הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 77, 2012-05-14 09:30

טלב אלסאנע: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה כאן היום, ישיבת הוועדה למלחמה בסמים בעכו וזה לא במקרה.

טלב אלסאנע: אנחנו מקיימים סיורים גם כדי להעלות נושאים, גם לשמוע וגם להשמיע את הפעילות של הוועדה, מה ניתן לקדם ואיזה נושאים יש מקום להעלות כאשר נמצאים גם הנציגים של הגורמים הרלוונטיים, שזה הרשות למלחמה בסמים, המשטרה ומשרדי הממשלה השונים.

טלב אלסאנע: אני הייתי מאוד מעוניין שבהזדמנות הזו נקבל סקירה גם לגבי העיר עכו בכלל, זו ההזדמנות שלנו, של הוועדה, לשמוע מה קורה בעכו זה מקרוב, גם נושאים ומצוקות שונות.

טלב אלסאנע: לדעתי הרבה מצוקות מתנקזות בסופו של דבר לתופעות שליליות, כגון אלכוהול, סמים, אלימות.

טלב אלסאנע: זה לא דבר שבא מאליו, לפעמים התופעות האלה הן לא הבעיה אלא הן הסימפטום של הבעיה, כאשר השורשים הם עמוקים יותר, עניין של אבטלה, עניין של עוני, עניין של מצוקות דיור, עניין של חינוך פורמלי, חינוך לא פורמלי, וכדי להתמודד עם התופעות אנחנו יודעים שיש צורך בפעילות מערכתית משולבת של גורמים שונים ולא בכדי נמצאים כאן נציגים של משרדים שונים.

טלב אלסאנע: לכן הייתי מעוניין שנשמע סקירה לגבי עכו ואחר כך לגבי התופעות השונות של סמים ואלכוהול, נשמע את משרדי הממשלה, כל משרד מה הוא עושה, עם יעדים והתייחסות לתופעת האלימות בעכו, מה קורה בתחום הזה.

טלב אלסאנע: התופעה הזו היא לא רק בעכו, היא בכל המדינה, במיוחד במגזר הערבי, אבל היא גם נמצאת בעכו.

טלב אלסאנע: האם האלימות היא כפי שקיים בכלל או שהיא על רקע יחסים בין ערבים ויהודים, מערכת הדו קיום בעכו.

טלב אלסאנע: אני מאוד שמח שיש נציגים כאן מהמגזר היהודי, והמגזר הערבי, עכו היא עיר מיוחדת מבחינה היסטורית, מבחינה תרבותית ואני מקווה שהיא תהיה סמל ודוגמה לדו קיום ערבי-יהודי מבחינת שיתוף הפעולה כשלדעתי מכאן ילמדו בערים אחרות בתוך המדינה וכאן ילמדו גם ערבים ישראלים ופלשתינים שאפשר לחיות בשלום ודו קיום ובכבוד הדדי.

טלב אלסאנע: אני שמח מאוד להיות כאן, אני שמח להיות אורח של העירייה ואני נותן את זכות הדיבור לראש העיר.

טלב אלסאנע: בבקשה.

שמעון לנקרי: אדוני חבר הכנסת, שוב אני מברך אותך שהגעת מרחוק לעיר עכו ומה שתראה פה היום- - -

טלב אלסאנע: אתם רחוקים אבל קרובים ללב.

טלב אלסאנע: עכו היא עיר שיש לה מקום בלב של כל אחד.

שמעון לנקרי: מה שאתה תראה פה היום זה בדיוק מה שאמרת בדברים שלך, שבעיר יש כל כך הרבה דברים לטפל בהם ואתה תראה פה את כל המערכות שפועלות ומטפלות ושנינו יודעים שאיפה שיש אנשים יש בעיות.

שמעון לנקרי: איפה שאין אנשים, אין בעיות, אם החדר ריק, לא קורה שם כלום.

טלב אלסאנע: רק בבית קברות.

שמעון לנקרי: בדיוק, בבית קברות לא קורה כלום.

שמעון לנקרי: אבל במקום שיש אנשים יש גם כל מיני תופעות.

שמעון לנקרי: אנחנו נראה לך איך אנחנו נלחמים בהן.

שמעון לנקרי: יכול להיות שכשנסיים אתה תגיד לי 'וואלה, בוא לכנסת, תציג לנו את צורת העבודה שלכם', אבל אני אגיד לך מראש שלא יהיו לכם מספיק משאבים לממש את זה במדינת ישראל.

שמעון לנקרי: אז בוא נתחיל.

שמעון לנקרי: אני קצת משתחצן מראש.

שמעון לנקרי: אנחנו 54,000 תושבים וזה רק עולה כל הזמן.

שמעון לנקרי: היינו אשכול חברתי 3 ועלינו ל-4, לפני כמה שנים.

שמעון לנקרי: בנינו חזון כלכלי וחברתי כשבאנו לכאן, ידענו שבמדינת ישראל בלי עוצמה כלכלית קשה להתנהל ואם אתה רוצה לנהל מערכות חינוכיות, חברתיות, אז כדאי שתהיה קצת עם משאבים, וכמובן העיר עכו, מה שמייחד אותה זה התיירות, ההיסטוריה שלה, המורשת שלה, וגם את זה אמרנו שאנחנו צריכים לחזק וכמובן להיות בעתיד תפנית -זה היה לפני תשע שנים, אני כבר תשע שנים פה- מוניציפאלית.

טלב אלסאנע: קדנציה שנייה.

שמעון לנקרי: עוד מעט מסיימים גם את הקדנציה השנייה.

שמעון לנקרי: זה משהו שקיים, אני מעריך, רק אצלנו, וזה החזון החברתי שבעצם בא ואומר שאנחנו צריכים לתת הזדמנות לכל ילד, לכל איש, לכל זקן, לממש את עצמו פה בעיר, אם זה במערכת החינוך, אם זה במערכת החברתית, אם קשה לך, לתת לך את ההזדמנות, לחזק את מי שחזק ולחזק את מי שחלש.

שמעון לנקרי: לא רק את החלשים לחזק, גם את החזקים.

שמעון לנקרי: בעצם זה שאתה גר בעכו, יכולת לגור גם בתל אביב, אבל אם כבר אתה גר כאן אז אנחנו צריכים לתת לך את כל הכלים וכל המשאבים כדי שתתקדם ותתפתח.

שמעון לנקרי: קצת על העיר; היא הוכרה על ידי אונסק"ו ב-2001- - -

טלב אלסאנע: גם מבחינת הפרויקטים של הממשלה, היא מובילה לגבי עכו?

שמעון לנקרי: תיכף, הכול.

שמעון לנקרי: אם חשבת שאני אדבר רק חמש דקות, אז לא באת לבן אדם הנכון.

שמעון לנקרי: חוף ים יפה.

שמעון לנקרי: אתה יודע, עיר בלי ים זה לא עיר.

שמעון לנקרי: צומת דרכים, הכול קרוב, עדיפות לאומית בחינוך, הנחה במס.

שמעון לנקרי: אגב, יש פה גם מנהלי בתי ספר שבאו, מוסדות חברה שבאו.

שמעון לנקרי: מערכת החינוך פה מאוד חזקה.

טלב אלסאנע: לגבי עדיפות לאומית, בכל התחומים?

שמעון לנקרי: בכל התחומים.

טלב אלסאנע: זה היה מאז ומתמיד, או רק בשנים האחרונות?

שמעון לנקרי: לא, מאז ומתמיד.

שמעון לנקרי: לא המצאנו שום דבר.

שמעון לנקרי: ההנחה במס זה רק בשנים האחרונות.

שמעון לנקרי: עשינו קצת הפגנות- - -

ג'מאל אדהם: היה 15, ירד ב-2003.

ג'מאל אדהם: החלטה בכנסת.

שמעון לנקרי: מ-2002.

שמעון לנקרי: כשכולם קיבלו כבר לפני 20 שנה אנחנו קיבלנו רק לפני תשע שנים.

שמעון לנקרי: מערכת חינוך, אמרנו, מכללה, מכללת הגליל המערבי היא של העיר.

שמעון לנקרי: מקודשת לבהאים, מקודשת למוסלמים, מקודשת לכולם.

שמעון לנקרי: עיר מקודשת לכולם.

שמעון לנקרי: פסטיבל לתיאטרון, יש פה פעילות חברתית מדהימה, אין פה היום כמעט ילד שלא מחובר לפעילות חברתית.

שמעון לנקרי: ואם אתה לא, אתה בדרך, בשנה הבאה תהיה, לא עשינו לך היום, יהיה לך מחר.

שמעון לנקרי: עשינו פה שינוי מבני מאוד גדול כשבאנו לפה לפני תשע שנים, שליש מהעובדים הלכו הביתה.

שמעון לנקרי: תשאל אותי כמה קלטנו כי שליש הלכו, אולי כמה בודדים כדי לחזק את המערכת כאן.

שמעון לנקרי: מבנה ארגוני חדש.

שמעון לנקרי: עשינו פה ממש כמו שכתוב בספר במערכות כלכליות.

טלב אלסאנע: כמה עובדים היום?

שמעון לנקרי: היו 650, היום יש 450 כמעט.

שמעון לנקרי: שליש מהאנשים.

שמעון לנקרי: באנו לפה ואמרנו, 'אנחנו לא ננהל את המערכת כמו שהיא'.

שמעון לנקרי: פה שלטה מפלגה אחת 60 שנה, אנחנו היינו הראשונים לפרק אותה ולפרק את כל המנגנונים הפוליטיים.

שמעון לנקרי: אין פה מפלגות, במועצת העיר יושבים רק חברי סיעות עצמאיות, שזה דבר שמחזק פה את העבודה וגם נותן שקט לראש העיר ולהנהלת העיר לעשות עבודה.

טלב אלסאנע: מבחינת הקואליציה הפנימית של העירייה?

שמעון לנקרי: יש לנו שניים באופוזיציה, 17 חברים.

שמעון לנקרי: יש שני סגנים.

שמעון לנקרי: יש לי פה שני סגנים, זה הדבר הכי מצחיק, אחד מהתנועה האסלאמית, אדהם, והסגן השני מתנועת ליברמן, שניהם החברים הכי טובים.

שמעון לנקרי: עושים עליי קומבינות מאחורי הגב.

טלב אלסאנע: בכנסת אנחנו לא נצליח לעשות את זה בשום פנים ואופן.

טלב אלסאנע: כל הכבוד.

שמעון לנקרי: מה שאני אראה לך, כבוד חבר הכנסת, קיים רק פה.

שמעון לנקרי: רק פה.

שמעון לנקרי: הדוגמה הזאת מתקיימת כי, אתה יודע, יש שתי שיטות ניהול, אחת פוליטית, אחת מקצועית.

שמעון לנקרי: הפוליטית אומרת, לך על הפוליטיקאים, הם יביאו לך כבר את זה, לא משנה מה עשית/לא עשית.

