ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 247, 2012-05-21 11:45

דני דנון: שלום, בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אני שמח לפתוח את הדיון בנושא מעקב אחר יישום החלטת הממשלה להכרה בפעילי עלייה מכל ארצות העולם.

דני דנון: הנושא הזה דיברנו עליו בעבר, אבל קיבלנו הרבה מאד פניות ציבור בנושא ויש תחושות קשות ולכן אני מודה למנכ"ל משרד הקליטה, לדימה, שהצטרף אלינו היום.

דני דנון: אני מקווה שנוכל לקבל תשובות ולהתקדם בנושא הזה.

דני דנון: אני רוצה לבקש ממר מאיר קנפו.

מאיר פרוש: כן.

דני דנון: מאיר, בבקשה, תוכל להציג את הדברים בקצרה, תפקידך ואת הטענות שהעלית גם בכתב לגופים השונים פה.

מאיר פרוש: שמי מאיר קנפו, אני יושב ראש ארגון פעילי המחתרות ואסירי ציון בצפון אפריקה: מרוקו, תוניסיה, אלג'יריה.

מאיר פרוש: הארגון שלנו קם ב – 55' בצפון אפריקה, על ידי המוסד למודיעין.

מאיר פרוש: גויסו בחורים ובחורות להגנה על הקהילות ויותר מאוחר עסקנו בעליה חשאית, כולל הספינה אגוז שאתם שמעתם עליה.

מאיר פרוש: אני הייתי מפקד, היתה לי הזכות להיות מפקד הפעולות של אגוז.

מאיר פרוש: הבעיה – הבעיה היא היום הכרה והוקרה לפעילי עליה.

מאיר פרוש: שרת הקליטה הגישה ב – 20 ביוני 2011 לועדת שרים לענייני עלייה וקליטה, ובראשה עומד השר אביגדור ליברמן, הגישה הצעה להכיר בפעילי עליה מברית המועצות והגישה גם קריטריונים המתאימים לכותרת.

מאיר פרוש: זאת אומרת: לפעילים מברית המועצות.

מאיר פרוש: כאשר אנחנו פנינו לחבר הכנסת דני דנון, לשר האוצר, לראש הממשלה לכל השרים, שרת הקליטה שינתה את ההגדרה מ – פעילי עלייה מברית המועצות שוּנה לפעילי עלייה לארצות שונות ולא כפי שהם טוענים "בכל העולם" אלא "מארצות שונות", אבל הקריטריונים שהיו - - -

דני דנון: מר קנפו, מה זה נותן ההכרה הזאת?

דני דנון: למה זה חשוב לקבל אותה?

מאיר פרוש: זה צריך לשאול את שרת הקליטה.

דני דנון: תיכף המנכ"ל ישיב, אבל זו שאלת תם, באמת, זה נותן מענק כספי?

דני דנון: זה נותן הטבות?

דני דנון: מה המהות של הדבר?

מאיר פרוש: אנחנו לא מדברים על מענק כספי.

מאיר פרוש: ברית המועצות דיברו על מענק כספי והממשלה אישרה להם 7,200 שקל לכל אחד לשנה.

מאיר פרוש: אנחנו לא מדברים על כסף עכשיו.

מאיר פרוש: אנחנו מדברים על עיקרון, על פגיעה בשאר הגלויות, שרק מכירים בפעילי עלייה מברית המועצות.

מאיר פרוש: כאשר שרת הקליטה כותבת שזה לא נכון, שההכרה הזו היא לכל העולם, אז זה הכותרת.

מאיר פרוש: אבל הקריטריונים נשארו תפורים, כמו מכרז תפור, רק על פעילי עלייה מברית המועצות.

מאיר פרוש: כי מה שהם דורשים להכיר בו כפעיל זה לא מתאים לאף מחתרת, לא במרוקו, לא בתוניסיה, לא בסוריה, לא במצרים.

מאיר פרוש: אפילו בארגנטינה ובצ'ילי, שהיתה שם מחתרת יהודית.

מאיר פרוש: לא מתאים.

דני דנון: אנחנו מדברים על הכרה - - -

רוברט אילטוב: יושב ראש הועדה, האנשים האלה הם לא פעלו במחתרת, עם כל הכבוד.

רוברט אילטוב: ההגדרה למחתרת היא צריכה להיות כהגדרה למחתרת.

רוברט אילטוב: יכול להיות שהבקשה שלו צריכה להיות נידונה בממשלה, במסגרת אחרת כפעילות שלהם כמחתרת.

רוברט אילטוב: האנשים האלה לא פעלו במחתרת.

רוברט אילטוב: זה הגדרות שונות לחלוטין.

מאיר פרוש: זאת אומרת, מברית המועצות לא פעלו במחתרת?

רוברט אילטוב: לא פעלו במחתרת.

מאיר פרוש: הם פעלו בגלוי?

רוברט אילטוב: בטח.

רוברט אילטוב: בגלל זה הם גם נרדפו.

רוברט אילטוב: בגלל זה גם נכנסו לכלא.

מאיר פרוש: אם זה גלוי, למה נרדפו?

רוברט אילטוב: תשאל את שלטונות ברית המועצות.

קריאה: היהודים נרדפו בגלל שהם היו יהודים.

דני דנון: מאיר, בוא, עזוב בצד מה קרה בברית המועצות.

דני דנון: סליחה.

דני דנון: בוא תגיד לי, מאיר, מה אתה מבקש?

מאיר פרוש: אני מברך על מה שמשרד הקליטה דורש לפעילי עלייה מברית המועצות.

מאיר פרוש: במכתבי למנכ"ל, הוא יושב כאן, בירכנו אותו ואמרנו שאנחנו שמחים שהם דואגים לאנשים מסכנים שלא הגיעו לפנסיה וצריך לדאוג להם.

מאיר פרוש: אך ביקשנו רק שנקים ועדה על מנת לקבוע קריטריונים אוניברסאליים ולא סקטוריאליים.

אלכס מילר: אבל זה שני סוגים של בעיות שונות לגמרי.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על מדינה, ברית המועצות, שהיתה סגורה לגמרי לכל הסוגיה של עלייה לישראל, להבדיל משאר המדינות.

אלכס מילר: יש הבדל.

אלכס מילר: יש הבדל עצום.

דני דנון: אבל בסדר, להעלות בקשה.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: הבקשה צריכה להיות בממשלה.

מאיר פרוש: רגע אדוני, אני אשאל אותך: סוריה היתה פתוחה ליהודים?

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: מרוקו היתה פתוחה?

מאיר פרוש: ב – 56' אני חזרתי - - -

דני דנון: מה שאתה מבקש מאיר, זה שתהיה ועדה שתבחן את האפשרות להכיר בפעילי עלייה, אתה מגדיר את זה?

מאיר פרוש: לא, סליחה, ועדה שתבחן את הקריטריונים שאושרו על ידי - - -

דני דנון: לא, לא, סליחה, עזוב אותך, אבל מאיר, מה איכפת לך מה שקרה עם אותם עולים, או פעילים שעבדו בברית המועצות?

דני דנון: תגיד לי מה מעניין אותך כרגע לקהל שאתה מייצג אותו?

דני דנון: אל תגיד לי: למה קרה שמה.

דני דנון: בוא תגיד לי, פרודוקטיבית, מה אתה רוצה להשיג מבחינת הקהל שלך?

