסאנע: אני מודה לכל המשתתפים ואנחנו מעריכים את הנכונות של האוניברסיטאות לשתף את כולם, כולל אגודת הסטודנטים בעניין הזה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אלינור מרקובסקי: אדוני יושב הראש, רק משפט אחד ברשותך.

טלב אלסאנע: אנחנו סיימנו, תודה.

טלב אלסאנע: בפעם אחרת.

טלב אלסאנע: תודה.