שמעון לנקרי: השנייה אומרת, לך עם התושבים, תעשה שם עבודה ולא תצטרך את הפוליטיקה.

שמעון לנקרי: בגלל זה כולם פה, יש פה 15 מתוך ה-17, כולם קואליציית ברזל, לא זזים, לא ימינה ולא שמאלה.

שמעון לנקרי: לפעמים אדהם קופץ ומשתגע וזה, אבל אנחנו- - -

טלב אלסאנע: מרגיעים אותו.

שמעון לנקרי: אני אומר לך, בשבילי הוא דוגמה.

שמעון לנקרי: אנחנו ממתגים את עצמנו היום כעיר תרבויות הים התיכון.

שמעון לנקרי: אתה רואה פה פחות או יותר את הרכב האוכלוסייה, יהודים יש 72%, ערבים יש 28%, זה נתון יציב בשנים האחרונות, אין עליות, אין ירידות.

שמעון לנקרי: 72%, הייתה כל הזמן עלייה של צד אחד, בחמש-שש שנים אחרונות יש התייצבות ואנחנו רואים את ההגירה, ההגירה מ-2007 לעיר היא חיובית.

שמעון לנקרי: הייתה שלילית כל ה-30 שנה אחורה.

שמעון לנקרי: אני מתחיל תמיד מ-2004, זו השנה הראשונה שנכנסתי.

טלב אלסאנע: הגירה מחוץ לעיר, לא הריבוי הטבעי.

שמעון לנקרי: הגירה החוצה מהעיר, זו הגירה שלילית, האדום זה הגירה החוצה, הכחול זה הנכנסים, שהתהפך ב-2007, למה?

שמעון לנקרי: העיר התחזקה.

שמעון לנקרי: היום יש הרבה יותר אנשים שמתעניינים ובאים לגור בעיר.

שמעון לנקרי: אנחנו רואים גם את ניהול התקציב כל השנים.

שמעון לנקרי: הוא היה במינוס, חבל שהמדינה לא באה לפה ללמוד ניהול תקציב, הוא תמיד מאוזן.

שמעון לנקרי: עשינו עוד איזה תכנית הבראה קטנה ואת 2011 גם סיימנו באיזון תקציבי.

שמעון לנקרי: אתה רואה את הגירעון הנצבר, ירד מ-80 ל-36 ושם יש לנו החזר לבנקים.

שמעון לנקרי: היינו מחזירים ב-2004 24 מיליון שקל, היום אנחנו מחזירים רק 12.

שמעון לנקרי: פה חיו על הלוואות.

שמעון לנקרי: העירייה הקודמת, כל פעם שלא היו משכורות הלכו לקחת הלוואה, עד היום אני מחזיר את ההלוואות שלהם.

שמעון לנקרי: אבל בהתחלה החזרתי 24 מיליון והיום אני מחזיר רק 12 מיליון, לאט לאט זה יורד.

שמעון לנקרי: גם ההלוואות של מה שלקחו, לאט לאט זה יורד.

שמעון לנקרי: אתה רואה את הארנונה.

שמעון לנקרי: כל הזמן אומרים שהערבים לא משלמים, כולם פה משלמים.

שמעון לנקרי: מי שלא משלם, אני קורע לו את הצורה.

שמעון לנקרי: אתה רואה פה?

שמעון לנקרי: 55 מיליון גבינו ב-2004, פי שניים תוך שבע שנים.

שמעון לנקרי: ב-2004 57%, ב-2011 90% גבייה.

ג'מאל אדהם: 90% זה כללי, יהודים וערבים.

שמעון לנקרי: בגלל זה אמרתי, פה כולם משלמים.

שמעון לנקרי: אין דבר כזה לא לשלם.

שמעון לנקרי: אלא אם כן אתה חי ברחוב, אז גם אין ממי לקחת.

שמעון לנקרי: המנהל של התיכון הערבי, חג'וג'.

שמעון לנקרי: מצוין, יש לנו שני מנהלי תיכונים מאוד חזקים, חג'וג' ושמיל.

שמעון לנקרי: שניהם, אגב, התחילו לשתף פעולה בעבודת נוער ובעבודה משותפת של פרלמנטים.

שמעון לנקרי: הם תיכף יציגו את זה.

שמעון לנקרי: זה פשוט חוויה מה שקורה פה.

שמעון לנקרי: אבטלה – כמו שאתה מבין, אבטלה הייתה ב-2004 14%, ירדה ל-8% ואתה יודע, ביישובים מעורבים ה-8% זה לא 8%, בוא נגיד זה 5%.

שמעון לנקרי: למה זה לא 8%?

שמעון לנקרי: כי יש הרבה- - -

טלב אלסאנע: עבודות לא מדווחות.

שמעון לנקרי: אתה יודע, אני לא אומר מי עושה את זה, אבל יש פה בין 3% ל-4%, לפחות מהנתונים שאנחנו יודעים- - -

טלב אלסאנע: אבל עד היום זה מעל הממוצע הארצי.

שמעון לנקרי: זה בממוצע, 8%.

טלב אלסאנע: הממוצע הארצי זה 5%.

שמעון לנקרי: לא, 7% זה הממוצע הארצי, ועכשיו עם הבדיקה החדשה אז אתה תראה את זה עולה ל-8% לפחות.

שמעון לנקרי: כשכולם בוכים, 'המדינה לא נותנת', 'זה לא נותן', פה כולם נותנים.

שמעון לנקרי: כולם.

שמעון לנקרי: אין אחד שלא נותן.

שמעון לנקרי: רק בכמה שנים אחרונות עברו לעכו 41 מפעלים.

שמעון לנקרי: המפעלים שעוברים לפה, מיכאל שטראוס מאוד מעורב, הוא גם ב- - -

טלב אלסאנע: באיזה דרך מעבירים אותם?

שמעון לנקרי: באים.

טלב אלסאנע: זה בזכות הממשלה?

טלב אלסאנע: בזכות העירייה?

טלב אלסאנע: איזה תמריצים אתה נותן למפעלים לבוא לפה?

שמעון לנקרי: מה, אני נותן להם הנחה במסים- - -

ג'מאל אדהם: גם בארנונה.

שמעון לנקרי: הכול מאושר על ידי המדינה, הנחה בארנונה, יש מנהל שמלווה אותם אל מול הממשלה, יש מנהל שמלווה אותם אל מול העירייה, שני מנהלים שעסוקים רק בלהביא מפעלים לעיר.

ג'מאל אדהם: גם יש מימון לפתיחת מפעלים.

ג'מאל אדהם: 40 מפעלים בתוך שלוש שנים.

שמעון לנקרי: 41.

טלב אלסאנע: כמה מקומות עבודה בערך?

שמעון לנקרי: מדובר על אלפים.

ג'מאל אדהם: זה לא כולל בתי מלון.

שמעון לנקרי: אני מדבר רק על מפעלים, תיכף נגיע לבתי המלון.

שמעון לנקרי: אז אתה רואה פה, 23 היי טק, לוו טק, מסחר, שירותים, באים לפה בגדול.

טלב אלסאנע: יפה, כל הכבוד.

שמעון לנקרי: אני סומך על המדינה, אבל אני סומך על עצמנו יותר, הקמנו פה כמה מערכות מקבילות למדינה, אחת, הקמנו פה לשכת תעסוקה אצלנו בעיר.

שמעון לנקרי: אתה עולה לקומה השלישית, יש שישה-שבעה עובדים שכל התפקיד שלהם זה לעשות השמות בתעסוקה, הכשרות מקצועיות.

שמעון לנקרי: אם אני לוקח רק את השנה האחרונה, כמה פנו בשנה האחרונה, פנו 1,180, כמעט 1,200, מתוך אלה שפנו לתעסוקה, 623, שולבו בעבודה 405, הכשרות מקצועיות: מתוך 217, 167.

שמעון לנקרי: סדנאות: 120, יש כבר 105.

שמעון לנקרי: לקחתי רק את השנה האחרונה.

שמעון לנקרי: אנשים סביב השעון עסוקים בלמצוא לך עבודה.

שמעון לנקרי: לא מצאת עבודה?

שמעון לנקרי: לא קרה כלום, תבוא, נמצא לך.

שמעון לנקרי: ויש גם לשכת תעסוקה, שאני לא פוסל את העבודה שלה, אנחנו אוהבים את כולם פה, אבל אנחנו סומכים רק על עצמנו.

שמעון לנקרי: הקמנו פה ב-2006 מערכת, כמו שאמרתי על לשכת התעסוקה, שהיא מערכת שאמונה על האכיפה.

שמעון לנקרי: המשטרה, בכוחותיה, אין לה מספיק כוחות, אנחנו יודעים את זה, הארגון היחידי במדינת ישראל שיש לו מספיק כוחות זה צבא ההגנה לישראל, כל השאר נסמכים על השולחן של המדינה.

שמעון לנקרי: לצערנו, אני אומר את זה.

שמעון לנקרי: אין להם מספיק כוחות ולכן יש מקומות שהם כן מתעסקים איתם, כמו סמים, פשיעה כבדה, כל מיני כאלה דברים, אלימות קשה, ואנחנו הקמנו פה משטרה שלנו.

שמעון לנקרי: הם לא אוהבים שאני אומר את זה, יש לנו פה משטרה עירונית, של העיר.

שמעון לנקרי: תיכף אני אראה לך אותה.

טלב אלסאנע: ---לפי חוק עזר עירוני ו- - -

שמעון לנקרי: כן, אבל הם עושים שיתוף פעולה מדהים עם המשטרה.

שמעון לנקרי: יש שני פקחים בניידת, תיכף אני אראה לך איך הם נראים, השוטרים- - -

ג'מאל אדהם: הבאנו גם מנהל מהמשטרה.

שמעון לנקרי: הבאנו גם קצין מודיעין, יניב, שוטר לשעבר במשטרה, קצין מודיעין לשעבר, וכל העיר מצולמת.

שמעון לנקרי: אני יכול להגיד לך באיזה שעה הגעת, באיזה רכב הגעת, כל העיר מצולמת.

טלב אלסאנע: למדתם מדובאי או מה?

שמעון לנקרי: לא, אני אומר לך, הכול אינטואיציה.

שמעון לנקרי: נשבע לך.

שמעון לנקרי: עוד לא היה דובאי, ב-2006 היה הסיפור עם דובאי?

שמעון לנקרי: עוד לא היה.

שמעון לנקרי: ב-2006 פניתי למגבית קנדה, ביקשתי 5 מיליון שקלים, שאלו לי למה, אמרתי 'לרשת את העיר במצלמות'.

שמעון לנקרי: בכל הפארקים יש מצלמות, תיכף תראה, אם תרצה לרדת לראות את המודל.

שמעון לנקרי: עכשיו אני שם 40 מצלמות בעיר העתיקה.

שמעון לנקרי: רק בעיר העתיקה 40 מצלמות- - -

טלב אלסאנע: יש אפקטיביות של המצלמות?