מאיר פרוש: חבר הכנסת דנון, ההצעה שלהם מדברת על פעילי עליה מכל הארצות.

מאיר פרוש: אז אתה לא יכול לבוא ולומר: רגע, זה לא כל הארצות.

מאיר פרוש: למה אתה מדבר בשם "ארצות"?

מאיר פרוש: דבר רק בשם ברית המועצות.

דני דנון: אתה טוען שבפועל רק מברית המועצות הוכרו כפעילי עלייה.

דני דנון: נכון?

מאיר פרוש: בחוק הזה.

דני דנון: בקריטריונים שנוסחו על ידי המשרד.

מאיר פרוש: כן.

דני דנון: זה מה שמפריע לך.

דני דנון: אתה מבקש היום שייקבעו קריטריונים.

מאיר פרוש: אוניברסאליים.

דני דנון: שיאפשרו גם למקומות אחרים.

מאיר פרוש: בדיוק.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש את המנכ"ל להתייחס.

רוברט אילטוב: לא, אני רוצה - - -

דני דנון: בוא נשמע מה עמדת המשרד.

דני דנון: אולי הוא מסכים.

רוברט אילטוב: אני לא רוצה לשאול אותו בכלל.

רוברט אילטוב: אני רוצה כחבר כנסת להתייחס.

דני דנון: לא.

דני דנון: אני רוצה לשמוע את עמדת המשרד.

דני דנון: אם יש פה מחלוקת, נפתח את הדיון.

דני דנון: אבל בוא נשמע, אולי הוא מסכים לזה.

דני דנון: דימה, בבקשה.

דימיטרי אפרצ'ב: אני, ברשותך אדוני היושב ראש, אני מתייחס אך ורק לנושא של, אני לא נכנס כרגע לא למחלוקת לא היסטורית ולא למחלוקת כזו או אחרת, אלא אני מתייחס אך ורק להחלטת ממשלה שלשם כך, אני מבין הדיון, שהתקבלה בועדת שרים לענייני עלייה וקליטה ב – 19 בדצמבר 2011 ואשר נכנסה לתוקף ב – 5.1.2012.

דימיטרי אפרצ'ב: היא מדברת על מסורבי עלייה שהיו פעילי עלייה וכתוצאה מכך איבדו את עבודתם.

דימיטרי אפרצ'ב: אני יכול להבין את הרגש, אבל אני מבקש לא להיגרר לאמירות של תפירת מכרזים וכל מיני דברים, מכיוון שההחלטה הזאת עברה את כל הבדיקות הנדרשות: רמת שוויוניות ובכל רמה אחרת, על ידי משרד המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה אישר את נוסח החלטת המחליטים.

דימיטרי אפרצ'ב: גם כל המגבלות התקציביות וההסתייגויות של משרד האוצר כמובן נכנסו לנושא.

דני דנון: מה המשמעות התקציבית?

דימיטרי אפרצ'ב: אני אתייחס רק למהות הנושא.

דימיטרי אפרצ'ב: היה מדובר מראש על אוכלוסייה מאד ייחודית ומאד ספציפית, כרגע בלי להתייחס למקומות מוצא, שלא ניתנה לאנשים, בגלל הפעילות הציונית, לעזוב את גבולות המדינה לא בצורה ישירה ולא דרך מדינה שנייה, או שלישית, על מנת לממש את החזון הציוני ובגלל הפעילות האנשים האלה איבדו את מקור פרנסתם ולא היו יכולים לזכות בזכויות פנסיוניות.

דימיטרי אפרצ'ב: כל מטרת ההחלטה היתה לאפשר לאנשים, בהיעדר אמצעים, מה שנקרא, לסיים את חייהם בצורה מכובדת.

דימיטרי אפרצ'ב: בגלל זה הקריטריונים שמופיעים כאן הם מתייחסים לאוכלוסייה, קודם כל, של עלייה לישראל אחרי גיל 35 ורמת הכנסה מסוימת וכו'.

דני דנון: מה ההטבה אבל?

דני דנון: אישור קרקע?

דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו קיבלנו את הערות מאיר קנפו, וכיבדנו את זה כמובן, גם קיימנו דיונים ולכן, מכיוון שלנו, בבדיקות שלנו, גם מול המוסד וגם מול נתיב וגם מול כל הגורמים הנדרשים, כולל באקדמיה, היה ידוע אך ורק על אוכלוסייה מסוימת, בעקבות פניה של מאיר קנפו נעשה דיון נוסף וזה שונה לאפשרות, במידה ואנחנו לא מכירים מקרים אחרים ממדינות אחרות, לצורך העניין הזה הועדה היתה אמורה לקבל הגשת בקשות במשך 3 חודשים.

דימיטרי אפרצ'ב: בגלל שראינו שצריך, כנראה שזה לא הגיע לכולם ופרסמנו את זה.

דימיטרי אפרצ'ב: עשינו תיקון של ההחלטה והארכנו את זה לחודש נוסף.

דימיטרי אפרצ'ב: עדיין הבקשות ממשיכות לזרום וזה בהחלט הזמן גם להזכיר של אלה שמתאימים לקריטריונים שנקבעו על ידי הועדה - - -

דני דנון: סליחה רגע, החלטת הממשלה דיברה רק על פעילי עלייה מברית המועצות.

דימיטרי אפרצ'ב: לא.

דני דנון: לא?

דני דנון: אז איפה ההחלטה?

דימיטרי אפרצ'ב: החלטת הממשלה מדברת על כלל מדינות העולם בלי לציין - - -

דני דנון: אולי בהחלטה הראשונית היה כתוב.

דימיטרי אפרצ'ב: יש הצעה והועדה היתה ואחר כך, כן.

דימיטרי אפרצ'ב: אני מתייחס כרגע למה שאושר על ידי הממשלה, החלטה מס' 31.

דני דנון: עד מתי ניתן להגיש את הבקשות?

דימיטרי אפרצ'ב: כרגע מדובר עד 8 בחודש יוני, כולל.

דני דנון: או.

דני דנון: קיי.

דני דנון: מר קנפו, השאלה שלי אליך, בהמשך לדבריו של המנכ"ל, אם עד ה – 8 ביוני ניתן להגיש, אתם הגשתם וסורבתם?

דני דנון: קיבלתם תשובות דחייה?

מאיר פרוש: אדוני, אי אפשר להגיש לקריטריונים שלא מתאימים למחתרת הזו.

דני דנון: לדוגמא?

מאיר פרוש: תעבור על הקריטריונים ותראה וכתבתי לך בנושא הזה של הקריטריונים.

מאיר פרוש: אי אפשר.

מאיר פרוש: הקריטריונים כגון: "בעת העלייה היה גילו לפחות 35 שנים ובעת הגשת הבקשה גילו הוא 55.

מאיר פרוש: פעיל עלייה הוא מי שהתקיימו בו התנאים המצטברים הבאים: היה פעיל 10 שנים לפחות במסגרת יהודית או ציונית לא פורמלית.

מאיר פרוש: פוטר ממקום עבודתו ללא יכולת פרנסה וסבל מרדיפות השלטונות".

מאיר פרוש: ויש עוד.

מאיר פרוש: אם בידך החלטת הממשלה אתה תראה כמה תנאים.

