ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1092, 2012-05-21 11:15

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא: דיון מהיר בנושא: "קרנות הפנסיה גובות כיסוי ביטוח שארים ממבוטחים שאינם זכאים לביטוח.

משה גפני: זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

זהבה גלאון: הצעה לסדר הדיון משותפת לחבר הכנסת וקנין ולי.

זהבה גלאון: חבר הכנסת וקנין, לצערי, נאלץ לעזוב, אז אני מדברת גם בשמו.

זהבה גלאון: אני רציתי לשאול שאלה, אדוני: היעלה על הדעת שאדם שהגיע לגיל שבו אפשר להוציא רישיון לרכב, שחברות הביטוח יגבו ממנו ביטוח מתוך הנחה שאולי בעתיד יהיה לו רכב?

זהבה גלאון: יעלה על הדעת?

זהבה גלאון: לא יעלה על הדעת.

זהבה גלאון: ביטוח רכב גובים רק ממי שיש לו רכב.

גאלב מג'אדלה: לא רק רכב, רכב - - - אם הוא לא עושה ביטוח אז - - -

זהבה גלאון: כן, אם יש לו רכב אז אתה גובה ממנו ביטוח כי הוא רוצה לבטח את הרכב שלו.

גאלב מג'אדלה: את יודעת כמה רכבים מסתובבים בארץ לא מבוטחים?

זהבה גלאון: זה סיפור אחר.

משה גפני: זאת אומרת לא יכול להיות דבר כזה שבן אדם ישלם ביטוח אם אין לו רכב.

זהבה גלאון: יכול להיות דבר כזה?

משה גפני: לא יכול להיות.

זהבה גלאון: יכול להיות שאדם רווק – העוזר שלי ליאור שפר שיושב פה הוא רווק, בן 29 עוד מעט- -

משה גפני: רק רגע, מי רווק?

זהבה גלאון: בינתיים הוא רווק.

זהבה גלאון: היעלה על הדעת שהוא רווק, אין לו שארים – שיגבו ממנו ביטוח שארים?

משה גפני: לא עולה על הדעת.

זהבה גלאון: מתברר שכל מה שלא עולה על הדעת עולה על הדעת כשזה קשור לרגולטור, לאוצר ולקרנות הפנסיה.

זהבה גלאון: מי נמצא כאן מהאוצר?

משה גפני: - - - מהאוצר.

ציון פיניאן: קודם כול, זה נכון?

זהבה גלאון: אדוני, הדבר המדהים הוא שאני קיבלתי תלונות מאנשים שטענו שברירת המחדל היא כזאת: האוצר היום מאפשר לקרנות הפנסיה לגבות כברירת מחדל.

זהבה גלאון: אני מדברת על מיליוני שקלים בסך-הכול במצטבר ממי שאין להם שארים.

זהבה גלאון: אז כמה דברים אני רוצה לבקש, אדוני:

זהבה גלאון: קודם כול אני ארצה לבקש נתונים, כמה אנשים משלמים כיסויי שווא בשנה, ובכלל כמה כסף החברות עושות מזה.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על החיסכון הכי גדול בחיים שזה החיסכון לפנסיה.

זהבה גלאון: זה לא סביר שהרגולטור יאפשר לקרנות הפנסיה לגבות את הסכומים האלה.

זהבה גלאון: רווק שאין לו ילדים משלם לקרן הפנסיה דמי ביטוח שארים.

זהבה גלאון: אם הוא נפטר, חלילה, לא יכולים להפעיל את הביטוח הזה.

זהבה גלאון: גבו את הסכום הזה, הסכום הזה מצטבר בחברות הביטוח – לא יכולים להפעיל את הסכום הזה כי אין לו שארים.

זהבה גלאון: אז לא ניתן לשלם לשארים שלו קצבה.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על תשלום סרק שגבו ממנו.

משה גפני: זה רק ילדים, ההורים לא מקבלים?

זהבה גלאון: לא.

משה גפני: טוב, תכף נשמע.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משהו על קרנות הפנסיה.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה בזהירות, אבל אני עומדת מאחורי מה שאני אומרת.

זהבה גלאון: לקרנות הפנסיה יש אינטרס שאנשים לא ממש יידעו ממה מורכבת ההפרשה שלהם לפנסיה.

זהבה גלאון: כשהתלונה הזאת הגיעה אליי מאותו בחור צעיר אז התחלתי לשאול אנשים סביבי, מי יודע בכלל שגובים ממנו את הסכום הזה.

זהבה גלאון: אנשים מקבלים את הדוחות, לא רואים בדיוק מתי גובים ממך ביטוח שארים.

זהבה גלאון: מכל האנשים בקבוצת מיקוד שעשיתי סביבי של חמישה אנשים אחד ידע.

זהבה גלאון: הוא היה צריך ללכת לקרן הפנסיה ולבקש לבטל את זה.

זהבה גלאון: יש כאן כשל מאוד גדול ברגולציה, בשקיפות.

זהבה גלאון: מכיוון שהרגולציה גרועה – ואני אומרת שהיא גרועה, אז הרגולטור לא מחייב את קרנות הפנסיה.

זהבה גלאון: גם מפרסם דוחות שקופים לאזרחים, והרווקים לא ממש יודעים ולא ממש בודקים.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על בזבוז של כספי ציבור, על חוסר יעילות בהקצאת משאבים.

זהבה גלאון: לכן הגענו לכאן לוועדה היום, חבר הכנסת וקנין ואני – אני פניתי בעניין הזה גם לממונה על שוק ההון והמפקח על הביטוח – אנחנו מבקשים להפסיק את התשלום על ביטוח שארים למי שאין לו שארים, מה גם שזה לא יפגע בזכויות העתידיות של המבוטח.

זהבה גלאון: זאת אומרת אם נניח הוא מתחתן, יוולדו לו ילדים, והוא יחזור להפעיל את הכיסוי בעתיד, וחלילה יקרה לו משהו, השארים שלו יהיו זכאים לקבל את הסכום הזה לאחר מותו.

זהבה גלאון: זאת אומרת למה הוא צריך להמשיך לשלם כרווק?

זהבה גלאון: ועוד נקודה אחת, אדוני.

זהבה גלאון: כאן אני באה מתוך התפקיד שלנו כחברי ועדת כספים: הממונה על שוק ההון צריך להנחות את קרנות הפנסיה.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה בהנחיה ברורה וחד משמעית.

זהבה גלאון: נכון, זה לא נוח.

זהבה גלאון: הרבה דברים לא היו נוחים, והם שינו.