שמעון לנקרי: אתה זוכר שהיו פה מהומות?

שמעון לנקרי: מה עשיתי?

שמעון לנקרי: לקחתי את הדיסקט של המהומות, נתתי למשטרה.

שמעון לנקרי: כל העצורים במהומות, יהודים וערבים, זה מהדיסקט של המצלמה.

שמעון לנקרי: קח את הדיסקט, תן למשטרה, הם כבר אחר כך נכנסים, מצלמים, רואים, לוקחים.

שמעון לנקרי: ואני יכול להראות לך גם כל מיני דברים לא יפים שקרו, משודרים בשידור חי.

שמעון לנקרי: יש לנו רצח בשידור חי.

שמעון לנקרי: לפני שנתיים, אופנוע עצר, ירה בבן אדם בשידור חי, ממש ככה, בצומת.

שמעון לנקרי: נקלט במצלמות, מתועד, יותר ראיה מזה?

שמעון לנקרי: בן אדם עומד ליד המכונית.

שמעון לנקרי: וכמובן ביחד עם המשטרה, ארבע נקודות שיטור וכל מוסדות החינוך מחוברים לזה והוונדליזם, רק דוגמה, ירד מ-3 מיליון שקלים שהיינו משלמים כל שנה, ל-300,000-400,000 שקלים כל שנה.

טלב אלסאנע: השקעה כדאית ומשתלמת.

שמעון לנקרי: אומרים לי איך אתה מחזיק את המערכת הזאת?

שמעון לנקרי: אני מסביר להם, קודם כל החיסכון בוונדליזם, בכסף שאנשים היו הורסים גנים, הורסים בתי ספר, נכנסים, פורצים, בשנה שעברה בסך הכול פרצו לנו בבית ספר אחד.

שמעון לנקרי: אחד.

שמעון לנקרי: וגם שם שמנו מצלמה ויש לנו שקט כבר שנה שלמה.

שמעון לנקרי: אז אתה רואה פה, עשינו קצת השוואה בין עכו לחיפה בעבירות אלימות, פריצות לבתים וגנבות רכב, אתה רואה את הפערים.

שמעון לנקרי: על כל בית שנפרץ בעכו תשעה בתים בחיפה.

שמעון לנקרי: אותו דבר בטבריה, עפולה.

שמעון לנקרי: על כל גנבת רכב בעכו שישה רכבים נגנבים בחיפה.

שמעון לנקרי: סתם לקחנו דוגמה.

שמעון לנקרי: אם אתה רוצה, זה מעיתון 'ידיעות אחרונות', 'הפשע משתולל', לפני שנתיים, שמו את התמונה פה, אתה רואה את עכו.

שמעון לנקרי: מאיפה אתה בא?

טלב אלסאנע: מבאר שבע.

שמעון לנקרי: ניקח את באר שבע.

שמעון לנקרי: יש פה?

שמעון לנקרי: תסתכל 4.3 ליד 2.1; 1.8 ליד 0.5.

שמעון לנקרי: תסתכל על הפערים, אלה פערים עצומים.

שמעון לנקרי: 3, זה אומר שאם בעכו זה 0.3, פה זה 3.

שמעון לנקרי: יענו בכל רגע נתון גונבים אצלכם מכונית, פה לא.

שמעון לנקרי: אני לא אומר שזה רק המשטרה, או זה רק אני, זה עבודה.

שמעון לנקרי: תיכף אני אגיד לך גם מה זה המאטץ' פוינט, לא רק האכיפה.

שמעון לנקרי: האכיפה זה קטע אחד, הקטע המרכזי זה הקטע החברתי.

שמעון לנקרי: החינוך החברתי, ככה נקרא לו.

שמעון לנקרי: אלה אנשים, יש לי 30 כאלה.

טלב אלסאנע: אתה משלם?

שמעון לנקרי: כן, זאת מערכת שלי לגמרי, עולה לי 5 מיליון.

שמעון לנקרי: 5 מיליון כל שנה, כשהייתי יכול להראות שאני ביתרות תקציביות.

שמעון לנקרי: לא רוצה יתרות, הנה, יש לי 30 כאלה, עם מכוניות, צ'קלקות, רצים, אתה רואה אותם בכל פינה.

שמעון לנקרי: בכל פינה אתה רואה את האנשים האלה, הם נבחרים לפי הגודל שלהם.

שמעון לנקרי: כמו כשאתה בא לארצות הברית, אתה רואה את השחורים הגדולים האלה ואם חשבת לעשות משהו, אוטומטית אתה לא חושב, שם אתה אומר, 'לא, נעבור לעיר אחרת', אז שיעברו לעיר אחרת.

שמעון לנקרי: זאת מערכת המצלמות, הכול פה בג'י.

שמעון לנקרי: פי.

שמעון לנקרי: אסים, מעודכן, ממוכן, מסודר.

טלב אלסאנע: אתה יכול כאן לראות כל פינה בעיר כשאתה יושב פה?

שמעון לנקרי: בוא נאמר ככה, איך העיר מחולקת?

שמעון לנקרי: 50,000 גרים בעיר החדשה, 4,000 גרים בעיר העתיקה, 4.000 שמייצרים 80% מהעבודה שלנו ובמשטרה.

שמעון לנקרי: ה-4,000 מייצרים 80% מהעבודה המשטרתית, זאת אומרת שיש לנו שם נקודת תורפה.

שמעון לנקרי: עכשיו נכנסנו לשם עם 40 מצלמות ואני מקווה שלאט לאט- - -

טלב אלסאנע: גם צריך לדעת למה ומה הסיבות.

שמעון לנקרי: אנחנו יודעים מה הסיבות, בגלל זה אנחנו נכנסים בעבודה לשם.

שמעון לנקרי: שם יש תחנה או שתיים, תיכף יתייחסו לזה, תחנות סמים וכל מיני כאלה.

שמעון לנקרי: פה קשה, כי- - -

טלב אלסאנע: פעם ביקרנו בלוד והמשטרה אז אומרת לנו 'אנחנו ניקח אתכם, כאן כספומט, מוכרים הרואין, כאן מוכרים- - - ממש, כמו שהולכים לחנות, הכול גלוי, ידוע מראש, אבל אחרי כמה שנים הכול השתנה.

טלב אלסאנע: ביקרנו לפני שלושה חודשים, מציאות אחרת לגמרי.

שמעון לנקרי: כל הצוות של לוד היה פה בשבוע שעבר.

שמעון לנקרי: כולם באו לפה לראות את המודל שלנו ואני מקווה שהם יגיעו לזה פעם.

טלב אלסאנע: מה שראינו כאן לא ראינו שם, ברור.

שמעון לנקרי: זה הסיפור המרכזי.

שמעון לנקרי: יש את האכיפה עד עכשיו וזה הסיפור.

שמעון לנקרי: לפני שמונה שנים הזמנו את התושבים, עשינו להם כנס גדול, אמרנו להם 'השכונות שלכם הולכות להיראות שונה ממה שהן נראות'.

שמעון לנקרי: מיפינו שמונה שכונות חלשות, בכל שכונה אמרנו שנבנה מרכז נוער וילדים בסיכון, המנהל יושב כאן, אברהם טליאס, זה כמעט 1,000 ילדים שהם בטיפול.

שמעון לנקרי: זה לא באים לשחק פינג פונג, אנחנו הקמנו חמישה מרכזים כאלה, חדשים בשכונות האלה, הם באים, הוא יורד עם התיק שלו מבית הספר, קוטפים אותו והוא נכנס לטיפול.

שמעון לנקרי: המדריך מחכה לו, כמו עושה לו מארב והוא נכנס לטיפול.

שמעון לנקרי: סביב השכונה אנחנו בונים מתקנים, זאת אומרת כבר בנינו, אם תבוא לשכונה כזאת, בוא נאמר שש מתוך השמונה מסודרות.

שמעון לנקרי: עוד שתיים יש לנו, בורלא והחרמון, לסיים אותן.

שמעון לנקרי: השנה, בשנה הבאה נסיים אותן.

שמעון לנקרי: מתקני משחקים, מגרשי ספורט בכל שכונה, הכול חדש, ועכשיו אנחנו משפצים להם את הבתים, את הבניינים.

שמעון לנקרי: העירייה ומשרד השיכון משפצים את הבתים.

טלב אלסאנע: במסגרת פרויקט שיקום שכונות?

שמעון לנקרי: לא, שיקום שכונות משפץ בלוק בשנה.

שמעון לנקרי: אנחנו שיפצנו בשנתיים האחרונות כמעט 60 בלוקים.

טלב אלסאנע: מאיפה לך הכסף?

שמעון לנקרי: מגייסים.

שמעון לנקרי: קצת ממשרד השיכון- - -

טלב אלסאנע: לא מהממשלה?

שמעון לנקרי: אני אומר לך את האמת, אני ילד מפונק של המדינה.

שמעון לנקרי: אין משרד פה שלא שם מיליונים.

שמעון לנקרי: אין דבר כזה.

טלב אלסאנע: הפרויקטים האלה הם עלויות אדירות.

שמעון לנקרי: אדירות.

שמעון לנקרי: לבנות כזה מודל זה סיפור של איזה 100 מיליון שקל, בשש השכונות האלה.

שמעון לנקרי: מי נותן היום 100 מיליון שקל?

שמעון לנקרי: עכשיו אתה שואל אותי כמה כסף מושקע בתשתיות בעיר עכו?

שמעון לנקרי: כמעט מיליארד שקל, בונים פה גשרים, בונים פה טיילות, בונים פה כבישים.

שמעון לנקרי: זה משהו מטורף מה שקורה פה בעיר.

שמעון לנקרי: אלה הגרעינים החברתיים, שזה הסיפור המשלים.

שמעון לנקרי: יש פה הרבה גרעינים חברתיים שהעירייה נותנת להם פלטפורמה לעבודה, דירות, משאבים, והם עושים פה עבודה אינסופית; הצופים המוסלמים, הצופים האורתודוקסים, הנוער העובד, כולם פה פועלים ויש הרמוניה, יש שולחן עגול לכל תנועות הנוער, לכל אלה שעושים עבודה חברתית.

שמעון לנקרי: בנינו פה ישיבת הסדר, מרכז גיל רך חדש.

שמעון לנקרי: אני מדבר איתך רק על השנה האחרונה, מרכז מסחרי יפה שהוא על הים, עזריאלי בנה פה קניון חדש שפתחנו אותו.

שמעון לנקרי: אצטדיון כדורגל חדש.

שמעון לנקרי: מישהו יכול לבנות אצטדיון כדורגל אם אתה לא במרכז, בגוש דן?

שמעון לנקרי: אין דבר כזה.

שמעון לנקרי: גם בבאר שבע, כשבונים את האצטדיון, אתה יודע מי הניח לו אבן פינה?

שמעון לנקרי: ככה הם אמרו, אברהם אבינו הניח אבן פינה ועוד לא גמרו אותו.