דני דנון: אני קורא את זה.

דני דנון: מה אתה היית רוצה שיהיה כתוב בקריטריונים?

מאיר פרוש: אתה יכול למלא בקשה, להביא אותה, אבל אתה לא ממלא את הקריטריונים האלה.

מאיר פרוש: הם קריטריונים מתאימים אך ורק לברית המועצות.

מאיר פרוש: אני רוצה להוסיף לך, אפילו לא מתאימים ליוצאי פולין ולא יוצאי רומניה, לא מתאימים להם.

דני דנון: או.

דני דנון: קיי.

דני דנון: תודה.

דני דנון: שאלה אחרונה, אדוני המנכ"ל: מי שיוכר, מה בפועל הוא יקבל?

דימיטרי אפרצ'ב: מי שיוכר והוא עומד בכל הקריטריונים, הוא יקבל שובר תשלום של 7,200 לשנה, בתנאי והכנסתו היא, זאת אומרת, כמו שמפורט בהחלטה, הוא יוכל ליהנות מהנושא הזה בצורה של תשלום עבור תרופות, שירותים כאלה ואחרים.

דימיטרי אפרצ'ב: זאת אומרת, לא לצורך הנאה או משהו כזה.

דימיטרי אפרצ'ב: עכשיו, מבין האנשים יש גם כאלה שלמרות תקופות קצרות וזה מעטים, הצליחו לזכות בזכויות פנסיוניות פה בארץ, אבל זה מעטים.

דימיטרי אפרצ'ב: אדוני היושב ראש - - -

דני דנון: מה ההערכה שלכם?

דני דנון: כמה אנשים?

דימיטרי אפרצ'ב: אני חייב להגיד לך שמדובר על אנשים בני 80 פלוס, שתוך כדי, אני חייב לציין את זה, לצערי הרב, תוך כדי דיוני הועדה, מבין האנשים שאושרו כבר לפחות 2 או 3 נפטרו.

דני דנון: בכמה אנשים מדובר, אתם מעריכים?

דימיטרי אפרצ'ב: אני אתן לך נתונים מדויקים.

דימיטרי אפרצ'ב: עד עכשיו הוגשו 494 בקשות, מתוכם הוזנו במערכת 368.

דימיטרי אפרצ'ב: אושרו - 107, נדחו - 121, עדיין בטיפול – עוד 140 שזה השלמת מסמכים וכל הדברים.

דימיטרי אפרצ'ב: עכשיו, זה ועדה שלנו כמשרד, אין בתוך הועדה הזאת לא מעורבות ולא שום דבר.

דימיטרי אפרצ'ב: היא מורכבת, הועדה מורכבת בדיוק על פי מה שכתוב בהחלטה.

דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו מפעילים, זאת אומרת, יש לנו 3 נציגים, יש יועצים ואנחנו, גם על פי הבקשות, יש לנו הסכמה גם של מוסד לתפקידים מיוחדים וגם מנתיב במידה ויש לנו שאלות ואנחנו מבקשים לקבל אינפורמציה לגבי עמידה בקריטריונים של הועדה, אנחנו מעבירים ניירת, מקבלים התייחסות.

דימיטרי אפרצ'ב: פועלים בדיוק על פי החלטת ממשלה באופן מלא וזה מהות הדיווח שלי לועדה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: לפי מה ששמעתי פה מהאדון הנכבד שמייצג את עולי צפון אפריקה, אני בכלל מבין שהבעיה היא אחרת לחלוטין.

רוברט אילטוב: הוא מדבר על אנשים שפעלו במחתרות וכבודם במקומם מונח ואנחנו מאד מעריכים את זה.

רוברט אילטוב: פה מדובר על אנשים לגמרי אחרים עם בעיות לגמרי אחרות.

רוברט אילטוב: גם חשוב לציין שהועדה מתכנסת בסדר גודל כזה היא גם נעזרת במידה של ארגונים שפועלים בתחום כמו: מוסד ונתיב, הסוכנות היהודית והדברים האלה מובאים לועדה כדי לקבל את ההחלטות.

רוברט אילטוב: מה שחשוב גם לציין שהחלטת הועדה עברה את הבחינה של משרד המשפטים על נושא השוויוניות שהם נתנו את ההערות ואכן ההחלטה שונתה.

רוברט אילטוב: אבל חשוב לציין פה נקודה שלא מדובר רק על מדינות חבר העמים.

רוברט אילטוב: יש אנשים שפעלו בגלוי ורצו לעלות למדינת ישראל וסורבו ונפגעו וזה יכול להיות גם מפולין, גם ממדינות אחרות וכל בן אדם שמגיע לקריטריונים האלה יכול להגיש.

רוברט אילטוב: דרך אגב, אני חושב שנושא הפעילות של אנשים שפעלו במחתרות חייב לעלות.

רוברט אילטוב: אין פה איפה ואיפה.

רוברט אילטוב: אני חושב שמגיע להם לא פחות מאלה שמסורבי עליה אבל זה נושאים שונים לחלוטין.

רוברט אילטוב: אני חושב שהבחינה צריכה להיעשות עם הגורמים הרלוונטיים כמו: מוסד, נתיב והסוכנות היהודית שפעלו עם אותם המחתרות ומשמה צריך להגיע, סביר להניח שיש צורך לכנס ועדה לנושא ספציפי זה.

רוברט אילטוב: אבל אני מבקש באמת לא לערבב בין שני הדברים.

רוברט אילטוב: אין פה מצב.

רוברט אילטוב: זה נושאים שונים לחלוטין.

רוברט אילטוב: האנשים האלה לא פעלו במחתרת.

רוברט אילטוב: הם פשוט רצו לעלות למדינת ישראל.

רוברט אילטוב: הם סורבו, הם קופחו, הם נרדפו בגלל שהם יהודים ובגלל שרצו לעלות לישראל.

רוברט אילטוב: זה הכל.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב ראש.

אלכס מילר: אתה יודע מה זה מזכיר לי?

אלכס מילר: זה מזכיר לי כל פעם שאנחנו שומעים על דבר טוב שקורה ואז תמיד איפה שהוא בדרך יש איזה שהוא ניסיון לטרפד, כי זה לא פותר את כל הבעיות.

אלכס מילר: אבל זה תמיד ככה.

אלכס מילר: ראשית אני רוצה לברך את משרד הקליטה, וכמובן את ממשלת ישראל על כך שסוף סוף מקבלים החלטה חשובה זו, כי אנחנו כבר שנים רבות נלחמים כאן על הכרה של כל אותם האנשים שפעלו למען מדינת ישראל, שפעלו למען היהודים באותם המדינות, סורבו, נכנסו לכלא ובסופו של דבר גם הגיעו לכאן, לישראל, אחרי כל אותן בעיות שהיו להם שמה בגיל מאד מבוגר ומוצאים את עצמם כאן בארץ במצב סוציואקונומי מאד בעייתי.

אלכס מילר: אכן יש פתרון.

אלכס מילר: פתרון לאוכלוסייה מאד ותיקה בגילם.

אלכס מילר: מדובר על אנשים מאד מבוגרים שהמצב הכלכלי שלהם מאד בעייתי ויש פה איזה שהוא ניסיון של הממשלה לסייע לאותם אנשים.