זהבה גלאון: צריך להנחות את קרנות הפנסיה לא לגבות ביטוח שארים ממי שאין לו שארים.

זהבה גלאון: שנית, אנחנו רוצים לדעת נתונים על כמה אנשים מדובר.

זהבה גלאון: אני יכולה לתת כמה אופציות איך לעשות את זה.

זהבה גלאון: למשל, רשות האוכלוסין יכולה להודיע לקרן הפנסיה אם פתאום לאדם יש שארים.

זהבה גלאון: אתה יודע, אנשים מתחתנים, מדווחים, רשות האוכלוסין יכולה להודיע, אז חברת הביטוח יכולה להתחיל לגבות את הביטוח כשהוא מתחתן.

זהבה גלאון: איזו הצדקה יש שיגבו מרווקים שאין להם ילדים סכומים בשנה?

זהבה גלאון: זה מצטבר בקרנות הפנסיה – למה זה צריך להיות?

משה גפני: נשמע הגיוני לגמרי, מה שאת אומרת.

משה גפני: מי משיב?

ציון פיניאן: נכון או לא נכון?

הראל שרעבי: אני אענה.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: אם הוא לא אומר "לא" – אז זה נכון.

ציון פיניאן: אם הוא אומר "אני אענה" זה נכון.

הראל שרעבי: אני מנהל מחלקת הפנסיה באגף שוק ההון.

הראל שרעבי: לפני שאני מתייחס למנגנון של גביית ביטוח שארים אני רק רוצה להעמיד דברים על דיוקם כי זה מאוד עקרוני וחשוב לנקות את הדיון הזה מאינטרסים.

הראל שרעבי: לחברה מנהלת של קרן פנסיה אין רווח, ולו אגורה שחוקה, מגביית דמי הביטוח שהיא גובה.

הראל שרעבי: קרן פנסיה מבוססת על עיקרון של ביטוח הדדי, של ערבות הדדית, קרי – כספי הביטוח שהעמיתים משלמים משמשים אותם ואך ורק אותם בקרות אירועים ביטוחיים.

הראל שרעבי: לכן אין שום אינטרס לחברה מנהלת של קרן פנסיה לגבות או לא לגבות את דמי הביטוח.

הראל שרעבי: הם לא רואים בזה שום רווח.

משה גפני: לא הבנתי.

זהבה גלאון: מה זאת אומרת?

זהבה גלאון: הכסף נצבר אצלו.

משה גפני: זהבה, שנייה.

משה גפני: לי אתה צריך להסביר יותר.

משה גפני: היות שלמדתי ב"ישיבה" אתה צריך להסביר לי יותר.

משה גפני: אני מנהל קרן פנסיה - -

גאלב מג'אדלה: ישיבה לא זרה לך, גם אתה היית שם.

משה גפני: אני מנהל קרן פנסיה.

משה גפני: למה אני מנהל קרן פנסיה?

משה גפני: אני גמ"ח?

משה גפני: לשם שמים?

משה גפני: אני רוצה את הכסף, אני לוקח את הכסף הזה ועושה אתו דברים שאני מרוויח מהם.

משה גפני: לכן לפי דעתי – אלא אם כן אני טועה – לי כמנהל קרן פנסיה יש עניין, יש אינטרס שכל אחד ישלם יותר ממה שהוא משלם אפילו אם הוא לא צריך לשלם יותר, מכיוון שאני רוצה שיהיה לי יותר כסף.

משה גפני: לכן אני רוצה יותר מבוטחים, לכן אני רוצה יותר תשלומים.

משה גפני: מה זה "אין לי אינטרס"?

הראל שרעבי: אני אענה.

הראל שרעבי: חברה מנהלת של קרן פנסיה גובה מקרן הפנסיה אך ורק דמי ניהול שזה שיעור מתוך ההפקדות שהפרט מפקיד ושיעור מתוך צבירת הנכסים.

משה גפני: מה היא עושה עם הכסף?

הראל שרעבי: שנייה.

הראל שרעבי: שיעור מתוך ההפקדות ושיעור מתוך הנכסים.

הראל שרעבי: השאלה האם מתוך הכסף הזה מנכים דמי ביטוח, לא משנה את דמי ניהול החברה המנהלת אפילו לא בשקל.

הראל שרעבי: ההפקדה של הפרט היא אותה הפקדה בכל אופן וצבירת הנכסים היא אותה צבירה בכל אופן.

הראל שרעבי: לכן לחברה המנהלת אין שום משמעות אם הפרט משלם דמי ביטוח או לא.

הראל שרעבי: כל דמי הביטוח שעמיתים משלמים נכנסים לתוך קערה שהעמיתים בלבד, והם בלבד, נהנים מהכספים שיש שם, לא אף אחד אחר.

הראל שרעבי: במידה שיש שם עודף הכסף הזה חוזר למבוטחים ולעמיתים בקרן הפנסיה – שוב לחברה המנהלת אין ולו שקל אחד מהכסף הזה.

הראל שרעבי: לכן אין פה שום אינטרס כלכלי, זה בכלל לא משם.

משה גפני: מה עושים עם הכסף?

זהבה גלאון: אבל אם 400 שקל בשנה אז גם עליהם גובים עוד 400 שקל בשנה לכל מבוטח כזה שאין לו שארים.

הראל שרעבי: את 400 השקלים הוא משלם בכל אופן.

הראל שרעבי: הפרט משלם אחוז משכרו כהפרשה לקרן הפנסיה, לא משנה אם מתוך הכסף הזה ייקחו ביטוח או לא ייקחו ביטוח.

משה גפני: מה הוא עושה עם הכסף?

הראל שרעבי: רגע.

הראל שרעבי: במידה שנשאר עודף - -

משה גפני: לא עודף, כסף.

משה גפני: יש לו כסף עכשיו בקופה, הפרישו לו.

הראל שרעבי: הכסף הזה מחולק חזרה לכל העמיתים בקרן.

משה גפני: איך זה מחולק?

הראל שרעבי: בסוף השנה אם נשארים עודפים הם מחולקים לכל העמיתים בקרן.

יוסף דותן: כל חודש, לא כל שנה.

הראל שרעבי: בסוף כל חודש גם יש.

זהבה גלאון: מה שהוא אומר הוא שיש ערבות הדדית – אנחנו גובים מהרווקים שאין להם - -

הראל שרעבי: עוד לא התייחסתי לרווקים.

הראל שרעבי: תכף אני אתייחס גם לרווקים.

זהבה גלאון: לא משנה, לצורך העניין.

זהבה גלאון: זה מצטבר.