שמעון לנקרי: אנחנו בשלוש שנים- - -

טלב אלסאנע: זה 30 שנה אותו אצטדיון.

יעקב נוי: אבל תיזהר, כאן במושבה הקימו ושתי הקבוצות ירדו ליגה.

שמעון לנקרי: אל תזהיר אותי, אני קודם כל פתחתי את האצטדיון, הוא פעיל כבר שנה ולא ירדנו ליגה.

שמעון לנקרי: ואני אגיד לך משהו על הכדורגל, אנשים חושבים שכדורגל זה הקבוצה בליגת העל, כדורגל זה כל מה שמסביב, זה 1,000 ילדים שהולכים עם תיקים לשחק כדורגל, להיות בתוך קבוצה, להיות במשמעת.

שמעון לנקרי: ככה אנחנו רואים את זה כשבאים מהעולם החברתי, ובגלל זה העירייה מחזיקה את קבוצת הכדורגל.

שמעון לנקרי: זה לא שיש לנו פה איזה ספונסר או מישהו, כלום, העירייה ומה שהטוטו נותן וכל הכסף הולך לעבודת הנוער והולך להחזיק את הקבוצה, לתדמית של העיר.

שמעון לנקרי: זה אצטדיון כדורגל, כולו מקורה, אתה יושב שם, לא יורד עליך גשם, מאה אחוז מקורה.

שמעון לנקרי: פה אכסניית נוער יפהפייה, 4 כוכבים, שפתחנו גם כן.

שמעון לנקרי: כל הדברים האלה רק בשנה האחרונה.

שמעון לנקרי: ועוד שני מיזמים, אחד של דנקנר ואחד של רמי לוי, שעכשיו בבנייה, בתי מלון שפתחנו פה בשנתיים-שלוש האחרונות.

טלב אלסאנע: אלה בתי מלון חדשים או במבנים ישנים?

שמעון לנקרי: זה בתוך מבנה ישן שהיה פעם בית משפט, קנה אותו יזם, דווקא יזם ערבי, בעיר העתיקה.

שמעון לנקרי: הוא קנה אותו, שיפץ אותו, בתוך החומה המזרחית.

שמעון לנקרי: אתה משתגע, אתה נכנס, זה מטורף.

טלב אלסאנע: גם הצורה שלו- - -

שמעון לנקרי: זה מטורף.

שמעון לנקרי: תראה, פה לא בנו בתי מלון.

שמעון לנקרי: זה בית מלון שפתחנו לפני חמש שנים, כולה 16 סוויטות.

שמעון לנקרי: מלון אבירים זה 100 חדרים, 90 ומשהו חדרים שפתחנו השנה, זה 16 סוויטות.

שמעון לנקרי: אני בעד הסגנון של המלונות הקטנים, של הבוטיק, לא לבנות, להרוס, כאלה דברים.

שמעון לנקרי: פה, אמרתי, לא בנו 40 שנה מלון, מחוף התמרים, ובשנים האחרונות, חמש-שש שנים , מתחילים להתפתח.

שמעון לנקרי: זה מלון שחנכנו לפני שלושה חודשים, הכי יפה בעולם.

שמעון לנקרי: ככה מגדירים אותו, המלון של אורי בורי, האפנדי.

שמעון לנקרי: פתחנו אותו, אתה ואני לא יכולים ללכת לשם, זה עולה 3,000 שקל ללילה.

שמעון לנקרי: אני לא, לא יודע מה איתך.

טלב אלסאנע: מותר להסתכל.

טלב אלסאנע: נסתפק בזה.

שמעון לנקרי: להסתכל?

שמעון לנקרי: אני כל הזמן לוקח אנשים לראותם בלבד.

שמעון לנקרי: אבל תמיד הוא מלא.

שמעון לנקרי: יש לו 12 סוויטות, תמיד הוא מלא, הוא פעיל שלושה חודשים.

טלב אלסאנע: האפנדי, זה טורקי.

שמעון לנקרי: כן, כן.

שמעון לנקרי: הוא מהתקופה העות'מאנית.

שמעון לנקרי: בהחלט.

שמעון לנקרי: זה עוד מלון שבתכנון, מלון מריוט פה על חוף הים.

שמעון לנקרי: מוזיאון חדש חנכנו.

שמעון לנקרי: והנה התוצאה, אתה רואה, רמת השרון הכי, ועכו, המשתלמת ביותר להשקעה, תראה באיזה פער.

שמעון לנקרי: אתה מבין?

שמעון לנקרי: אם חשבת שזה היה בשנת 2010 וכאילו ירדנו בדירוג, 2012 עדיין אנחנו במקום אחד.

טלב אלסאנע: עם הנתונים האלה, הציונים האלה בגיליון הציונים, אז אין לך בעיה בבחירות הבאות, אני חושב.

שמעון לנקרי: מי בכלל מדבר על הבחירות?

שמעון לנקרי: תראה, בבחירות האחרונות אנחנו נבחרנו ב-70%.

טלב אלסאנע: ההישגים מדברים בעד עצמם.

טלב אלסאנע: מי שעושה דברים, צריך להגיד לו באמת כל הכבוד.

שמעון לנקרי: עוד לפני שהיו כל המיזמים האלה וקודם אנחנו קיבלנו 70% כשהשני קיבל 10%, אז... אלה פארקים בכל מקום.

שמעון לנקרי: אלה דברים שהם קטנים ליד הדברים שהצגנו אותם, אנחנו עכשיו בבנייה של פארק אתגרים, אתה רואה באנג'י, אם תרצה לבוא לקפוץ, אפשר לקפוץ פה, יש פה .

שמעון לנקרי: האצטדיון, אמרנו.

שמעון לנקרי: זה עזריאלי שבנה פה את הקניון.

שמעון לנקרי: מרכז טניס שחנכנו לפני שנתיים, חדש, יפה.

שמעון לנקרי: כשאני מראה את נוחי דנקנר- - -

טלב אלסאנע: העיר משנה את פניה.

שמעון לנקרי: היא השתנתה לגמרי.

שמעון לנקרי: זו לא אותה עיר.

שמעון לנקרי: כשאני מראה את האנשים האלה, כל אחד שם פה מכספו.

שמעון לנקרי: אם זה עלה 20 מיליון, הם שמו 10 מיליון, לא סתם יש להם פה תמונה.

שמעון לנקרי: הם הסתכנו פה בהרבה כסף.

שמעון לנקרי: פארק ארכיאולוגי.

שמעון לנקרי: שכונות צעירים, שכונות ותיקים, וילות, הקונסרבטוריון.

טלב אלסאנע: כמה שכונות חדשות יש?

שמעון לנקרי: עכשיו אנחנו בונים 2,000 יחידות.

שמעון לנקרי: עכשיו בבנייה, אתה מדבר איתי ו- - -

טלב אלסאנע: ירדה מצוקת הדיור של הזוגות הצעירים, גם לגבי הערבים?

שמעון לנקרי: תראה, פה הערבים גרים בכל מקום שהם רוצים.

שמעון לנקרי: איפה שאתה רוצה, אתה גר.

שמעון לנקרי: אני חושב שאני ראש העיר היחידי שגר חמש שנים בבניין משותף, חמש משפחות יהודיות, חמש משפחות ערביות.

שמעון לנקרי: חמש שנים.

שמעון לנקרי: אז כל אלה שמטיפים לנו על יהודים-ערבים, שיבואו לדבר איתי.

שמעון לנקרי: אני לא מכיר אף ראש עיר בעולם, לא בארץ, שגר בבניין משותף, חמש משפחות יהודיות, חמש משפחות ערביות.

שמעון לנקרי: הקונסרבטוריון העירוני, כמו שאמרנו בכדורגל, יש לנו 800 נגנים שהולכים עם תיקים כל בוקר, זה טרומבון, זה כינור, זה זה, לומדים מוזיקה.

שמעון לנקרי: 25% ערבים.

שמעון לנקרי: זה קונסרבטוריון חדש, בן שלוש, ששטראוס תרם חצי ממנו.

שמעון לנקרי: אם עלה 20 מיליון, הוא נתן 10 מיליון, המשפחה.

שמעון לנקרי: והמועדונים האלה שקודם הראינו אותם בשכונות, מועדון הפוך על הפוך חדש, הטיילת החדשה, המרינה.

שמעון לנקרי: מלונות, הראינו.

שמעון לנקרי: אני עובר מהר.

שמעון לנקרי: אלה הבהאים שעושים פה עבודה יפה.

שמעון לנקרי: תיירות.

טלב אלסאנע: הבהאים נמצאים גם כאן?

שמעון לנקרי: בטח, מה זה?

שמעון לנקרי: הבהאים, בהאולה קבור פה.

שמעון לנקרי: זה שהחיפאים, בגלל שזה במורדות ורואים אותם, לצערי רואים אותם בגלל שזה במורד, אבל אצלנו יש גנים מדהימים שלהם, כי הבהאולה שלהם קבור כאן.

שמעון לנקרי: אני סיימתי את החלק שלי, של עכו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אני חושב שהסקירה מצוינת.

טלב אלסאנע: אנחנו נשמע, ברשותך, סקירה מ- - -

שמעון לנקרי: איילה.

איילה חביב: אני איילה, ראש מינהל הרווחה.

איילה חביב: היות שהוועדה מתעסקת גם בתחום של המגזר הערבי וגם בתחום של אלימות, אמרת בתחילת דבריך, אני חייבת להתחיל במשפט על האירוע אתמול בסחנין.

איילה חביב: אני חושבת שזאת הזדמנות להגיד על זה מלה.

איילה חביב: מי שלא שמע, או ידע, היה אירוע אתמול של תקיפה של משפחה של עובדת סוציאלית שהוציאה נערה למקלט ושלושת האחים שלה הגיעו לבית המשפחה, לא מצאו אותה בבית והכו את בעלה בצורה קשה, גרמו לו לשברים והוא אושפז.

איילה חביב: על הרקע הזה היום מחלקות הרווחה לא מקבלות קהל, יש עיצומים.

איילה חביב: אין צורך להרחיב את החשיבות של טיפול במכורים לסמים, בין אם זה ילד במשפחה שמשתמש, ובין אם זה הורים, ההשלכות על הבית, על הזוגיות, על ההורות וכו'.

איילה חביב: אנחנו מתעסקים גם בטיפול וגם במניעה.

איילה חביב: על טיפול תספר עדי שהיא מרכזת את היחידה לטיפול בנפגעי סמים, בליווי ותמיכה של משרד הרווחה ואנחנו מתעסקים גם במניעה, בעיקר ברשות למלחמה בסמים ואלכוהול.

איילה חביב: משה הוא מתאם הסמים העירוני, הוא יספר על פעולות המניעה שנעשות בעיר, ואני חייבת גם לציין שאנחנו חנכנו פה לפני כשבועיים מרכז לטיפול באלימות שמלווה על ידי תכנית עיר ללא אלימות, שמנהלת אותו עובדת סוציאלית בשם שירה חורי ואני חושבת שהם עושים שם עבודה טובה וחשובה.