אלכס מילר: אני נותן לכם רק דוגמא מהדיון בועדת הכספים על כל הנושא של ניצולי השואה.

אלכס מילר: גם שמה, אחרי קרוב ל, חברת הכנסת שמטוב, תקני אותי אם אני טועה, קרוב לאיזה 11 שנה מדברים על החוק של כפל התמיכות מהמשרדים השונים, שרק עכשיו הצליחו איכשהו להתקדם וכמובן שהנוסח של החוק ואותה פשרה שהגיעו אליה בועדת הכספים, היא לא הכי טובה שבעולם ולא בדיוק מה שרצו המחוקקים.

אלכס מילר: אבל בסופו של דבר יש פה איזה שהיא התקדמות.

אלכס מילר: אני במקומך, אדוני, הייתי מברך על ההחלטה הזאת כי זה תקדים וזה איזה שהוא דבר שנותן לנו אפשרות גם בעתיד לעשות את השינויים הנדרשים.

אלכס מילר: כמובן שכולנו מגויסים למען כל עולה ועולה שמגיע ולא משנה מאיזה מדינה.

אלכס מילר: בסופו של דבר אנחנו מחפשים את הפתרונות.

אלכס מילר: אבל יש דרך ויש דרך.

אלכס מילר: כשיש את הדרך תמיד לבוא ולהגיד: הכל, עכשיו, או כלום.

אלכס מילר: להקים ועדות על ועדות ואז לתקוע את כל ההחלטות.

אלכס מילר: או שיש דרך גם להתקדם.

אלכס מילר: אני חושב שדווקא בהזדמנות זו, אדוני היושב ראש, הייתי מציע, שוב, זה לא שאנחנו יכולים להתערב בהחלטות הממשלה, אלא אם זה היה איזה שהיא הצעת חוק, אבל כל עוד מדובר בהחלטת ממשלה הייתי אכן תומך בדרך שהממשלה נוקבת וזה ההתקדמות שלבים בכל הנושא של פתרונות לאוכלוסייה שנמצאת כאן בישראל ולא נולדה כאן ושסבלו, וסבלו לא מעט בשביל להבטיח לנו עתיד מוצלח יותר במדינה שלנו ולמצוא דרך להתקדם.

אלכס מילר: אני לא חושב שהבקשה להקים ועדה לבחון את הקריטריונים היא יכולה לסייע בפתרון של אותה סוגיה שאתה מעלה, אדוני.

אלכס מילר: אני חושב שדווקא בעניין זה אותי הייתי מציע לך לפנות לאחד השרים שיעלה גם את הסוגיה הזאת שאתה מעלה כאן בפנינו, כי אנחנו לא אלה שמחליטים בעניין זה.

אלכס מילר: מי שמחליט זה הממשלה.

אלכס מילר: יכול להיות גם את הסוגיה בהכרה של כל מי שאתה מדבר עם קריטריונים שונים, אנחנו אכן מדברים על המצב של מדינה סגורה שרק העניין של פעילות למען העלייה מברית המועצות למדינות אחרות היה דבר פלילי ואנשים נכנסו לכלא בעקבות הדבר הזה.

אלכס מילר: במדינות אחרות המאבקים הם שונים לגמרי.

אלכס מילר: אז אני חושב שדווקא בסוגיה הזאת יש צורך לתמוך בהחלטה שהתקבלה על ידי הממשלה וזה לא מונע להתקדם גם בדברים אחרים.

אלכס מילר: אבל לבוא ולתקוע את זה בצורה של ועדה וועדה זה אותם אנשים שאני חושב שכל שנה אנחנו מאבדים קבוצה של אותם אנשים.

אלכס מילר: מדובר בסך הכל, כמו שאני שומע, כבר 120 ועד שאותה ועדה שאתה מציע תקום, אולי כשהיא תסכם את המסקנות אולי כבר יהיה חצי ממה שאנחנו מדברים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חברת הכנסת ליה שמטוב בבקשה.

ליה שמטוב: אדוני היושב ראש.

ליה שמטוב: לפני שלוש שנים כשכיהנתי כיושבת ראש ועדת העליה והקליטה העליתי את הנושא פעם ראשונה.

ליה שמטוב: היו כמה ישיבות ועדה שדיברו על הנושא מסורבי עלייה.

ליה שמטוב: בסופו של דבר, גיבשו איזה שהם קריטריונים לקבלת העזרה לאנשים שהיום מתקיימים מקצבת ביטוח לאומי, שפעלו למען לעלות לארץ ישראל, סיכנו את חייהם.

ליה שמטוב: יש כאלה שבאמת הם נקראים: אסירי ציון שישבו בכלא בגלל הפעילות שלהם למען ישראל.

ליה שמטוב: לאסירי ציון יש גם חוק שאומר על זה ולא רק על אלה שעלו מברית המועצות לשעבר.

ליה שמטוב: אני רוצה להגיד לכם את הדוגמא האישית שלי, שפעם ראשונה הייתי בגיל 14 או 15, כשההורים שלי הגישו בקשה לעלות לישראל, זה היה בשנת 72', אנחנו קיבלנו סירוב, המשפחה שלי קיבלה סירוב וכל שנה אנחנו מחדש הגשנו את הבקשה.

ליה שמטוב: קודם כל לא אמרו לנו מה סיבת הסירוב.

ליה שמטוב: אנחנו לא ידענו, אולי בעוד חודש, אולי בעוד שנה, אולי בעוד כמה שנים יתנו לנו לעלות לישראל, אבל מה שכן אני זוכרת בסופו של דבר שקיבלנו את האישור רק ב – 1980, אני זוכרת בתור ילדה ואנחנו המשפחה, אנחנו לא היינו פעילי עלייה.

ליה שמטוב: אנחנו פשוט רצינו לעלות לישראל.

ליה שמטוב: אנחנו לא לימדנו עברית ולא חילקנו פליירים וחומר, חומר שאומר ועושה את ההסברה.

ליה שמטוב: אבל לא היה לי נעים כשהיו מגיעים אלינו הביתה מורים מהבית ספר שלי, המנהל בית ספר שלי, ליד ההורים שלי היה אומר: הם יכולים לעלות, אבל את כ"קומסומולסקה" את צריכה להישאר פה בברית המועצות.

ליה שמטוב: זה לא היה נעים לראות את אנשי ק.ג.ב.

ליה שמטוב: שהיו באים ואצלנו היו כבר ארגזים וזה שנים, זה שנים, זה 8 שנים ארגזים.

ליה שמטוב: לא היה נעים שהם היו באים ומסתובבים בבתים.

ליה שמטוב: לא שזה קריטריונים שמגיע לנו משהו, כאלה כמוני הם הרבה, כי לא כולם היו פעילי עלייה.

ליה שמטוב: רצו, יהודים רצו לעלות לישראל אבל מכל מיני סיבות סורבו.

ליה שמטוב: אבל אלה שבאמת פעלו, איבדו את המקומות עבודה.

ליה שמטוב: לא שאיבדו את המקומות עבודה, לא שאיבדו כי הם גם עבדו בכל מיני עבודות אבל זה כי היו צריכים להתקיים.

ליה שמטוב: הם הגיעו לישראל בגיל כבר 35, 45, לא יכלו לצבור את הפנסיה ולא התלוננו.

ליה שמטוב: בחיים הם לא התלוננו.