זהבה גלאון: הם לא זכאים לביטוח השארים כי אין להם שארים אז זה מצטבר, ואנחנו עושים חלוקה, ערבות הדדית בין כולם גם על חשבונם.

זהבה גלאון: איזה מין דבר זה?

הראל שרעבי: עכשיו אני אתייחס לגופו של עניין.

הראל שרעבי: אמרה חברת הכנסת גלאון, ובצדק, להבנתי - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: מי אדוני?

יוסף דותן: יוסי דותן, מנהל קרנות פנסיה ומכיר את הנושא.

משה גפני: מה פירוש שכל חודש מעבירים?

משה גפני: אני מקבל את זה כל חודש?

יוסף דותן: כן.

משה גפני: איך אני מקבל את זה.

יוסף דותן: אני אענה.

יוסף דותן: מדי חודש גובים מסך כל המבוטחים בקרן, מכל מבוטח ברמה בודדת, את דמי הסיכון שצריך לגבות בגין הסיכון שמכסים באותו חודש.

יוסף דותן: לולא היה אף מקרה בקרן באותה עת, כל הסכום שנגבה בגין דמי הסיכון מוחזר באותו חודש לכלל מבוטחי הקרן, לא נשאר שקל.

יוסף דותן: אין רווח ביטוחי לחברה מנהלת של קרן פנסיה – הכול חוזר לחיסכון של המבוטחים.

יוסף דותן: הוא לא חוזר באותן פרופורציות - -

משה גפני: מה אתה עושה עם הכסף שנמצא אצלך, הכסף שלי?

יוסף דותן: משקיע אותו.

משה גפני: זה שלי.

יוסף דותן: משקיע אותו.

יוסף דותן: הכסף מתחלק לשלושה סכומים - -

משה גפני: אתה מעוניין שיהיה לך הרבה כסף מהמבוטחים?

יוסף דותן: בוודאי.

משה גפני: למה?

יוסף דותן: מפני שאני אגבה יותר דמי ניהול.

משה גפני: וחוץ מדמי הניהול אתה לא עושה כלום?

יוסף דותן: כלום.

יוסף דותן: ואתה תבוא אליי אם אני אצליח לעשות את זה.

יוסף דותן: אם אני אגדל מספיק ואתן לך תשואה טובה אתה תבוא אליי, ואז יהיה לי יותר - -

משה גפני: ורק דמי ניהול?

משה גפני: אתה לא מרוויח שום דבר מההשקעות.

יוסף דותן: שום דבר.

גאלב מג'אדלה: מה הם שלושת המסלולים שדיברת עליהם?

יוסף דותן: כאשר אתה מקבל כסף לקרן פנסיה הוא מתחלק לשלושה מסלולים: כסף זה אותם דמי ניהול שיוצאים החוצה.

יוסף דותן: הם יוצאים החוצה לחברה המנהלת, הם מוגדרים בתקנות ובחוק; כסף שני, ממה שנותר, מתחלק לדמי סיכון ולחיסכון.

יוסף דותן: נניח שיש לנו שתי כספות פה – כספת אחת של החיסכון וכספת אחת של דמי הסיכון לשמירה לחודש.

יוסף דותן: מתוך הכספת של דמי סיכון, כמו שנאמר פה ובצדק, שזה ביטוח הדדי של כולם – משלמים את המקרים שאירעו באותו חודש.

יוסף דותן: אם לא היה אף מקרה - -

משה גפני: הבנתי.

יוסף דותן: - - לוקחים את כספת ב' של דמי הסיכון ומעבירים אותה לכספת א' של החיסכון, ומגדילים - - -

משה גפני: תודה.

משה גפני: עכשיו אנחנו מגיעים לרווקים.

גאלב מג'אדלה: סליחה.

גאלב מג'אדלה: אני חבר בקרן פנסיה - -

יוסף דותן: חדשה.

גאלב מג'אדלה: לצערי הרב, חדשה.

גאלב מג'אדלה: צברתי סכום, ואמרו לי שמגיע לי כך וכך אחוז הלוואה אם אני רוצה בתנאים טובים יחסית לבנק.

גאלב מג'אדלה: הכסף הזה שהשתמשתי בו – מאיפה?

יוסף דותן: הלוואה?

גאלב מג'אדלה: כן.

יוסף דותן: זה במקום שאני אשקיע את הכספים של האנשים כדי שיעשו לך תשואה שיהיה לך יותר כסף.

יוסף דותן: במקום שאשקיע אותם באגרות חוב או במשהו אחר, אני משקיע אותם במתן הלוואה לכבודו.

גאלב מג'אדלה: לעמיתים.

יוסף דותן: כן.

יוסף דותן: הריבית הולכת לעמיתים.

גאלב מג'אדלה: ברור.

משה גפני: תגיע לרווקים.

משה גפני: השבעתם את רצוננו בנושא עצמו של הרווחים - -

הראל שרעבי: ברגע שניקינו מפה את האינטרס הכלכלי, בוא נדבר עכשיו על המהות לגופו של עניין.

הראל שרעבי: אמרה חברת הכנסת גלאון, ובעניין הזה אני יכול להזדהות איתה שכשהיא שואלת את הסובבים אותה אם הם יודעים אם הם משלמים ביטוח, אז רובם אומרים לה, לא.

הראל שרעבי: אני יכול לספר לכם שכשאני שואל את הסובבים אותי אם הם בכלל יודעים שיש להם ביטוח בקרן פנסיה, גם על זה הם אומרים – לא.

זהבה גלאון: זה שני דברים שונים.

זהבה גלאון: אני שואלת אותם אם הם יודעים שמפרישים להם הפרשה לביטוח שארים.

הראל שרעבי: אז יכול להיות שהסובבים אותם יודעים שיש להם ביטוח, והם לא יודעים שהם משלמים; הסובבים אותי בדרך כלל לא יודעים שיש להם ביטוח.

זהבה גלאון: אה, זה כבר מוגזם.

הראל שרעבי: העיקרון הבסיסית של קרן פנסיה הוא העיקרון הסוציאלי.

הראל שרעבי: קרן פנסיה הוקמה כדי שכאשר יקרה לפרט אירוע שבו נשבר מטה לחמו יהיה לו מקור הכנסה אחר.

הראל שרעבי: נשבר מטה לחמו, קרי – לא עלינו – פטירה, לא עלינו אובדן כושר עבודה או – עלינו, בשיבה טובה בגיל 70 או 67 – פרישה מעבודה.

הראל שרעבי: זה הבסיס.

הראל שרעבי: בשביל זה קרן פנסיה קמה.

הראל שרעבי: לכן המדינה גם נותנת הטבות מס.