עדי מקל: אנחנו בחרנו להזמין לפה מטופלת שטופלה פה גם בקבוצת נשים.

עדי מקל: משרד הרווחה נתן לנו להיות חלק מפיילוט של טיפול בנשים, הוא נותן לזה עכשיו הרבה יותר דגש מבעבר, טיפול מופרט של נשים מטיפול מעורב של נשים-גברים.

עדי מקל: הקבוצה הזאת הייתה מעורבת, לנשים ערביות ונשים יהודיות ביחד.

עדי מקל: הייתה אמורה לבוא גם המטופלת הערבייה, אבל היא עובדת כך שזו תקלה טובה, גם היא סודרה בעבודה באמצעות המרכז לפיתוח ההון האנושי פה בעירייה.

עדי מקל: היחידה לטיפול בנפגעי הסמים היא חלק מהמינהל לשירותים חברתיים ומאז הקמתה בשנת 94' טיפלו בה למעלה מ-800 נפגעי סמים לאורך השנים, חלקם עברו תהליך של טיפול ושיקום, נקיים ומתפקדים, וחלק אחר מהם נמצא בשלבים שונים בהליך הטיפולי.

עדי מקל: היחידה נותנת שירות לכל נפגעי הסמים בעיר, ערבים ויהודים כאחד.

עדי מקל: בשנת 2005 נפתחה יחידה נוער הנותנת מענה לבני הנוער בעיר, טופלו כ-120 בני נוער במהלך השנים.

עדי מקל: פעילות היחידה: טיפול פרטני, משפחתי וקבוצתי הניתן על ידי עובדים סוציאליים ביחידה, סיוע במציאת תעסוקה תוך הפנייה לרכזי תעסוקה של שיקום האסיר והמרכז לפיתוח ההון האנושי בעיריית עכו.

עדי מקל: כ-40 מטופלים שלנו עובדים בעבודות מסודרות.

עדי מקל: רק תדמיין לעצמך שאלה אנשים עם עבר פלילי, אנשים שמכורים לסמים ובכל זאת המפעלים היו מוכנים לקבל אותם וללכת לקראתם.

עדי מקל: מעקב בדיקות שתן הנערך ביחידה, הפניות מאשפוזיות, קהילות טיפוליות ומרכזי יום, קשר עם משטרת ישראל ושירות המבחן.

טלב אלסאנע: בעכו יש יחידות טיפוליות?

עדי מקל: לא, יש כמה קהילות טיפוליות שבטח נאדי יפרט עליהן יותר.

עדי מקל: בעכו עצמה אין קהילה טיפולית, אבל הקהילות שמפוזרות בכל הארץ נותנות מענה גם לעכו.

עדי מקל: מתקיימים קבוצה וטיפול דינמי למכורים נקיים, מתקיימת כל שנה ומונה כ-8 מטופלים בכל פעם.

עדי מקל: תמיד זה, שוב, קבוצות מעורבות של ערבים ויהודים.

עדי מקל: קבוצת פסיכו דרמה למטופלים נקיים, קבוצת טיפול באמנות למטופלים נקיים, קבוצת טיפול באמצעות מוזיקה למטופלים נקיים, קבוצות לילדי מכורים.

עדי מקל: הטיפול ביחידה הוא טיפול מערכתי שנותן מענה גם לילדי המכורים, גם לנשים, גם למשפחות, האמהות באות לפעמים, כל אדם שקרוב למטופל ויכול לסייע לו אחר כך בשיקום.

עדי מקל: קבוצות לנשות מכורים, יהודיות וערביות, בכל קבוצה השתתפו כ-7 נשים, וקבוצת נשים מכורות במסגרת פיילוט ארצי, כמו שהזכרתי, פרויקט מיוחד בשיתוף מכללת הגליל המערבי, 'הגוף מדבר במקומי', טיפול דינמי בשיתוף אבחון רפלקסולוגי.

עדי מקל: אלה רק כמה תמונות מפעילויות שעשינו ביחד.

עדי מקל: זו קבוצת הטיפול במוזיקה.

עדי מקל: פעילויות גיבוש שאנחנו עושים במסגרת סלי סמים בינלאומיים.

עדי מקל: אנחנו מפעילים את בוגרי היחידה באיסוף מטופלים פוטנציאליים וסיוע בליווי שלהם בתהליך השיקום, טיולי גיבוש באתרים שונים בארץ, כגון רמת הגולן, צפת, מצפה הררית.

עדי מקל: במסגרת יום הילד יש טיולים עבור ילדי מכורים, לספארי, חמת גדר ועוד.

עדי מקל: לקבוצות נשים אנחנו עושים הרבה פעמים ימי כיף וספא.

עדי מקל: הזמנתי את ורד שהיא בוגרת שלנו, של קבוצת הנשים.

עדי מקל: אני בטוחה שהיא מאוד מתרגשת ואני מאוד מעריכה את זה שבאת.

עדי מקל: אני חושבת שאין כמראה עיניים.

עדי מקל: כל מה שאנחנו עושים כרווחה וכיחידה לא יגיד מספיק כמו שהיא תוכל להגיד את הדברים שלה.

טלב אלסאנע: אנחנו נשמח לשמוע אותה.

טלב אלסאנע: אני חושב שיש לנו משורר, קוראים לו תאופיק זיאד, הוא אומר בערבית (בערבית), להכניס שמחה ללב של אדם אחד זה הישג גדול ולהציל ילד, אישה, זה דבר ענק.

טלב אלסאנע: בבקשדה, אנחנו מקשיבים לך.

ורד: שמי ורד, אני בת 38, אמא לחמישה ילדים, אם חד הורית, מכורה נקייה כשנתיים מכל סוגי הסמים, שזה אומר אלכוהול וכדורים.

טלב אלסאנע: כמה שנים היית מכורה?

ורד: 15 שנים.

טלב אלסאנע: ותהליך הגמילה, איפה התקיים?

ורד: את תהליך הגמילה שלי התחלתי במרכז גמילה, הייתי חודש ימים במרכז גמילה, סיימתי והגעתי ישר ליחידה כאן בעכו.

ורד: אני יודעת ואני בטוחה שבלי היחידה הזאת לא הייתי יכולה להמשיך ולהישאר עוד יום אחד נקייה מסמים.

ורד: עם הרבה תמיכה של מטפלת שלי, עדי.

ורד: תמיכה, אני חושבת, שבתחילת הדרך שלי, זו הייתה תמיכה ועזרה על בסיס יומיומי.

ורד: אני מגיעה עדיין אחת לשבוע לשיחה פרטנית אצלה.

ורד: הייתי נותנת בדיקות שתן עד לפני חצי שנה, כי התחלתי לעבוד, עבדתי עד לפני שבוע ימים וזהו.

ורד: אני מגדלת את הילדים שלי היום בגאווה, יש לי ילדה שהיא הגאווה שלי והכוח שלי.

עדי מקל: הבת שלה היא יושבת ראש הנוער העירונית פה.

שמעון לנקרי: אושרת פרץ זאת הבת שלך?

שמעון לנקרי: אתה לא מבין מי זאת.

שמעון לנקרי: בחרו תשעה תלמידים בכל הארץ להיות מצטייני הנשיא, אז מעכו נבחרו שתיים, אחת מהן היא הבת שלה.

ורד: על עשייה חברתית.

שמעון לנקרי: מדהימה, יושבת ראש מועצת הנוער.

טלב אלסאנע: כל הכבוד.

טלב אלסאנע: בגלל קוצר הזמן וכדי לשמוע את כולם, אנחנו מודים לך, תודה רבה.

שמעון לנקרי: משה, קצר, אחרי זה אברהם טליאס בכמה מלים איך מונעים מהילדים להגיע בכלל למקום הזה שצריך ללכת להיגמל, שזה הדבר החשוב.

משה אבוטבול: אני מתאם הסמים העירוני, יש לי שני רכזים נוספים, רכז מגזר ערבי, רכז מגזר רוסי, השנה צירפו לנו רכז מגזר דתי.

טלב אלסאנע: זה מטעם הרשות למלחמה בסמים?

משה אבוטבול: הכול מטעם הרשות למלחמה בסמים וכמובן בהשתתפות העירייה.

משה אבוטבול: היחידי שלא מתוקצב והעירייה משלימה את השכר שלו זה רק הערבי, אז אם תעשו לנו טובה, מהכסף הזה- - -

שמעון לנקרי: טלב, אני עושה את זה בכיף, ערבי, יהודי, אני משתתף.

משה אבוטבול: אתם משלמים רק 40,000 שקל והוא עולה לנו 120.

שמעון לנקרי: רגע, זה לא מה שאיילה מדווחת.

שמעון לנקרי: תקשיבי טוב, את יודעת כמה עולה לנו להחזיק את מחלקת הרווחה פה?

שמעון לנקרי: יש לנו 70 עובדים סוציאליים, כמה עולה לנו להחזיק את הרווחה פה?

שמעון לנקרי: לעירייה, לא למדינה.

שמעון לנקרי: 12 מיליון מהשוטף של העירייה אנחנו משלמים, כדי להשלים משכורות, לעשות את המאטצ'ינגים שהמדינה מחייבת אותנו.

טלב אלסאנע: ואז אומרים שהמדינה מתקצבת, אבל.

טלב אלסאנע: ..

שמעון לנקרי: בסדר, המדינה מתקצבת, אבל העירייה משתתפת.

שמעון לנקרי: בוא אני אגיד לך איפה הבעיה, שעליה אתה צריך לשים לב.

שמעון לנקרי: זאת רשות חזקה, יש לה כסף להשתתף בזה, מה עם אלה שאין להם?

טלב אלסאנע: נכון, קיימנו דיון והעלינו את זה ועוקבים אחרי זה.

טלב אלסאנע: לגבי כל הפרויקטים החברתיים ולגבי רשויות חלשות.

ג'מאל אדהם: ברשותך, אם תעזרו לנו להשלים את השכר, אני משלים כמעט 80,000 שקל, במקום לתת לה שכר אנחנו שמים אותו בפעילות.

ג'מאל אדהם: הרכז הרוסי והדתי מקבלים 100%, זה לא מובן.

משה אבוטבול: הרכז הרוסי ממומן 100%, שאר הרכזים ממומנים ב- - -

קריאה: תתרכז בפעילות, המימון לא- - -

ג'מאל אדהם: לא, המימון חשוב, מהכסף הזה אנחנו משלמים לפעילות.

משה אבוטבול: אנחנו נותנים תמיכה בכל המגזרים, זה מתחיל מכיתות ד'-ה' ומסתיים בגילאי 60-65 וזה כולל הכול, פורמלי ולא פורמלי, בשלושת המגזרים, וכמו שציינתי לפני כן במגזר הדתי השנה זה התחיל.

משה אבוטבול: לגבי המגזר הערבי, סאמר יכול להציג יותר טוב את כל הפעילות שהם עושים, במידה שיש זמן.