ליה שמטוב: אבל היום, בגיל 70 פלוס, 80 כשחיים ומתקיימים מביטוח לאומי אני חושבת שהמדינה צריכה לעזור במיוחד לאנשים האלה ולא משנה מאיזה ארץ ואיפה הם פעלו.

ליה שמטוב: אבל קריטריונים זה הקריטריונים ורק 100 ומשהו איש זכאים לקריטריונים האלה ותאמין לי שמדובר באלפים שהם היו מסורבי עלייה, אבל לא היו פעילי עלייה.

ליה שמטוב: פה זה הבדל והבדל משמעותי.

ליה שמטוב: כמו ש – 3 שנים דיברו על זה, אחרי כל כך הרבה זמן בכל זאת כבר יש את ההחלטה ופתרון ל – 100 ומשהו איש ויכול להיות שזה יגדל קצת, אני חושבת שאנחנו כמדינה עשינו דבר טוב לאנשים לקראת זה שהם כבר היום אנשים מבוגרים ומקבלים קצבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: מר קנפו, יש לי שאלה אליכם, אני רוצה להבין, אתם מחפשים הכרה?

דני דנון: מחפשים גם הכרה והטבות כלכליות?

דני דנון: זה שני דברים שונים.

דני דנון: יש הכרה – שאפשר להכיר בפעילי המחתרות מבחינה רשמית, של המדינה.

דני דנון: ויש הכרה, כמו שיש במקרה הזה, של מסורבי עליה, שיש גם בתוכה הטבה כספית.

דני דנון: השאלה שלי: כשאתם באין לפה היום, עם איזה כובע אתם באים?

דני דנון: מי רוצה לענות?

יוסף דורון: קודם כל אני מברך על הפעולה שעשיתם.

יוסף דורון: אני חושב שזה מעט מאד מה שביקשתם.

יוסף דורון: לאנשים האלה שקרה מה שקרה להם בברית המועצות צריכים הרבה יותר מאשר 600 שקל לחודש.

יוסף דורון: לכן זה לא פותר בעיה, כי אנחנו אומרים בהחלט אנשים שתרמו לנושא עליה ועבדו למען הציונות מגיע להם יותר.

יוסף דורון: אם את אומרת שזה מדובר ב – 100, או ב – 200, או ב – 400, אני חושב שכל העסק הזה היה מיותר.

יוסף דורון: אפשר לתת להם את המענק הזה ל – 400 ולגמור עניין.

יוסף דורון: לא ועדות ולא כלום.

יוסף דורון: אבל מאחר והיתה פגיעה פה ואני רוצה להדגיש שהיתה פגיעה.

יוסף דורון: איפה הפגיעה?

יוסף דורון: תארי לעצמך בעוד שנה יהיו בחירות, אדוני היושב ראש, ויתמנה שר מעירק, יהיה שר קליטה מעירק ויגיד: אני רוצה לעשות קריטריונים למען העירקים.

ליה שמטוב: מוכנה.

יוסף דורון: רגע, ואני רוצה - - -

קריאה: היו שרי קליטה מעירק.

יוסף דורון: לא הגישו, יגידו: אנחנו רוצים.

יוסף דורון: או שר מרוקאי יקום ויגיד, דרך אגב, היה אוזן שהיה מתוניס ואף פעם לא הלך ולא עשה דבר כזה.

דני דנון: גם אפללו.

יוסף דורון: אפללו גם, הוא לא עשה.

דני דנון: אני חייב לסכם.

דני דנון: אני רוצה לשאול שאלה, שוב: אתם מדברים על להיכנס לקריטריונים כמו של פעילי עלייה?

דני דנון: אתם מדברים על הכרה ללא עלות כספית?

דני דנון: כי אני רוצה לסייע לכם, אני אבל תלוי בתשובה, אני אגיד לכם מה אתם צריכים לעשות.

רפאל בן שושן: אדוני היושב ראש, חברים נכבדים.

רפאל בן שושן: אני מבין שהבעיה שיש לנו פה זה בעיה אנושית, הומאנית שרוצים לפתור אותה.

רפאל בן שושן: זה הנושא הזה.

רפאל בן שושן: עכשיו, הנושא הזה איך שהדברים התגלגלו, התגלגל שניסו להעביר את הבעיה האנושית הספציפית הזו במקום דרך ביטוח לאומי או במקום מקומות אחרים, דרך מנגנון חדש שקראו לו: הכרה והוקרה לפעילי עלייה.

רפאל בן שושן: והגדירו את הקריטריונים כקריטריונים של ברית המועצות.

רפאל בן שושן: אני רוצה רק לצטט משפט של השרה שענתה לחבר הכנסת יואל חסון.

רפאל בן שושן: זה משפט שקומם את כל האנשים שקראו אותו: "ייחודיות זו", כלומר, הייחודיות של הפעילים האלו, "שמורה למסורבי העלייה שהיו פעילי עלייה בברית המועצות ולא היה עוד מקום אחר נוסף בעולם שממנו אי אפשר היה לעזוב לארץ אחרת".

רפאל בן שושן: זה התשובה.

קריאה: זה הנוסח הקודם.

דני דנון: זה לא הנוסח האחרון.

רפאל בן שושן: לא משנה.

רפאל בן שושן: זה מה שהיא שלחה לי.

קריאה: אבל היא התייחסה לנוסח הקודם.

רפאל בן שושן: רבותיי, אני רק אומר, מה כל הנושא הזה עלה?

רפאל בן שושן: אז כשאנחנו רואים דברים כאלה, אז בוודאי הנושא האנושי שאנחנו מדברים עליו קיים באותם קריטריונים לציבור אחר.

דני דנון: טוב.

דני דנון: אני הבנתי.

דני דנון: אני חייב לסיים, אני רוצה לומר שתי מילים.

מאיר פרוש: אפשר להביא הצעה?

דני דנון: לא.

דני דנון: שתי מילים לסיום.

דני דנון: עברה החלטת ממשלה.

דני דנון: היא עברה.

דני דנון: נקבעו קריטריונים.

דני דנון: לנו כועדה אין לנו סמכות לבוא ולשנות אותם.

דני דנון: אם אתם מרגישים שבקריטריונים שהוצגו יש עוול מסוים, או נעשה מעשה לא ראוי מבחינת אפליה ואמרתם את זה פה בצורה ברורה: יש אפליה בין יוצאי ברית המועצות לבין יוצאי צפון אפריקה.

דני דנון: דברים נאמרו בצורה בוטה וברורה.

דני דנון: המפלט היחידי שיש לכם הוא לעתור לבית משפט ולבקש לעצור את המהלך שנעשה.

דני דנון: אם אתם באים היום במהלך אחר והוא אומר: אנחנו רוצים לקדם את ההכרה בנו, בפעילות שלנו, של יוצאי המחתרות, שזה שונה ממסורבי עלייה, אז זה אפיק אחר שצריך לעשות מהלך של לפנות לשרה, להקים ועדה במשרד ולקבוע קריטריונים חדשים לנושאים הספציפיים שלכם.

דני דנון: פה אני אומר לכם בצורה ברורה: אם יהיה פה עניין תקציבי זה יהיה קשה.

דני דנון: אם זה יהיה לא עניין תקציבי – זה יהיה קל יותר ואני אוכל לסייע.