הראל שרעבי: המדינה רוצה שהפרט יהיה מוגן כשהכנסתו הולכת לאיבוד.

הראל שרעבי: עכשיו יש לנו שתי אפשרויות: אחת לקבוע שאין לך ביטוח, אלא אם כן תבחר אקטיבית אחרת ואפשרות שנייה, שיהיה לך ביטוח, אלא אם כן תבחר אקטיבית אחרת.

הראל שרעבי: מה הסיכון בכל אחת מהאפשרויות?

זהבה גלאון: לא, יש עוד ברירה.

הראל שרעבי: שנייה.

משה גפני: זה בסדר.

זהבה גלאון: עד כה הכול בסדר, יש עוד ברירה אחת.

הראל שרעבי: המשמעות של הברירה שלפרט לא יהיה ביטוח אלא אם כן הוא יבחר אקטיבית אחרת - -

משה גפני: מר הראל שרעבי, אנחנו במתח כל הזמן כבר חצי שעה.

משה גפני: הכול הבנו.

משה גפני: אפילו המפגרים בינינו גם הבינו גם.

משה גפני: אפילו אני הבנתי.

ציון פיניאן: מה עם הכסף?

משה גפני: יש רק שאלה אחת שאנחנו מבקשים עליה תשובה, שאת זה העלתה חברת הכנסת זהבה גלאון: אני רווק, למה אני צריך לשלם כמו נשוי?

משה גפני: תן לי לשלם כמו רווק, כמה שמגיע לי.

הראל שרעבי: התשובה קיימת בהוראות.

הראל שרעבי: רווק יכול בהחלט לוותר על הביטוח שלו לשארים באופן אקטיבי, אבל לא באופן אוטומטי.

הראל שרעבי: זאת אומרת קרן הפנסיה - -

משה גפני: למה?

הראל שרעבי: מהסיבה הפשוטה שקרן הפנסיה לא יודעת אם אתה רווק או לא.

זהבה גלאון: אז תודיעו להם.

הראל שרעבי: להודיע למי?

זהבה גלאון: תשנו את ברירת המחדל.

משה גפני: רווק.

הראל שרעבי: להודיע לו שהוא רווק?

הראל שרעבי: הוא יודע שהוא רווק.

משה גפני: לא.

משה גפני: תודיעו לו שהוא יכול לבחור.

משה גפני: נורא פשוט.

יוסף דותן: ההצעה מצוינת.

יוסף דותן: מרבית קרנות הפנסיה שאני מכיר אכן מודיעות מדי statement וכותבות את זה בצורה מפורשת.

משה גפני: והמיעוט?

יוסף דותן: אני לא ראיתי את כולם, ולכן אני לא מדבר על כולם.

משה גפני: יפה.

משה גפני: משרד האוצר, יש לנו בקשה אליך.

משה גפני: היות שמר דותן אומר שכולם מודיעים אני מבקש שתהיה הנחיה של משרד האוצר שהחברות, קרנות הפנסיה יודיעו למבוטחים שלהם שמי שרווק ואינו חפץ בביטוח שארים זכאי לעשות את זה.

משה גפני: למה הוא צריך לשלם יותר?

זהבה גלאון: אני לא מוכנה להסתפק בזה.

משה גפני: מה את מציעה?

זהבה גלאון: אני אגיד לך מה אני מציעה.

זהבה גלאון: אני ממש לא מוכנה להסתפק בזה, לעשות להם חיים קלים.

זהבה גלאון: קודם כול אני רוצה להתייחס גם להערה שהושמעה קודם.

זהבה גלאון: כשעושים את החלוקה הזאת הכול נכנס לקופה – כספת א' וכספת ב', ועושים את ה"פריש-מיש" הזה – זה לא הולך באופן פרופורציונלי לכל החוסכים, את זה צריך לקחת בחשבון.

זהבה גלאון: אותם צעירים רווקים שאין להם שארים משלמים, וזה לא הולך החלוקה הזאת.

זהבה גלאון: דבר שני אני לא מקבלת את ההצעה.

זהבה גלאון: אני רוצה ברשותך, אדוני, לייעל קצת את ההצעה.

זהבה גלאון: היום המצב הוא שגובים מהם כברירת מחדל.

זהבה גלאון: אתה יודע, אני נפגשתי עם הממונה על שוק ההון בכל מה שקשור לאנשים שהקרובים שלהם מתו ולא ידעו שהם מתו.

זהבה גלאון: לא ידעו לאתר אותם.

זהבה גלאון: והסבירו לי חצי שנה שאי אפשר לאתר אותם, והם שינו את ברירת המחדל, ובסוף עשו דרכים והקימו מערך שלם ומאתרים אותם.

זהבה גלאון: אין דבר כזה שאי אפשר.

זהבה גלאון: לכן אני רוצה להציע שהממונה על שוק ההון יורה לחברות הביטוח לא לגבות ביטוח שארים כברירת מחדל.

זהבה גלאון: קודם כול לבטל את ברירת המחדל – שלא יהיה דבר כזה באופן אוטומטי, אני לא מוכנה לזה.

הראל שרעבי: ואז כשתבוא האלמנה הראשונה שלא תהיה מכוסה?

זהבה גלאון: רק שנייה.

זהבה גלאון: זה דבר אחד – אין ברירת מחדל.

זהבה גלאון: גובים באופן אוטומטי, מצטברים סכומים כאלה.

זהבה גלאון: למה כל בחור, למה ליאור, צריך לשלם כמה מאות שקלים בשנה באופן אוטומטי שאין מי שייהנה מזה, וזה הולך אחר כך לערבות ההדדית?

זהבה גלאון: איזה מין דבר זה בכלל?

יוסף דותן: הוא לא צריך לשלם.

זהבה גלאון: הוא לא צריך לשלם, אבל זה לא שעכשיו החברות יודיעו לו, אנחנו יודעים את זה.

זהבה גלאון: מדובר על מאות אלפי אנשים שלא יעשו את זה.

יוסף דותן: כל טופס הצעת הצטרפות לקרן פנסיה כוללת את הסעיף הזה.

יוסף דותן: אני מציע שתסתכלו פעם בטופסי הצטרפות לקרנות פנסיה.

יוסף דותן: זה כתוב.

הראל שרעבי: יש הבדל קריטי בין להודיע לבין לשנות ברירת מחדל.

הראל שרעבי: המשמעות לשינוי ברירת מחדל זה לחשוף את הציבור לתת-ביטוח.