אברהם טליאס: אני מנהל רשת מרכזי נוער וקהילה בעכו.

אברהם טליאס: כרגע יש לי שישה מרכזים.

שמעון לנקרי: זה בשכונות החלשות.

שמעון לנקרי: הוא מנהל את זה.

אברהם טליאס: יש 21 שכירים שעובדים במערכת, כולם אקדמאים ממדעי החברה, חלקם עם תואר ראשון, חלקם עם תואר שני.

אברהם טליאס: יש לנו את ניידת עלם שנותנת את המטרייה בלילה, יש לנו אישור תקציבי להתחיל להפעיל את הניידת גם בימי שישי.

אברהם טליאס: זה משהו שראש העיר אישר לנו.

שמעון לנקרי: הוא פועל מחמש עד 12 בלילה.

שמעון לנקרי: העירייה מפעילה.

שמעון לנקרי: מלא.

שמעון לנקרי: אני לא מקבל מימון מאף אחד, זה מהשוטף של העירייה.

אברהם טליאס: המערכת היא ערבית וגם יהודית וכל העובדים נכנסים לעבוד בתוך מערכות החינוך, בבקרים פעם בשבוע רכזים ופעמיים בשבוע מנהלים.

אברהם טליאס: כל עובדי המערכת יוצאים לפחות פעם שבוע, קבוע, בשעות קבועות, לעשות עבודת רחוב, לאתר ילדים ובני נוער ברחוב, בשכונות.

אברהם טליאס: במערכת יש היום מעל 80 מתנדבים, חלקם מגיעים אפילו גם ארבע פעמים בשבוע.

אברהם טליאס: חלק מהתהליך שכבר אושר כרגע, זאת אומרת קיבלתי אור ירוק בדצמבר הקרוב להוציא לפועל הרבה מאוד אנשים טובים שרוצים לעשות את זה, צמוד לחומה, לעיר העתיקה, להקים עשרה מטרים מהחומה מרכז נוער גדול.

אברהם טליאס: זה אושר לי לצאת לדרך.

טלב אלסאנע: אחד בעיר העתיקה?

אברהם טליאס: האדריכל זה מישהו שעבד איתי ותכנן איתי את כל המרכזים בעכו.

אברהם טליאס: זה החלק הראשון, לפתוח שם מרכז, הוא די קרוב לבתי הספר, הוא מכסה את העיר המנדטורית ששם כמעט 60% קהילה ערבית, ואת העיר העתיקה, זאת אומרת יושב בנקודה אסטרטגית.

אברהם טליאס: במקביל, בתוך העיר העתיקה, די קרוב למגדלור משופץ כרגע בניין שזה השלב השני, אני אמור לפתוח שם את המרכז השני.

אברהם טליאס: אני חושב שהיום המערכת מחזיקה מאות ילדים מכיתה ב' ואפילו כבר הגשתי לראש העיר תכנית לחזק ילדים מגן חובה והוא אמר לי 'אברהם, עוד פעם כסף?

אברהם טליאס: ' אבל אמרתי לו שזה נכון לפי דעתי.

אברהם טליאס: אנחנו אמורים לקלוט אותם מגן חובה.

אברהם טליאס: זאת אומרת הרשת מתפתחת כל הזמן, היא משקיעה כל הזמן בהעשרה, יש תגבור לימודים, יש העשרה, יש חוויה, יש פרויקטים של טיולים.

אברהם טליאס: זאת אומרת הילדים מכוסים מכל הכיוונים, העובדים עובדים בצורה מאוד מאוד ממוקדת מול מערכת החינוך ברמה חברתי, רגשי, לימודי.

אברהם טליאס: זאת אומרת אנחנו יודעים על כל ילד מה המצב, לכל ילד יש תיק אישי עם אינטייק ותהליך שיחות, אנחנו מגדירים מטרות וגוזרים יעדים איך מגיעים למטרה של מערכת מאוד מאוד מקצועית.

אברהם טליאס: נושא הסמים והאלכוהול תמיד שם נמצא ואני חושב שהדבר הכי נכון לעשות, לחנך אותם ולטפל בהם כשהם קטנים, אז האלכוהול בכלל לא יגיע.

אברהם טליאס: אבל אם אנחנו כבר נמצאים במקום הזה, אני רוצה להציע הצעה.

אברהם טליאס: הסוכן שמוכר נגיד גראס לילדים, אז זה לא חוקי שהוא מוכר וזה גם לא חוקי שהילד מעשן.

אברהם טליאס: מבחינת המחוקק זה לא חוקי שאנחנו מוכרים אלכוהול לילדים, אבל הילד ששותה זה חוקי, ואני חושב שזה המקום שלך לבוא להגיש הצעת חוק שזה לא יהיה חוקי שבני נוער ישתו אלכוהול, כמו שזה לא חוקי למכור להם.

אברהם טליאס: אני חושב שהחלק הזה הוא חלק מאוד מאוד משמעותי, מהניסיון שלי, צריך לאכוף את זה בצורה מאוד חזקה והחלק האחר זה להציב את הסיכון של עובדי הנוער במדינה הזאת, לשים את הסטטוס שלהם במקום המקצועי, לשים את השכר שלהם, לבנות תקנים.

אברהם טליאס: כל הנושא הזה הוא משהו כזה אמורפי, חוץ מעכו, שמישהו פה לקח החלטה ובנה מערכת, ברור שראש העיר הוא המוביל, אני רק מיישם את המדיניות, אבל בכל הארץ- - -

קריאה: זה תיקון של חוק הנוער.

אברהם טליאס: הדברים האלה לא ברורים.

אברהם טליאס: עם כמה ילדים אמור לעבוד רכז נוער?

אברהם טליאס: עם 20 ילדים, עם 200 ילדים, עם 1,000 ילדים?

אברהם טליאס: מישהו צריך לקבוע תקנים, אם אנחנו רוצים באמת באמת תוצאה, כמו שקורה בעכו.

אברהם טליאס: אצלי כל רכז הוא ממוקד מטרה, הוא יודע שיש לו 30 ילדים, הוא צריך לעבוד עם 36 ילדים מינימום בשביל ליישם את תורת העבודה.

אברהם טליאס: הדברים מאוד ברורים.

אברהם טליאס: תודה.

סאמר קדורה: שלום לכולם.

סאמר קדורה: אני עובד כרכז למניעת סמים מזה שש שנים במגזר הערבי.

סאמר קדורה: האמת, אין לי מה להוסיף על מה שנאמר פה ממשה, המתאם העירוני, רק רציתי לחדד את הדברים, שאנחנו מתחילים את הפעילות שלנו לא רק מהיסודי אלא מהגיל הרך.

סאמר קדורה: אנחנו נמצאים כמעט בכל מקום, אנחנו נמצאים גם בבתי ספר, גם בגנים, גם עם קבוצות נשים, גם עם גברים, גם ביחידות לקידום נוער.

סאמר קדורה: רציתי לומר הערה מאוד מאוד חשובה, זה שיתוף הפעולה שקיים בעיריית עכו עם כל המחלקות, עם כל האגפים.

טלב אלסאנע: יש נתונים לגבי שימוש בסמים בקרב בני נוער בעכו?

סאמר קדורה: זה ביחידה לנפגעי סמים, כל הנתונים של הסמים.

טלב אלסאנע: לגבי הפרויקטים שאתם מריצים בקרב בתי הספר ומערכת החינוך.

סאמר קדורה: כל הסקירה של בתי הספר, טוב שבחרתם לעשות סיור גם באחד מבתי הספר המובילים אצלנו פה בעכו, אורט חילמי אלשאפי, שם אנחנו ניחשף לכל הפעילויות שאנחנו עושים בשטח, התלמידים יכולים לספר, המחנכים, המורים והמנהלים.

ואליד חדאד: רק משפט אחד.

ואליד חדאד: מבחינת הסטטיסטיקה והמספרים, שאלת על נתונים אז חשוב לי להגיד, ב-2009, מה שמעודכן והצגתי את זה בזמנו גם ברהט בישיבה, הנתונים של שימוש בסמים בנוער בחברה הערבית בארץ, לפי מחקר של פרופ' עזאיזה, בהשוואה למגזר היהודי, 50% מהנוער במגזר היהודי שותה אלכוהול לעומת משהו בסביבות 20% במגזר הערבי, וזה נתון מבלבל, כאילו שאצל הערבים אין בעיית אלכוהול.

ואליד חדאד: אבל אם מתקדמים לנושא הסמים רואים שאותה קבוצה, גיל 12-18, 12% מהנוער משתמש בסמים מסוג גראס וחשיש ו-9% בסמים מסוג אקסטות, הרואין ודברים כאלה, לעומת המגזר היהודי שהוא 10% בגראס וחשיש ו-4.5% בסמים כימיים.

ואליד חדאד: כלומר במגזר הערבי הסמים הכימיים הם כפול, ועכו, במקרה הטוב, היא נופלת בסטטיסטיקה.

ואליד חדאד: נחזור לגבי אלכוהול, זה הנתון המבלבל.

ואליד חדאד: רואים שבאלכוהול זה 20%, אבל מסתכלים בסמים ורואים שהאחוזים הם יותר, כמעט כפול, כי הסטייה במגזר הערבי מתחילה משתיית אלכוהול ואת זה צריך להבין, כי זה גם סם וזה גם אסור על פי הדת.

ואליד חדאד: אתה מדבר על אוכלוסייה ש-60% ממנה היא מוסלמית, לכן סטייה חברתית מתחילה במגזר הערבי משתיית אלכוהול, להבדיל מהמגזר היהודי שלפעמים מסתכלים על זה כיותר נורמטיבי.

ואליד חדאד: לכן הנתונים הם של 50% באלכוהול ובבעיית הסמים הם פחות.

ואליד חדאד: אני מקווה שהסברתי את הנקודה בצורה ברורה.

ג'מאל אדהם: אני חייב לציין שיתוף פעולה יפה בין הרשות בהנהלת ואליד עם העירייה ועם רכזי הסמים כמעט בשוטף.

שמעון לנקרי: יש לנו פה גם מרכז לקידום נוער.

טלב אלסאנע: לגבי שירותי הרווחה, כמה תקנים יש?

איילה חביב: ביחידת הסמים?

טלב אלסאנע: בכלל.

איילה חביב: בכלל, 60 תקנים של משרד הרווחה, יש עוד עובדים שמתוקצבים בתקציבי פעולות וגורמים נוספים.

טלב אלסאנע: וסמים, אלימות וכדומה?

איילה חביב: סמים ואלימות בסך הכול 5 תקנים.

טלב אלסאנע: יש גם תקנים שמאוישים על ידי עובדים סוציאליים מהמגזר הערבי שידברו עם המטופלים בשפה?

טלב אלסאנע: או שאין התייחסות לנושא הזה?