דני דנון: אני אסייע לכם בכל מקרה, אבל יש הבדל בין לסייע עם עלות תקציבית ובין לסייע בלי עלות תקציבית.

דני דנון: זה ההמלצה שלי אליכם פה היום.

דני דנון: זאת אומרת, היום הועדה לא יכולה לבוא ולהפוך את הקריטריונים והמנכ"ל נמצא פה, היא לא תוכל לעשות זאת.

דני דנון: היא תוכל לבוא ולסייע לכם לקבוע קריטריונים חדשים שמיועדים לקהל שונה, או שעובדת האופציה המשפטית, אם אתם באמת מרגישים ויש לכם ביסוס לטענות שלכם ולנסות בצעדים משפטיים לעצור את המהלך.

דני דנון: בבקשה מר קנפו.

מאיר פרוש: כן.

מאיר פרוש: האם אדוני אתה משלים עם המהלך שנעשה כאן?

מאיר פרוש: אם אתה משלים עם זה שיירשם בפרוטוקול שאתה משלים, כיושב ראש ועדת העלייה וקליטה, משלים עם המהלך שנעשה על ידי משרד הקליטה.

רוברט אילטוב: מה?

רוברט אילטוב: אתה עושה לו חקירה?

רוברט אילטוב: עם כל הכבוד.

דני דנון: סליחה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להגן עליך.

מאיר פרוש: סליחה, אל תגן עליו.

דני דנון: אני אסתדר.

מאיר פרוש: אדוני - - -

רוברט אילטוב: תוקפים אותנו שאנחנו עושים משהו.

רוברט אילטוב: בסדר?

רוברט אילטוב: אבל אותך תוקפים על זה שאתה בכלל רוצה - - -

מאיר פרוש: הוא לא זקוק לעורך דין.

רוברט אילטוב: אני גם לא זקוק לשאלות שלך.

רוברט אילטוב: ריח הגזענות שאתה מדבר פה על - - -

מאיר פרוש: חס וחלילה.

רוברט אילטוב: על קליטת העלייה הרוסית פשוט נודף ממך.

רוברט אילטוב: עם כל הכבוד.

מאיר פרוש: תראה את המכתב שלי למנכ"ל משרד הקליטה.

מאיר פרוש: אני כותב לו ככה: "הבהרנו שאכן - - -

רוברט אילטוב: הנושאים שלכם הם שונים לחלוטין.

רוברט אילטוב: הנושאים שלכם חייבים להיבדק בדרך אחרת.

מאיר פרוש: אתה חושב שאתה יודע הכל.

רוברט אילטוב: סביר להניח שמגיע לכם גם פיצויים כספיים, אבל זה לא בנושא הזה.

מאיר פרוש: אבל אתה יודע רק מה שאתה יודע.

מאיר פרוש: זה הכל.

דני דנון: תן לו להשלים את הדברים.

דני דנון: מר קנפו, בבקשה.

מאיר פרוש: אתה רוצה לתקוף אותי, אבל אני אבהיר שדברים, הבהרנו.

מאיר פרוש: אני כותב למנכ"ל משרד הקליטה: "הבהרנו שאכן מדינת ישראל וקהילות יוצאי ברית המועצות חייבות לאנשים אלה חוב של כבוד".

מאיר פרוש: אדוני, אתה שם לב מה שאני אומר?

מאיר פרוש: "ואם אוכלוסייה זו נקלעה בארץ - - -

רוברט אילטוב: אבל אתה לא מקשיב מה אנחנו אומרים.

רוברט אילטוב: אדוני, אתה לא מקשיב מה אנחנו אומרים.

דני דנון: סליחה חברים, בואו נעשה פה סדר.

דני דנון: מר קנפו ברשות דיבור.

דני דנון: מר קנפו, בקצרה.

דני דנון: אני הצעתי לך מתווה.

דני דנון: זה לא קשור לרצון שלי.

דני דנון: אני כיושב ראש ועדה שאת הדיון כינסתי לבקשתך.

דני דנון: או.קיי?

דני דנון: אתה יכול להחליט אם אני לטובתך או לרעתך, אני אומר לך בצורה ברורה לפרוטוקול: היום, אחרי שהחלטת הממשלה עברה, מבוצעת, פורסמה, כיום הועדה יכולה להחליט מה שהיא רוצה, זה לא ישנה את המציאות.

דני דנון: כדי לעצור את הביצוע המקום היחידי שאפשר לעצור מהלך כזה זה פניה לערכאות משפטיות.

דני דנון: לכן אני אומר את זה פה לפרוטוקול.

דני דנון: מצד שני אני בא ואומר: אני מוכן לסייע לכם לפתוח נתיב חדש עבור הקהל שאתה מייצג אותו.

דני דנון: מעבר לזה, מה עמדתי בנושא?

דני דנון: זה לא רלוונטי כרגע.

מאיר פרוש: אבל אם אפשר, ברשותך, אתה תוכל לתת לי להשלים על מנת שתבין מה אני כתבתי למנכ"ל משרד הקליטה: "ואם אוכלוסייה זו נקלעה בארץ לקשיים כלכליים בחיי היום יום שלה, אין לנו אלא לברך על כל פעולה ממלכתית, או אחרת הבאה להקל על המצוקה והלחץ בהם היא שרויה".

מאיר פרוש: אני מדבר על פעילי עלייה מברית המועצות.

מאיר פרוש: "אובדן מקורות תעסוקה ופרנסה שהיתה מנת חלקם בארץ מוצאם פגע ללא ספק ביכולתם לצבור זכויות פנסיוניות המבטיחות חיי כבוד לעת זקנה".

מאיר פרוש: זאת אומרת שאנחנו היינו בעד.

מאיר פרוש: גם בישיבה עם המנכ"ל אמרנו:

מאיר פרוש: אנחנו מברכים אתכם שאתם סוף סוף באים לעזור לאוכלוסייה הזו הסובלת.

מאיר פרוש: מה שדרשנו - - -

דני דנון: מה אתה מבקש כרגע?

מאיר פרוש: להקים ועדה, היינו אצל המנכ"ל.

מאיר פרוש: גם הוא הבטיח ויש לי מכתב שלו, שהם מקימים ועדה לבדוק את הקריטריונים לפני שהוגשו לממשלה, לא עכשיו אחרי שהממשלה אישרה את הקריטריונים האלה.

דני דנון: איפה הוא הבטיח לך את זה?

מאיר פרוש: הנה, אני שלחתי לך את כל החומר, אדוני.

דני דנון: אני לא זוכר.

דני דנון: אני אסתכל שוב עכשיו.

מאיר פרוש: בכתב ובעל פה.

מאיר פרוש: אגב, אדוני, היועץ המשפטי של משרד ראש הממשלה לא יודע על הסיפור הזה.

מאיר פרוש: אני פניתי אליהם, הם הפנו אותי ליועצת המשפטית של משרד הקליטה.

מאיר פרוש: באשר למוסד – כאשר אומרים: היינו במוסד ודיברנו עם המוסד.

מאיר פרוש: באו למוסד ושאלו אותם: האם יש בארצות אחרות אותה סוגיה של יהודים?

מאיר פרוש: המוסד ענה: לא.

מאיר פרוש: אין באותה סוגיה.

מאיר פרוש: אז לכן היה צריך להשאיר מה שכתוב.