זהבה גלאון: דבר שני שאני חושבת שצריך לעשות הוא שאם אנשים משנים סטטוס ומודיעים על שינוי הסטטוס למשרד הפנים, שמשרד הפנים יתכבד ויודיע לחברות שיפנו אליהם, שיגידו להם – עכשיו שיניתם סטטוס, יש לכם אופציה לעשות ביטוח- -

משה גפני: את מדברת על משרד הפנים?

משה גפני: שהוא יודיע?

זהבה גלאון: מרשם האוכלוסין.

זהבה גלאון: ככה זה נעשה בשורה של דברים.

משה גפני: משרד הפנים מודיע?

זהבה גלאון: לא, אתה צודק, מרשם האוכלוסין.

זהבה גלאון: אבל זה נעשה באופן אוטומטי.

משה גפני: מה שאת אומרת זה דבר מצוין.

משה גפני: משרד האוצר, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה לסיים במה שפתחתי – למה שלא תהיה ערבות הדדית גם בין חסרי רכב לבין כאלה שיש להם רכב?

זהבה גלאון: זה בדיוק אותו דבר, על אותו היגיון.

משה גפני: אבל לא זאת הטענה שלהם.

זהבה גלאון: לא, אני מתייחסת לטענה שלהם.

יוסף דותן: יש בזה אמת.

משה גפני: מר דותן, עם כל הכבוד.

יוסף דותן: סליחה, אני מתנצל.

הראל שרעבי: אני רוצה גם להתייחס - -

משה גפני: אתה לא צריך להתייחס גם, אתה צריך להתייחס רק לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא דנים על הפנסיה בכלל, רק על הרווקים.

הראל שרעבי: המשמעות של קביעת ברירת מחדל שבה אין ביטוח לפרטים בקרן הפנסיה היא הרת אסון.

הראל שרעבי: נראה לי שלא צריך להסביר למה, מספיק מקרה אחד של אישה שבעלה שכח לעדכן שהוא התחתן, והיא תבוא לפה ותצעק פה, למה אין לי כיסוי ביטוחי.

הראל שרעבי: וזה מספיק.

זהבה גלאון: אבל לא הוא צריך לעדכן, משרד הפנים צריך לעדכן.

זהבה גלאון: מה זה הדבר הזה?

הראל שרעבי: עכשיו אני מתייחס למשרד הפנים.

הראל שרעבי: זה נובע מחוסר היכרות של תקנון קרנות הפנסיה.

הראל שרעבי: תקנון קרנות הפנסיה לא מזכים בקצבת שארים רק מי שרשומה במשרד הפנים כנשואה.

הראל שרעבי: בציבור הישראלי יש הרבה מציאויות אחרות מקובלות באוכלוסיות כאלה ואחרות שבהן בני זוג מנהלים משק בית משותף לאורך תקופה לא קצרה בכלל, וחיים כבני זוג בלי להירשם במשרד הפנים.

הראל שרעבי: גם אותם בני זוג הם שארים לעניין קרן הפנסיה לכל דבר ועניין.

הראל שרעבי: לכן משרד הפנים הוא לא פתרון, כי כל אותם אנשים שמנהלים משק בית - -

משה גפני: ואם משרד הפנים יוכל להעביר את הפרטים?

משה גפני: רק על אלה שרשומים במשרד הפנים הוא יכול להעביר?

משה גפני: הוא מעביר?

משה גפני: אפשר לסמוך עליו?

הראל שרעבי: אני לא יודע עד כמה הנתונים שם מעודכנים, עד כמה זה מתעדכן לשני הכיוונים האחרים.

זהבה גלאון: איזה מין דבר זה?

זהבה גלאון: משרד הפנים, רשות האוכלוסין של המדינה – איזה מין דבר זה בכלל?

קריאה: - - -

זהבה גלאון: בסדר, אפשר לפתוח גם את זה, אבל מה שהוא מציע – להשאיר את המצב כמו שהוא – זה בלתי מתקבל על הדעת.

הראל שרעבי: אני מזכיר שעומדת תמיד האפשרות לפרט לבחור אחרת.

הראל שרעבי: זה האיזון הנכון.

הראל שרעבי: לחשוף אדם להיות בלי ביטוח, לעמדתנו, זה לא אחראי.

משה גפני: הבנתי.

גאלב מג'אדלה: כבוד היושב ראש, אני מאוד מעריך את הדאגה שלהם לאזרח.

גאלב מג'אדלה: יש במה שהם אומרים, דאגה לאזרח.

גאלב מג'אדלה: זה לא סותר את הדאגה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

גאלב מג'אדלה: אבל אני אומר דבר אחד – תודה על הדאגה שלכם לאזרח שאם חלילה וחס ימצא את עצמו יום אחד במצב טרגי שהוא זקוק לביטוח הזה – רק היא אומרת, זה יכול לקרות, תיידעו אותו, שיידע, שקיפות.

גאלב מג'אדלה: שהוא יהיה שותף להחלטה שלו שהוא עושה את זה מרצונו.

יוסף דותן: אז אומרות פה קרנות הפנסיה – ואני מצטרף לזה – ההודעה הזאת - -

משה גפני: שנייה, נעשה מסודר.

משה גפני: בבקשה, מר דותן, רצית להעיר.

יוסף דותן: אני מכיר לפחות חלק גדול מקרנות הפנסיה, וודאי אלה שלנו.

יוסף דותן: אם תיקח טופס הצעה – אפשר להוריד אותו מהאינטרנט – יש שם ההצהרה הזאת, האפשרות פתוחה בכל עת.

יוסף דותן: שנית, לגבי ביטוח – כבוד חברת הכנסת, שני דברים יש לי אלייך: האחד, אני מבקש שלפחות סעיף אחד מהכתבה שכתבת בעיתון ירד; כתבת שהפרקטיקה הזאת שלה את מתנגדת מאפשרת לקרנות הביטוח ולקנות הפנסיה להגדיל את רווחיהם בסכומים שמגיעים למיליוני שקלים בשנה.

יוסף דותן: אין שקל רווח פה.

יוסף דותן: בואו נבין, אין שקל רווח.

יוסף דותן: הנושא השלישי – אני מזכיר לך שכל תושבי מדינת ישראל מבוטחים בביטוח חובה בתאונות דרכים – לא כולם משלמים אותו.

זהבה גלאון: מה זה קשור?

יוסף דותן: רצית דוגמה למשהו שאנשים משלמים - -

משה גפני: מה זאת אומרת, לא כולם משלמים אותו?

יוסף דותן: הולך רגל שאין לו מכונית – מבוטח בביטוח חובה?

משה גפני: לא.

יוסף דותן: למה לא? ירד לכביש, נפגע – הוא לא מבוטח?

זהבה גלאון: הוא מפריש את זה?