איילה חביב: קודם כל אני רוצה לציין שבנושא של הנוער מטופלים בערך 25 בני נוער ואנחנו מרגישים שחסר לנו עזרה בתחום של איתור בני נוער, בעיקר מהמגזר הערבי.

איילה חביב: לאחרונה משרד הרווחה נתן לנו חצי תקן נוסף, רק לטובת איתור בני נוער ערבים שמשתמשים בסמים ואנחנו נאייש אותו בקרוב, זה יעזור לנו להגיע עוד יותר לאוכלוסייה ולהביא אותה לטיפול.

איילה חביב: מבחינת המטפלים המבוגרים, הם יהודים, אבל אין לנו בעיה ולא נתקלנו בבעיה סביב הנושא הזה.

איילה חביב: המטופלים הערבים מקבלים את המטפלים בצורה טובה מאוד ומרוצים מאוד מהטיפול.

איילה חביב: לא הייתה לנו בעיה על רקע של שפה או תרבות.

שמעון לנקרי: יש לנו מנהל יחידה לקידום נוער ערבי בכל העיר, יוסף אבוחמאם, שעושה עבודה מצוינת והמרכז נמצא בכניסה לעיר העתיקה.

ג'מאל אדהם: הוא קולט את הילדים שנשארים בבתי הספר, יהודים וערבים.

טלב אלסאנע: כמה תקנים של קציני ביקור סדיר?

ג'מאל אדהם: במגזר הערבי שניים ובמגזר היהודי שניים.

ג'מאל אדהם: לא מסתכלים יהודים וערבים בעירייה.

טלב אלסאנע: לא, בכלל, מבחינת הנתון.

טלב אלסאנע: מבחינת התופעה של הנשירה, זה אותו דבר?

ג'מאל אדהם: לא בהרבה יותר מהמגזר היהודי.

שמעון לנקרי: אני רוצה להגיד משהו לגבי החלוקה, כמה יהודים, כמה ערבים.

שמעון לנקרי: אין פה חלוקה כזאת- - -

טלב אלסאנע: אבל לגבי תופעות מסוימות, למשל כמו ששמענו העניין של הסמים והאלכוהול, יש תופעות שהן משתנות.

שמעון לנקרי: אז אנחנו נדבר על תופעות ולא פר עובדים.

טלב אלסאנע: לא, פר תופעות.

טלב אלסאנע: אני דיברתי לגבי הנשירה, לגבי התופעה עצמה, איפה היא קיימת יותר ואיפה היא קיימת פחות.

רים ארשיד: במשרד הרווחה אנחנו מלווים את היחידה לטיפול בהתמכרויות, כמו שעושים ברמה הארצית.

רים ארשיד: הייחודיות של עכו, שעכו קשובה לצרכים שלה, מביעה את זה כצרכים והם שותפים לבניית מענים בהתאם לצרכים האלה.

רים ארשיד: אז בהחלט במבוגרים לא עלה צורך מיוחד לדוברי שפה ערבית, כי הם נתנו את המענה, ואני, כמפקח שגם ער לצרכים האלה מהמגזר הערבי, לא ראיתי שקיים צורך ייחודי למגזר הערבי.

רים ארשיד: לעומת זאת לאחרונה זיהינו שדווקא בנוער כן קיים צורך ואני עובד איתם על פיתוח המענה בתקופה האחרונה ואני מקווה שבתקופה הקרובה יהיה לנו באמת מענה ייחודי שכן ייתן מענה ספציפי לנערים דוברי השפה הערבית.

שמעון לנקרי: עוד מישהו?

שמעון לנקרי: בתי ספר?

שמעון לנקרי: שמיל, אתה רוצה לספר על איזה פעילות שאתם עושים במשותף?

שמעון לנקרי: תגיד כמה מלים על העבודה המשותפת עם התיכון.

שמיל לוי: חזיז ואני עובדים ביחד כבר ארבע שנים, אנחנו מקיימים דיאלוג אמיתי בין שני בתי הספר שלנו.

שמיל לוי: יש בערך 1,200-1,400 תלמידים בקריית החינוך- - -

ג'מאל אדהם: התקלקלנו, אנחנו כמו היהודים, יש לנו שני ילדים.

שמעון לנקרי: הם היו עושים הרבה ילדים, למדו מהיהודים לא לעשות ילדים.

שמעון לנקרי: אתה רואה את זה מהתנועה האסלאמית?

שמעון לנקרי: יש לו שני ילדים.

שמעון לנקרי: לי יש ארבעה, הוא יש לו שניים.

שמעון לנקרי: אתה מבין איך התקלקל?

שמעון לנקרי: סמיר, כמה יש לו? שניים גם.

שמיל לוי: כמו שאמרתי, לפני ארבע שנים התחלנו לעבוד ביחד.

שמיל לוי: קודם כל אני והוא הפכנו להיות חברים בממד האישי והדיאלוג שקיים בינינו בהבנה ובניסיון להבין את הסכסוך היהודי ערבי הפך להיות בתקשורת שיש בינינו משני.

שמיל לוי: זאת אומרת אנחנו יודעים שהסכסוך הזה קיים, הדיאלוג שקיים בינינו הוא סביב העשייה בתוך העיר עכו, בין בני הנוער, שלו ושלי, וכל הנושאים שמאפיינים נוער בעיר, ואנחנו עושים עבודה משותפת יחד עם העירייה ופרויקטים נוספים שעוסקים ברמה הארצית בחיבור בין יהודים לערבים ובסך הכול אני חייב לציין שזה התחיל ורץ כבר כמה שנים ואנחנו לאט לאט מורידים את זה לילדים, לעוד קבוצות של מנהיגות ואנחנו מאמינים שהקשרים שאנחנו יוצרים בין הילדים שלי לילדים שלו, כשהם תחת העיניים הפקוחות שלנו, של המבוגרים, כשהם יילכו לשכונות המעורבות שהם חיים ביחד הם ימשיכו את הקשר שנוצר ביניהם בבוקר גם אחרי הצהריים, שזה החשוב.

שמיל לוי: אחרי המהומות שהיו כאן

שמיל לוי: לפני כמה שנים אנחנו גם למדנו להפעיל בין שני בתי הספר, בין בני הנוער שלנו, איזה שהיא תקשורת כזאת שגם עוסקת במניעה, אני נכנס לבית הספר שלו והוא נכנס לבית הספר שלי ואני גם מדבר, יחד עם המשטרה, עם התלמידים שלי לקראת, למשל, יום כיפור, ועוד הרבה דברים שהעירייה עושה, לא רק מה שאנחנו עושים, עם המשטרה וכל הגופים שקשורים לזה, אבל בעיקר בני הנוער, שאנחנו יודעים- - - אני יודע בוודאות על בני נוער שלי שהיו מעורבים ב- - -

טלב אלסאנע: הפעילות ומערכת היחסים מבוססת על מודלים ועל תכניות או על מערכת יחסים בינאישית בינך לבינו?

שמיל לוי: קודם כל אני אומר לך, זה התחיל בזה שהוא ואני הולכים להרבה כנסים, בכנסים אנחנו נמצאים ומדברים ביחד.

שמיל לוי: חג'וג' סיפר לי על קורות חייו משנת 48' ואני סיפרתי לו על עצמי מהמקום הזה ואיכשהו מצאנו את עצמנו גם מדברים על דברים משותפים שקרו לי, כישראלי וכיהודי, והוא כמוסלמי ישראלי, ואנחנו משדרים את זה גם לבני הנוער שלנו.

שמיל לוי: תשמע, בני הנוער שחיים פה בעיר הזאת, זה נשמע אולי ורוד מדי, אבל אחת הסוגיות שאנחנו כן עובדים עליהן, זה כשיש לנו מחלוקת, או כשפתאום נוסעים ביחד באוטובוס יהודים וערבים ומישהו מתגרה במישהו ואנחנו שנינו יודעים על התופעה הזאת, אז בעבר או שהיינו מתעלמים, או שהיינו אומרים 'אתה אשם', הוא היה אומר שאני אשם, והיום אני בא אליו, הוא מאתר את הילד, והפוך, אם זה קורה שהצד היהודי לא בסדר, אנחנו מאתרים ונותנים מענה חינוכי משמעתי בתקשורת שיש בינינו.

שמיל לוי: אז העבודה שנרקמת, יש פה פורום להסכמה אזרחית- - -

קריאה: שמעון, חשוב להדגיש שאנחנו מדברים על תהליך מאוד מובנה, זה לא רק מבוסס על מערכת יחסים אישית במקרה של חג'וג ושמיל, אנחנו מדברים על תהליך מאוד מבנה לחיים משותפים, החל מגן הילדים ועד י"ב ובכלל.

שמיל לוי: אני רק אסיים במשפט אחד.

שמיל לוי: אני אתן לך דוגמה להבנה של התהליך הזה של החיים המשותפים שיש פה בעיר.

שמיל לוי: בית הספר שלנו נמצא במרחק של קילומטר בקו אווירי.

שמיל לוי: שמעון הכשיר מגרשי ספורט בשנה שעברה, מגרשים ממש יפים, ולאורך השנים אני, כמנהל, מצאתי את עצמי כל פעם מטפל בוונדליזם בתוך בית הספר שלי.

שמיל לוי: באים, החבר'ה שגרים מסביב, בעיקר במגזר הערבי, ובגלל שלא היה להם מקום לשחק ולא היה להם מקום רשמי לשחק הם היו עושים ונדליזם.

שמיל לוי: קלטתי את הקטע הזה, פניתי לאברהם, לאברהם יש מרכז, נתתי לו מפתח, חלון אחד לא נשבר כבר שנה.

שמיל לוי: זאת אומרת הילדים נכנסים, יש מדריך ששם עין על זה, לא זוחלים מתחת, לא שוברים.

שמיל לוי: אין להם תסכול.

שמיל לוי: זאת אומרת ברגע שאתה נותן את המענה השווה לכולם, אז- - -

שמעון לנקרי: אני אגיד בכללי.

שמעון לנקרי: האווירה שאנחנו משרים פה בעיר זה 'בוא לא נתעסק באהבה', אולי אל תאהב אותי והוא לא יאהב- - - לא מתעסקים עם הדבר הזה, למה?

שמעון לנקרי: כי אתה יודע, עברנו פה כמה מלחמות, אלה רואים אל ג'זירה, אלה רואים ערוץ 2 וערוץ 1, כל אחד נכנס לפעמים לגופייה שלו ומתמקד בה.

שמעון לנקרי: אנחנו מתעסקים פה המון עם כבוד הדדי, עם שוויון, עם מתן הזדמנויות ואלה דברים שבסופו של דבר מכריעים את ההרגשה.

שמעון לנקרי: לפני שבועיים הלכתי לפרלמנט שהזמינו אותי, של בני נוער יהודים וערבים מדרסקי ומחילמי ונסעתי לנס עמים.

שמעון לנקרי: אני הייתי ההרצאה של הפתיחה ואני מדבר על מנהיגות וטה טה טם.