רוברט אילטוב: אז לפי דבריך לא מגיע להם?

רוברט אילטוב: אם לא היתה סוגיה כזאת לא מגיע להם?

מאיר פרוש: לא, מגיע להם.

רוברט אילטוב: נו, אז מה הבעיה?

מאיר פרוש: מגיע להם.

רוברט אילטוב: תשמע מה אנחנו מציעים אבל אדוני.

מאיר פרוש: לא, מה שאנחנו ביקשנו.

דני דנון: סליחה.

דני דנון: תודה מר קנפו.

דני דנון: הבנו את הדברים.

רוברט אילטוב: כבוד היושב ראש.

דני דנון: בבקשה בקצרה, רוברט אילטוב.

רוברט אילטוב: אנחנו הרי לא באנו ואמרנו שאנחנו מתנגדים שאלה שהיו פעילי מחתרות לא יקבלו.

רוברט אילטוב: יכול להיות שמגיע להם ולשאלתך אם מגיע להם פיצוי כספי?

רוברט אילטוב: יכול להיות שמגיע להם גם יותר, כי הם סיכנו את החיים שלהם.

רוברט אילטוב: אבל הסוגיות האלה הם שונות לחלוטין ולכן לסכל את הסוגיה האחת מבלי להתקדם עם השנייה זו טעות.

רוברט אילטוב: לכן, אם אתם רוצים לטפל בנושא שלכם, תעלו אותה, אנחנו נטפל בה.

רוברט אילטוב: אין שום בעיה.

מאיר פרוש: סליחה, הטעות היא מהתחלה.

רוברט אילטוב: אנחנו לא אמרנו שאנחנו מתנגדים לכם.

רוברט אילטוב: ההיפך הוא הנכון.

רוברט אילטוב: אני חושב שכל מי שפעל לקליטת עלייה ולשמירה על העם היהודי בתפוצות, בדרך זו או אחרת, אבל יש סוגיות שונות לחלוטין.

רוברט אילטוב: העולים מאתיופיה היה סוגיה אחרת.

רוברט אילטוב: העולים מחבר העמים זה סוגיה אחרת.

רוברט אילטוב: עולים מאירופה – סוגיה אחרת.

רוברט אילטוב: גם הזמנים שהיו עליות – סוגיות אחרות לגמרי.

רוברט אילטוב: הדיון צריך להיות נפרד לחלוטין.

רוברט אילטוב: הוא לא יכול להיות דיון זהה.

רוברט אילטוב: זה נושאים שונים.

רוברט אילטוב: לכן חייבת הועדה לבחון, אם אתם מעלים את הנושא.

רוברט אילטוב: לבקשת

רוברט אילטוב: כם משרד המשפטים התייחס והרחיב את הנושא הזה.

רוברט אילטוב: במידה והיו מקרים דומים, אבל פעילות במחתרת היא לא מקרה דומה.

מאיר פרוש: אב זה מחתרת מה שהיה.

רוברט אילטוב: זה מה שאתם אומרים.

רוברט אילטוב: סליחה אדוני, אני מקשיב מה אתם אומרים.

רוברט אילטוב: עכשיו, אם הסוגיות שלכם הם מעבר למחתרת ופעילות כזאת או אחרת בצפון אפריקה, אז צריך להעלות אותה, צריך לבחון אותה ברמה מקצועית ולא צריך להשוות את הכל.

רוברט אילטוב: יכול להיות שמגיע לכם גם יותר.

רוברט אילטוב: בבקשה, אין שום בעיה.

מאיר פרוש: יהדות צפון אפריקה - - -

רוברט אילטוב: אני לא חושב שהועדה הזאת, ועדת שרים לענייני קליטה דחתה אתכם.

רוברט אילטוב: תגישו בקשה.

רוברט אילטוב: תגישו בקשה והם יבחנו את זה.

רוברט אילטוב: אין שום בעיה.

רוברט אילטוב: אבל אי אפשר לבוא לסכל נושא אחד בגלל שנושא שני לא הוזכר, כי אלה הם נושאים שונים.

רוברט אילטוב: התקופות הם שונים, הזמנים הם שונים, המקרים הם שונים.

רוברט אילטוב: מדינות ושלטון היה שונה לגמרי.

רוברט אילטוב: כל ההתייחסות צריכה להיות בהתאם למקום.

רוברט אילטוב: לכן לבוא לעשות את זה שוויוני זה לא נכון לעשות.

רוברט אילטוב: לכן, מה אני מציע לכם?

רוברט אילטוב: אנחנו נתמוך בכם, אני אומר לכם כיושב ראש סיעת ישראל ביתנו, אנחנו נתמוך במהלך הזה.

רוברט אילטוב: תגישו את הבקשה, נבחן אותה לגופו של עניין, על הנושא של יוצאי צפון אפריקה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: משפט סיכום שלכם, בבקשה.

רוברט אילטוב: תגישו בקשה.

מאיר פרוש: למי?

רוברט אילטוב: לועדה.

דני דנון: אנחנו נקבל החלטה ברוח הדברים, מר אילטוב, אני מציע ושתגבה את המהלך הזה.

דני דנון: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון.

ליה שמטוב: כן, הוא גם ...

ליה שמטוב: הם לא מכירים.

דני דנון: כולנו מעריכים ומוקירים את המקורבים.

דני דנון: אני חושב שהם מכירים.

ליה שמטוב: אם הם העלו עכשיו את הנושא - - -

דני דנון: הם מדברים על המצוקה שלהם.

ליה שמטוב: נכון.

דני דנון: אף אחד לא מוריד מהערך של אותם ציונים שלחמו וחלמו ופוטרו.

רוברט אילטוב: כשאתה אומר שהם יכולים לסכל את המהלך בבית המשפט, אז אני כן מבקש לתת לאנשים האלה לדבר כדי שהם יחשבו מה הם הולכים לסכן?

דני דנון: אדוני, משפט קצר בבקשה.

אליהו אסאס: השם שלי אליהו אסאס, פעיל עלייה, הרבה שנים בסירוב.

אליהו אסאס: אם ככה, אז ההורים שלי ב – 56' קיבלו סירוב פעם ראשונה.

אליהו אסאס: אבא שלי קיבל סרטיפיקט לעלות לארץ ישראל בשנת 39' ולא הגיע.

אליהו אסאס: אז אפשר לגלגל את הסירוב ל – 70 שנה, או 80 שנה, אבל זה לא חשוב.

אליהו אסאס: אי הבנה גדולה מאד, מר קנפו.

אליהו אסאס: אני מתפלל 3 פעמים לפחות בחודש אצל מרוקאים, פשוט שתדעו.

דני דנון: למה רק 3 פעמים, אליהו?

אליהו אסאס: כי יש עוד עדות.

אליהו אסאס: אצל כורדים גם כן אני מתפלל.

דני דנון: או.

דני דנון: קיי.

דני דנון: אתה מחלק.

אליהו אסאס: אני נהנה מהתפילות והכל.

אליהו אסאס: למה אני אומר את זה?

אליהו אסאס: שאנחנו ביחד, כמו שאתה אומר, אבל מצוקה שלנו היתה מאד ספציפית, שלא יכולנו בגלל הסירוב, סירוב של שלטון זר, לא של שלטון ישראל, להגיע לישראל ולצבור פנסיה.