יוסף דותן: הוא פגע במכונית, הוא שילם שקל?

יוסף דותן: הוא יקבל פיצוי.

יוסף דותן: הוא מבוטח?

יוסף דותן: הוא שילם על זה משהו?

יוסף דותן: לא.

משה גפני: לא, זאת ממש לא הדוגמה.

יוסף דותן: זאת דוגמה נפלאה.

זהבה גלאון: הוא לא מפריש את זה כל חודש לחברת הביטוח.

זהבה גלאון: בכלל מה עניין שמיטה להר סיני?

יוסף דותן: רק לכמת לכם סכומים שאמר הראל בדוגמה.

יוסף דותן: הראל נתן דוגמה, למשל, של ידועים בציבור, שזאת הדוגמה הבולטת - -

משה גפני: מר דותן, אנחנו לא שם עכשיו, אנחנו בנושא העקרוני.

יוסף דותן: זה העיקרון.

משה גפני: מה העיקרון?

יוסף דותן: אדם מבוטח בקרן פנסיה, הוא רווק - -

משה גפני: אנחנו מדברים על העיקרון, ואני רוצה לעשות סיכום.

משה גפני: אתה חוזר על הדברים שוב.

יוסף דותן: זה סדרי גודל של שני מיליון שקל לבן אדם.

משה גפני: בסדר, אז מה?

זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה שתאפשר לליאור להגיד משפט.

משה גפני: בטח שאני אאפשר לו.

משה גפני: אבל לפני שאני אאפשר לליאור להגיד, למרות שזה לא מקובל – אני רוצה שתדעי מה שהבנתי מהדיון כאן.

משה גפני: קודם כול את צודקת בטענה, אף אחד לא מתווכח על הטענה הזאת.

משה גפני: אני לא מקבל את הדוגמה של הולך הרגל, אבל נניח לעניין הזה – מי שרווק לא צריך לשלם ביטוח שארים.

משה גפני: הוא מודיע לו את זה בטופס ההצטרפות.

משה גפני: אין ויכוח על העניין שאם היינו מקפידים שמשרד הפנים יעביר נתונים בזמן, ואנשים יידעו בדיוק על מה הם משלמים – לכולי עלמא – רווק צריך לשלם כרווק, ומי שצריך לשלם ביטוח שארים, צריך לשלם ביטוח שארים.

משה גפני: השאלה מה יקרה בדרך.

משה גפני: זאת הטענה של מר שרעבי.

משה גפני: זאת טענה שאת לא יכולה להתעלם ממנה, ואת צריכה לקחת אותה בחשבון בכל החלטה שנקבל.

משה גפני: אם נבוא ונגיד שמשרד הפנים צריך להעביר נתונים, ובשום פנים ואופן לא לגבות ממי שהוא רווק ביטוח שארים, ואז יכול להיות לא מקרה אחד, אלא מקרים רבים מאוד של אנשים שהתחתנו או שהם לא במעמד של רווק, אלא במעמד של ביטוח שארים, והוא לא עשה שום דבר.

משה גפני: חס וחלילה, אדם צעיר לא חושב על שום דבר שיקרה – וקרה.

משה גפני: לצערנו הרב, אנחנו יודעים על מקרים כאלה, ותגיע לפה אישה ותגיד שאנחנו גרמנו לכך שאין לה ביטוח, נשבר מטה לחמה, כמו שמר שרעבי אמר קודם.

משה גפני: צריך לקחת את זה בחשבון.

משה גפני: זאת אומרת אפשר ללכת להחלטה דרקונית, אבל ההחלטה הזאת יכולה להיות בסופו של דבר חרב פיפיות נגד המקרים שבהם באמת צריך את הכסף הזה.

משה גפני: ליאור, בבקשה.

ליאור שפר: המבחן של הדברים האלה צריך אולי להיות עד כמה האנשים באמת מיישמים את יכולת הבחירה שלהם.

ליאור שפר: אם לרווקים חסרי ילדים יש יכולת לבטל את דמי ביטוח השארים, נשאלת השאלה כמה מתוכם באמת עושים את זה.

שלי סבן: זאת שאלה - - - כמה אנשים באמת - - -

ליאור שפר: כמה אנשים יבטחו את עצמם.

ליאור שפר: אנחנו מבינים את ההיגיון לרצות ליישם ביטוח שארים על אנשים שיש להם שארים.

ליאור שפר: זה מובן מאליו כמו כל ההיגיון של פנסיה חובה.

ליאור שפר: אבל אנחנו כן צריכים למצוא איזון בין מצב שאנשים מפרישים את זה ובכלל לא יודעים שהם יכולים להפסיק את זה.

ליאור שפר: אפילו את ההפסקה שמתחדשת אחרי שנתיים כמו שיש היום – אנשים לא מודעים לה.

ליאור שפר: צריך למצוא איזושהי דרך לשנות את המצב הזה, בין אם מדובר בקמפיין הסברה חינוכי – לאו דווקא שינוי של ברירת המחדל, כי זה לא שחור ולבן כמו שאתה מציג את זה.

משה גפני: מאה אחוז, אתה צודק.

ליאור שפר: אבל אמצעי כלשהו שייצר לאנשים את אפשרות הבחירה ולא יגרום להם להפסיד את הביטוח כשהם מגיעים למצב שבו הם זכאים.

זהבה גלאון: אני הצעתי להפסיק את ברירת המחדל.

זהבה גלאון: אבל נניח שלא מפסיקים את ברירת המחדל כדי למנוע מצב - - -

משה גפני: מצבים.

זהבה גלאון: מצבים, כן.

זהבה גלאון: אבל הצעה שהוצעה כאן לא מאפשרת למנוע את הפגיעה באותם אלה שגובים מהם באופן אוטומטי.

משה גפני: אלא אם כן יהיו הודעות יותר אגרסיביות וקמפיין.

משה גפני: לא להתחבא מאחורי העניין הזה שהיות שיהיו כאלה שיכולים להיפגע אז אנחנו לא עושים שום דבר, אלא רק משאירים את זה בהודעה של חברות הביטוח, קרנות הפנסיה.

משה גפני: זה לא מספיק.

זהבה גלאון: כי אף אחד לא קורא.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: ליאור, אני אומר לך – אדם עובר תהליך.

משה גפני: היות שהיה לי יום הולדת 60 אני אומר את זה - -

זהבה גלאון: מזל טוב.

משה גפני: אדם עובר תהליך, הוא לא שם לב שדברים משתנים.

משה גפני: אדם היה רווק, הוא לא שם לב, הוא התחתן, הוא בחור צעיר.

משה גפני: פתאום הוא דואג לפנסיה?

משה גפני: מתי מעט שמים לב לעניין הזה.

משה גפני: יש תהליכים שבן אדם עובר בחיים.

משה גפני: בתהליכים האלה צריך מאוד להיזהר שבן אדם בסופו של דבר, אותם מעטים שעלולים להיפגע, יכולים להיפגע באופן כזה שזה יהיה נורא ואיום.

משה גפני: החברה תצטרך לשאת את זה על שכמה, אני לא יודע איך.

משה גפני: לכן אני מציע שנדרוש ממשרד האוצר ומחברות הביטוח, מקרנות הפנסיה, קמפיין אגרסיבי בעניין הזה.

משה גפני: הרי בסופו של דבר גובים כסף שלא כדין.

גאלב מג'אדלה: הקמפיין הזה על חשבוננו.

גאלב מג'אדלה: למה שלא יהיה דבר שלא יעלה כסף?

גאלב מג'אדלה: כל חצי שנה להעביר לחברות הביטוח טופס, אם חל שינוי אצלך במעמד המשפחתי.

קריאה: - - -

זהבה גלאון: מי שם לב לזה?

זהבה גלאון: זה באותיות האלה.

משה גפני: לא, צריך שיהיה קמפיין נורמלי.

גאלב מג'אדלה: בול דואר עולה 1.25 שקל; קמפיין עולה מיליונים וזה גם הזדמנות שיקמפיין אותנו מישהו שיעשה עלינו קמפיין.

משה גפני: מה אתם אומרים, מר שרעבי?

גאלב מג'אדלה: זה עולה מיליונים.

גאלב מג'אדלה: בשביל מה?

משה גפני: מה שרעבי, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: סליחה, אתה הבנת מה שאמרתי?

גאלב מג'אדלה: לחייב אותם לשלוח לעמית כל חצי שנה, אם חל שינוי במצב המשפחתי או עדכונים או כתובת או כל דבר אחר.

גאלב מג'אדלה: אז מצמצמים את הנזק שחלילה וחס מישהו יכול ליפול במלכודת עצמו כשהוא מוצא עצמו לא מבוטח.

משה גפני: הם שולחים כל שנה, נדמה לי.

זהבה גלאון: אני רוצה לקבל את ההצעה שלך ולהציע עוד נדבך.

זהבה גלאון: קודם כול לא מתקבל על הדעת שיגבו ביטוח ממי שאין לו רכב; שנית, אסור להגיע למצב שיהיה מי שייפול בין הכיסאות, וכתוצאה מכך כל המשמעות של זה.

משה גפני: נכון, שייגרם נזק בלתי הפיך.

זהבה גלאון: שלישית אני מציעה שהממונה על שוק ההון ינחה את חברות הביטוח, כמו שאומר חבר הכנסת מג'אדלה, שבסוף לא ייצא שהציבור משלם את מחיר הקמפיין; שחברות הביטוח יודיעו אחת לכמה זמן, בנושא הספציפי הזה, לאותה קבוצה מובחנת – הוא לא צריך עכשיו להודיע לכולם.

זהבה גלאון: זה לא שעכשיו הוא ימצא את זה; זה יהיה ששולחים לו ממילא תשקיף, ויש רובריקה קטנה למטה.

זהבה גלאון: הרי למה הם לא שמים לב?

זהבה גלאון: כי אני ראיתי את הטופס הזה – מי בכלל מסתכל על הטופס?

זהבה גלאון: שיודיעו באופן מובחן אחת לכמה זמן, אחת לשלושה חודשים או אחת לחצי שנה - -

גאלב מג'אדלה: כולה 1.10 שקלים.

זהבה גלאון: - - לקבוצה מובחנת.

זהבה גלאון: לא מדובר על קבוצה גדולה, אלא על קבוצה שמזוהה, שזה הסיפור, האם אתה מעוניין, תיתן אופציה.

זהבה גלאון: אם אני צריכה לשלוח חזרה לחברת ביטוח, גם אם זה בדואר חוזר, אין סיכוי שאני אשלח, בחיים אני לא אצא מזה.

זהבה גלאון: עדיין זה יישאר ברירת מחדל, אבל לפחות שיעשו מין קמפיין כזה ולהודיע, לא להשאיר את זה באופן הזה.

זהבה גלאון: ברירת מחדל זה לא יכול להיות.

משה גפני: זה יהיה הסיכום של הדיון המהיר.

משה גפני: מר דותן, בבקשה.

יוסף דותן: שמעתי.

יוסף דותן: אני שמח כי חלק מההצעות מבוצעות בפועל.

משה גפני: לא חשוב, אז תבצעו אותן יותר טוב כי אני לא שמתי לב לזה.

יוסף דותן: אנחנו מבצעים, אנחנו גם מיידעים - -

זהבה גלאון: לא, הן לא מבוצעות.

משה גפני: מר דותן, תודה רבה.

משה גפני: מר שרעבי.

הראל שרעבי: אני רוצה לומר שני דברים: ראשית, אם קרנות הפנסיה היו יודעות לאבחן את האוכלוסייה הזאת אז לא הייתה בעיה, כי היו יודעים לאבחן אותה.

הראל שרעבי: לכן לא ניתן לשלוח - -

משה גפני: אני ממלא אם אני רווק או נשוי, אם יש לי ילדים - -

הראל שרעבי: אבל קרן הפנסיה לא יודעת.

משה גפני: היא יודעת, היא שולחת לי טפסים.

גאלב מג'אדלה: תשכלל את התוכנה שלך.

הראל שרעבי: רגע, שנייה.

גאלב מג'אדלה: לא, שרעבי.

משה גפני: אתה יודע אם אני רווק או נשוי?

גאלב מג'אדלה: היושב ראש לא למד את הליבה, אני למדתי את הליבה.

משה גפני: למדת כמוני או למדתי כמוך?

משה גפני: אני למדתי גם איך שעובדים עלינו.

גאלב מג'אדלה: תשכלל את התוכנה אצלך, שתסמן לך את הרווקים.

משה גפני: לא הוא, לא הוא.

משה גפני: גאלב, הראל לא צריך לעדכן שום דבר, מר דותן צריך לעדכן.

גאלב מג'אדלה: אני לא מדבר עליו, אני מדבר על שוק ההון, אני מדבר על הביטוח.

משה גפני: הנה, הוא כאן.

משה גפני: אתה יודע אם אני רווק או נשוי?

הראל שרעבי: אני רק לא יודע אם יש לך שארים או לא, וזה לא אותו דבר.

משה גפני: אה.

גאלב מג'אדלה: מה זאת אומרת?