אליהו אסאס: לא בגלל שאנחנו לא רצינו, אלא להיפך, כן רצינו ולא יכולנו.

אליהו אסאס: כל העניין זה, כל הפער.

אליהו אסאס: לא דרשנו מדליות ולא דרשנו פה משהו, ולא דרשנו פלאפלים ושום דבר כזה.

אליהו אסאס: בגלל זה אי הבנה.

אליהו אסאס: כן אנחנו מסכימים אתכם שאפשר לכבד כל פעילי עליה בכל העולם.

אליהו אסאס: אם בסוריה, כמו שאתה אמרת.

רוברט אילטוב: תגישו בקשה לועדה - - -

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה ברשותכם להקריא את הצעת ההחלטה.

דימיטרי אפרצ'ב: אדוני היושב ראש, אני חייב להגיד לך שאני קצת, זה קצת צורם לי, סליחה, כי אני אומר, אני מלא הערכת כבוד למאיר, בטח גם אחרי שקראתי את הספר, כי זאת היתה הזדמנות שלי גם להיחשף לפעילות מדהימה ולכל החברים.

דימיטרי אפרצ'ב: אלה בדיוק המילים שנאמרו לפני שנה בפגישות שהיו.

דימיטרי אפרצ'ב: אנחנו כיבדנו את הבקשה, מה שנקרא, המעשית, כן?

דימיטרי אפרצ'ב: לשנות את השם של ההחלטה, או את ההצעה.

דימיטרי אפרצ'ב: הקריטריונים גם שונו בעקבות הדבר הזה.

דני דנון: אבל הקריטריונים – יש מישהו מיוצאי צפון אפריקה שמבחינת.

קריאה: הקריטריונים לא שונו.

קריאה: נשארו כפי שהיו.

מאיר פרוש: אז כל שר יבחן את המצב של התיק.

דימיטרי אפרצ'ב: זה לא כל שר.

רוברט אילטוב: מה זה קשור לשר?

רוברט אילטוב: תגישו בקשה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: ועדת עליה והקליטה קוראת לממשלת ישראל, באמצעות משרד הקליטה, להקים ועדה שתדון בהכאה בפעילותם של פעילי עלייה ומחתרות בקרב יהדות צפון אפריקה.

מאיר פרוש: וכל הגלויות.

דני דנון: וכל הגלויות.

דני דנון: הועדה מבקשת לקבל דיווח תוך 60 יום על הקמת הועדה.

דני דנון: תודה רבה לכולם.

דני דנון: הישיבה נעולה.

דימיטרי אפרצ'ב: שנייה.

דימיטרי אפרצ'ב: א' – למה משרד הקליטה, אדוני היושב ראש?

דני דנון: כי אתם עסקתם גם בזה, אדוני המנכ"ל.

דני דנון: אתם צריכים לשאוב סמכויות, לא לפזר סמכויות.

דימיטרי אפרצ'ב: זה לא העניין.

דימיטרי אפרצ'ב: אבל אם כך צריך לקבל החלטה.

קריאה: משרד ראש הממשלה צריך - - -

דימיטרי אפרצ'ב: בוודאי.

דימיטרי אפרצ'ב: זה משרד ראש הממשלה חד משמעית.

דני דנון: משרד ראש הממשלה באמצעותכם.

דימיטרי אפרצ'ב: כי משרד הקליטה, כפי שאתה יודע, הוא תקוע בהגדרות של עלייה.

דימיטרי אפרצ'ב: אלה דברים מאד מצומצמים.

דני דנון: דימה, יש דברים שאתם באים אלינו פה ואומרים: תנו לנו לעשות.

דני דנון: יש דברים שאתם אומרים: אנחנו לא רוצים.

דני דנון: לפי דעתי, מכיוון שהנושא הזה מובא דרככם גם, בפועל, אז תקימו ועדה, אם תהיה עלות תקציבית - - -

ליה שמטוב: אם אתה תראה את ההחלטות של הועדות שאני כיהנתי, אז ההחלטות היו למשרד ראש הממשלה.

ליה שמטוב: משרד ראש הממשלה הוא מחליט לאיזה משרד - - -

דימיטרי אפרצ'ב: זה משרד ראש הממשלה, יש לזה משרד הגמלאים, משרד הרווחה, משרד - - -

דני דנון: אבל המהלך הזה מי הוביל אותו?

דני דנון: משרד הקליטה, נכון?

רוברט אילטוב: כי מדובר על עולים חדשים.

ליה שמטוב: קודם כל, משרד ראש הממשלה נתן להם - - -

דימיטרי אפרצ'ב: הלוואי ותרחיב את הסמכויות של משרק הקליטה מעבר - - -

דני דנון: אני בעד.

דימיטרי אפרצ'ב: מ – 20 שנות זכאות, אז הלוואי.

דימיטרי אפרצ'ב: אבל זה לא, זה פשוט תהיה החלטה שלא תהיה ברת יישום.

דימיטרי אפרצ'ב: זה חבל.

מאיר פרוש: לאיזה החלטה לא יהיה כיסוי?

דני דנון: לפי דעתי זה צריך להיות אצלם.

דני דנון: הם פה גם מייצגים את זה.

דני דנון: אם תחליטו שאתם לא מסוגלים – תודיעו לנו.

דני דנון: אבל לפי דעתי, דימה, זה צריך להיות באחריות שלכם.

רוברט אילטוב: זה לא בסמכותם.

דני דנון: זה הבעיה התקציבית היא הבעייתית פה.

דימיטרי אפרצ'ב: זה לא רק עניין של תקציב.

רוברט אילטוב: לא, זה לא בסמכותם.

דימיטרי אפרצ'ב: מרבית האוכלוסייה מבורכת וחשובה, אבל זה לא עולים.

דני דנון: לא, אני לא חושב.

דני דנון: דווקא אני חושב דווקא לאור הדברים שנשמעו פה, אני יודע שאתם פועלים בקרב כלל האוכלוסייה.

דימיטרי אפרצ'ב: ההתייחסות שלי היא לצורך פרודוקטיבי ולא לברוח מאחריות.

דימיטרי אפרצ'ב: אני פשוט, מכיוון שאני מבין את התהליכים, אדוני היושב ראש, ומכיוון שמהלכים מרחיקי לכת גדולים ורציניים הם צריכים להיות בסמכות של משרד ראש הממשלה.

דימיטרי אפרצ'ב: אגב, ככה גם אנחנו פועלים: בדברים שקשורים לעידוד עליה ולכל מיני דברים כאלה, אנחנו יודעים שמשרד ראש הממשלה ומנכ"ל משרד ראש הממשלה, הוא מסוגל לעשות פעולות, שעם כל הכבוד וההערכה העצמית משרד הקליטה ממש לא מסוגל.

דני דנון: אני חושב שליחס לאנשים שדיברו פה, תעשו את הועדה הזאת, תגיעו למסקנה שיש לזה עלות תקציבית של X שקלים, תבואו אלינו תגידו: אין לנו יכולת.

דימיטרי אפרצ'ב: העלות התקציבית כאן היא חד משמעית אבל זה לא קשור - - -

דני דנון: אני לא בטוח.

דני דנון: אני לא בטוח, דרך אגב.

דני דנון: תודה רבה.