גאלב מג'אדלה: לא שמעתי.

הראל שרעבי: אין דרך לאבחן את זה, זה מה שאנחנו אומרים.

הראל שרעבי: אי אפשר לדעת אם הבן אדם - -

זהבה גלאון: שישאל, שזה יהיה הקמפיין.

משה גפני: מה שאנחנו אומרים שהוא ישלח והם ידעו שצריך לעדכן.

זהבה גלאון: לא צריך ברירת מחדל.

משה גפני: הוא יכול לעדכן, זה בסדר.

משה גפני: הנקודה השנייה, בבקשה.

הראל שרעבי: על המעורבות של הציבור בחיסכון הפנסיוני שלו נשתברו קולמוסים ונשפך הרבה דיו.

הראל שרעבי: בכל העולם שוברים את הראש איך לגרום לאנשים להיות יותר מעורבים.

הראל שרעבי: גם אם תודיע במעטפה, ברוב המקרים המעטפה הולכת סגורה לפח.

הראל שרעבי: לכן ריבוי הודעות זה לא בהכרח הפתרון.

הראל שרעבי: אחרי שאתה שולח הודעה זה לא פותר כלום.

הראל שרעבי: אני בקושי קורא את כל הדוח שלי.

משה גפני: מר שרעבי, בסדר, עם כל הכבוד, אנחנו מפקחים על העבודה שלכם.

משה גפני: את דעתך אמרת – אנחנו חושבים אחרת.

הראל שרעבי: אני רק אומר שלפתור בדיון מהיר את בעיית המודעות זה מורכב מדי.

זהבה גלאון: אבל בדיון מהיר אנחנו מעלים את בעיית המודעות.

זהבה גלאון: - - - שאתם לא עושים כלום.

משה גפני: אני לא מקבל את העמדה הזאת.

משה גפני: חינכו אותי לא להתייאש אף פעם משום דבר.

משה גפני: צריך לעשות מה שנדרשים לעשות.

משה גפני: אתה לא צריך לעשות את מה שאתה לא מחויב לעשות.

גאלב מג'אדלה: ולהאמין בקדוש-ברוך-הוא.

משה גפני: להאמין בקדוש-ברוך-הוא, זה ברור.

מגלי והבה: תעבור לקדימה.

משה גפני: אני לא חשבתי על זה.

זהבה גלאון: הלך להם קלף, הם האמינו ונכנסו.

משה גפני: העמדה של הוועדה – אנחנו לא התייאשנו מהעניין.

משה גפני: חברת הכנסת זהבה גלאון העלתה נושא חשוב.

משה גפני: עצם העובדה שזה עולה ומדברים על זה וזה בדיון, וזה גם יהיה במליאת הכנסת – הנושא הזה הוא חשוב מאוד.

משה גפני: אנחנו דורשים מכם – אתם הרגולטור, אתם מפקחים על החברות, על קרנות הפנסיה.

משה גפני: אנחנו מבקשים שתודיעו להם עכשיו בעקבות הדיון הזה, היות שיש בעיה, שהבעיה הזאת התעוררה כתוצאה מהדיון וכתוצאה מפניות שהיו – שיש אנשים שמשלמים ביטוח שלא כדין.

משה גפני: זאת אומרת הם לא חייבים לשלם את זה.

משה גפני: הם רוצים שישלמו, אבל הם צריכים לדעת שהם לא חייבים לשלם, כי אין להם שארים.

משה גפני: אתם צריכים להודיע את זה לכל החברות, ואנחנו פונים אליך, מר דותן.

משה גפני: אנחנו מבקשים לשכלל את העניין הזה.

משה גפני: ההודעות צריכות להיות הודעות ממוקדות - -

גאלב מג'אדלה: שהוא יהיה החלוץ.

משה גפני: כן.

זהבה גלאון: לא החלוץ, לכל חברות הביטוח.

משה גפני: כן, לכל חברות הביטוח.

משה גפני: מר שרעבי, אתה צריך להודיע לכולם, אנחנו מבקשים את זה.

משה גפני: היום אנחנו נחמדים, אבל אם לא תעשו את זה אז מחר לא נהיה נחמדים.

משה גפני: זאת אומרת, איימתי עכשיו?

משה גפני: לא איימתי.

זהבה גלאון: לא, זה נשמע איום מרומז.

גאלב מג'אדלה: זה נשמע כדברי טעם.

משה גפני: אנחנו עוזרים לכם.

משה גפני: דברים שמגיעים פה על ידי משרד האוצר ועל-ידי החברות – אנחנו משתדלים לעזור לכם.

משה גפני: אני מבקש שתעזרו גם לציבור.

משה גפני: אז אפילו אם אתם עושים את זה, ואפילו אם עד היום עשיתם – זה לא מספיק.

משה גפני: אנחנו סבורים שצריך יותר.

משה גפני: אתם בכלל מדברים באופן קיצוני.

משה גפני: אתה אומר, בכלל אנחנו מודיעים, והוא אומר, לא נוכל לחנך בכלל את האנשים בעניין הזה.

הראל שרעבי: זה ממש לא מה שאמרתי.

משה גפני: זה לא מה שאמרת?

הראל שרעבי: לא, ממש לא.

משה גפני: הדיון המהיר הסתיים.

משה גפני: זה הסיכום שלנו.

גאלב מג'אדלה: איך נעקוב אחרי זה ונוודא שזה מתקיים?

משה גפני: אנחנו נעקוב.

משה גפני: יש לנו את ליאור - -

יוסף דותן: אם תינתן לי הערת אגב קצרה לסיום.

יוסף דותן: אי אפשר שלא להסתכל גם בצד המלא של הכוס הזאת:

יוסף דותן: זאת הפעם הראשונה מכל הביטוחים הפנסיוניים בקרנות הפנסיה שאני מכיר לפחות, שיש אפשרות בכלל שלא לשלם דמי סיכון למוות לרווק.

יוסף דותן: אני לא מכיר זכויות יותר לאנשים שיש להם פנסיה תקציבית שאם הם רווקים הם מקבלים יותר זכויות; אני לא מכיר את זה בקרנות פנסיה גירעוניות שגם הן מכסות בשארים, ויש שם רווקים.

יוסף דותן: לא הייתה לזה שום התייחסות ועל זה דווקא, לדעתי – ואני הרבה פעמים מתווכח עם אגף שוק ההון – אבל בתחום הזה הם הלכו צעד קדימה, ועל זה יבורכו, שאפשרו בכלל את הטענות.

משה גפני: אנחנו מסיימים את הדיון הזה בברכה.

משה גפני: תודה רבה.