שמעון לנקרי: בסוף יש שאלות, עומדת ילדה בת 14 או בת 15, ערבייה מהעיר העתיקה, ואומרת לי 'תשמע, ראש העיר, אני אף פעם לא ראיתי אותך, אבל לפי מה שאני רואה שאתם עושים בעיר, אני אוהבת אותך'.

שמעון לנקרי: זאת אומרת לשמוע מילד לא יהודי, ערבי, כזה משפט, זה אומר שמשהו קורה.

שמעון לנקרי: עכשיו, לא נגיד שאין כלום ושהכול בסדר, זה רחוק מזה, אבל לפחות יש פה כיוון ויש פה דרך ואנחנו רואים את האנשים ואת הפונקציות שפועלות פה, אז אנחנו גם יודעים להתמודד עם הקשיים, שישנם, ולנהל עיר שהיא מורכבת כל כך, של יהודים ערבים, שנה שלי פה זה שבע שנים של ראש עיר במקום אחר.

שמעון לנקרי: אני כמו חיי כלב פה, אני כל הזמן בכוננות.

טלב אלסאנע: זה גם אתגר ומעניין.

שמעון לנקרי: מצד אחד זה מדהים, אני לא הייתי מתחלף עם אף אחד.

שמעון לנקרי: חוץ מירושלים, שאיתו אני לא מתחרה, פה הכי קשה.

שמעון לנקרי: ועוד מה שקיבלנו פה כשבאנו לפני תשע שנים?

שמעון לנקרי: אללה יוסטור.

שמעון לנקרי: אז אנחנו לוקחים את הכול באהבה.

שמעון לנקרי: אני יכול לתת לך דוגמה מלפני שנתיים, כשאני נסעתי בראש משלחת לאושוויץ ולמחנות ההשמדה, איפה חג'וג'?

שמעון לנקרי: התעקשתי, חייבתי אותו לשלוח בני נוער ערבים.

שמעון לנקרי: בהתחלה, אתה יודע, זה לא נראה, לא הסתדר לו בתפיסה, אבל הוא הראשון שקם ואמר, 'אני מוציא בני נוער ערבים עם המשלחת של היהודים', והם עמדו שם איתנו וקראו בטקסים.

שמעון לנקרי: כל המשלחות האחרות היו בהלם, הלם טוטאלי.

שמעון לנקרי: פעם ראשונה בהיסטוריה שבני נוער מעיר מסוימת, ערבים, יוצאים ביחד עם יהודים למחנות ההשמדה, ויוצאים משם עם מטען אמיתי.

טלב אלסאנע: צריך לצאת מהקופסה.

טלב אלסאנע: כל אחד נעול בקופסה.

שמעון לנקרי: כן, עכשיו זה כבר הפך לסטנדרט.

שמעון לנקרי: הייתי רוצה שהמשטרה תתייחס קצת.

טלב אלסאנע: גם נתונים, אם יש, לגבי הפשיעה, עלייה, ירידה.

אלון עופר: לא כל כך, אבל יש לי מספר דברים לומר.

אלון עופר: קודם כל אני חושב ששיתוף הפעולה בין העירייה לבין משטרת עכו באמת הוא שיתוף פעולה מצוין שראש העיר מוביל אותו, על כל האגפים השונים.

אלון עופר: לגבי הסמים, אני יכול לומר שבשנתיים האחרונות יש מגמה של עלייה בחשיפה של העברות.

אלון עופר: אנחנו מדברים על חשיפה של כ-10% בין 2011 ל-2012.

שמעון לנקרי: חשיפה זה אומר שהמשטרה עושה עבודה טובה.

שמעון לנקרי: זה מה שזה אומר.

אלון עופר: צריך לזכור שזה מסוג העברות שלא מדווחות, אף אחד לא אומר, 'בוא אליי, יש לי סמים'.

אלון עופר: אז אנחנו צריכים להפעיל המון אנרגיה בשביל להגיע לאותם מחוללי פשיעה.

אלון עופר: דבר נוסף הוא כמות כתבי האישום שאנחנו מגישים.

אלון עופר: אנחנו מכוונים לכתבי אישום, אנחנו יודעים לעשות את ההבחנה, לעשות סדרי עדיפויות בלחימה שלנו בתופעה הזאת בעיקר כדי להגיע לכתבי אישום, בדגש על נושא של סמים שלא לצריכה עצמית וסחר סמים, שאני יכול לומר שלפחות 36 תיקים בסחר בסמים הוגשו במהלך 2011 ובאמת עבודה מאוד אינטנסיבית.

אלון עופר: דבר נוסף שחשוב לומר, שאנחנו רואים פה למעשה שישנה הלימה בין עברות הסחר בסמים לעברות הרכוש, כשרכוש זה התפרצויות, לרכב ולבתים, לבין הסחר בסמים.

אלון עופר: כלומר ככל שאנחנו ניאבק ונחשוף יותר את הסמים כך כמות העברות של ההתפרצויות והרכוש תרד.

אלון עופר: יש הלימה, כי אחד תלוי בשני.

אלון עופר: לגבי נושא האלכוהול, אני יכול לומר שהתחנה במהלך כל השבוע, כל יום, מתעסקת בנושא של שפיכת אלכוהול, כלומר פעילות על פי חוק שבה שוטרים רואים פעילות כזאת ועל פי חוק פועלים ושופכים את האלכוהול ברמה יומיומית, איפה שרואים, בעיקר בסופי שבוע.

טלב אלסאנע: זה אפקטיבי, זה משפיע?

אלון עופר: אפקטיבי, זה משפיע, זה פשוט קוטע את אותה המולה על ההתחלה, ככה זה לא מתפתח למצב של ונדליזם.

אלון עופר: כי אחד שהוא שיכור, מן הסתם הוא כבר 'לא רואה כלום בעיניים'.

אלון עופר: פן נוסף של לחימה בנושא האלכוהול זה כל הנושא של מכירה של אלכוהול.

אלון עופר: אני יכול לומר לך שבמרכז העיר פה הוצא צו סגירה כנגד בעל מקום שמכר ועוד הפעם אחרי שהוצא צו סגירה, בית המשפט החליט לפתוח, אנחנו הגענו למחוזי והמחוזי נתן תוקף של 30 ימים לצו הסגירה, זה אומר שלא יכול להיות מצב כזה שבן אדם מתעלם פה מהחוק.

אלון עופר: אז יש פה מסר לכל האנשים שאנחנו לא ניתן לזה שימכרו פה משקאות אלכוהול לקטינים.

אלון עופר: גם נושא של האלימות – אני יכול לומר שיעד האלימות זה יעד תחנתי.

אלון עופר: כמו שיש לנו את יעד הסמים ועברות הפשע שבסמים שהוא יעד תחנה והתחנה היחידה במחוז שלנו שמוכוונת לנושא סמים זו תחנת עכו וגם בנושא האלימות.

אלון עופר: יש לנו משמעות של אפס סובלנות לאלימות.

אלון עופר: כלומר אין מצב כזה שמישהו מתלונן, בכל התחומים, אלימות זה גם בבית ואלימות זה גם ברחוב ואלימות זה גם בכל מיני מקומות, גם אלימות כלפי רכוש.

אלון עופר: אפס סובלנות.

אלון עופר: זאת אומרת אנחנו לא משהים מצב כזה שמישהו מתלונן ואנחנו אומרים 'יאללה, עוד יום, עוד יומיים', אלא אנחנו עושים את הכול כדי להגיע כמה שיותר מהר, כדי לפתור.

אלון עופר: יכול להיות מצב כזה שזו סתם תלונת סרק, מצד אחד, לכן ככל שנגיע מוקדם יותר לאותם אנשים, אנחנו נגיע לחקר האמת הרבה יותר מהר.

אלון עופר: בסך הכול הפעילות הזאת, לצד לחימה בנושא של חשיפת נושא אמצעי לחימה, אלה שלושת הקווים שבהם אנחנו פועלים באינטנסיביות, אליהם אנחנו מוכוונים.

טלב אלסאנע: לגבי המספר של השוטרים, בשנים האחרונות?

אלון עופר: בתחנת עכו כרגע אני יכול לומר לך שהתקן עומד על 139 שוטרים.

טלב אלסאנע: לעומת מה שהיה לפני שבע-שמונה שנים?

אלון עופר: אני לא יודע להגיד לך ביחס לזה, אבל יש עלייה קלה של כמות שוטרים.

אלון עופר: בשנים האחרונות יש עלייה של שוטרים, אבל אני יכול לומר לך שהתקנים שלנו עומדים כל הזמן על למעלה מ-130 שוטרים שנותנים מענה לכול.

אלון עופר: כלומר זה מאותו אחד שהוא עוזר מחסנאי עד מפקד התחנה.

טלב אלסאנע: מה שיתוף הפעולה ביניכם לבין המשטרה העירונית?

אלון עופר: הוא נפלא.

אלון עופר: יש פה את יניב, אנחנו באמת בשיתוף פעולה.

אלון עופר: עצם זה שהניידת משולבת, משותפת, מגיע פקח ושוטר, זה מה שנקרא בהגדרה מכפיל כוח.

אלון עופר: אתה בא ונותן מענה, אם יש לך פתאום בעיה של רעש, יש לו את הכלים האופרטיביים לתת מענה, והמשטרה, אם באותה סביבה יש עברה פלילית, השוטר נותן את המענה.

אלון עופר: אחד עוזר לשני וזה יוצר למעשה את מכפיל הכוח שהוא באמת יכול ל- - - אני באתי מכמה מקומות, וזו דוגמה באמת להמון ערים בישראל.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

ג'מאל אדהם: בקשר למשטרה, אני רוצה להגיד, אולי עלה המספר, אבל לגבי העיר העתיקה הוא ירד.

ג'מאל אדהם: לפני כמה שנים הייתה נקודה בעיר העתיקה, בסביבות 21 שוטרים, עבדה 24 שעות ובגלל חוסר בתקנים עכשיו עובדים בסביבות 5.

אלון עופר: המבנה של התחנה מבוסס על זה שיש לנו גם לתת מענה- - - כי עכו היא באמת החלק העיקרי של תחנת עכו, אבל צריך לזכור שיש גם את הכפרים, אבו סנאן, ג'וליס, ירקא, כל הכפרים מסביב שאנחנו נאלצים גם כן להעתיק כוחות, אבל רוב השוטרים למעשה נותנים דגש בעיר עכו.

ג'מאל אדהם: אז אם יש אפשרות לגבי העיר העתיק בהמלצות שיחזירו את התקנים.

ג'מאל אדהם: שתהיה תוספת, או לפחות להחזיר את מה שהיה בעיר העתיקה בתקנים של המשטרה.

ג'מאל אדהם: הם עושים עבודה טובה, אבל צריך- - -

אלון עופר: אין ספק שמעבר לפן הזה, בסך הכול עכו, ואני הגעתי לפה לפני חודש לתחנה ואני יכול לומר שהתחנה מסודרת ואני יכול לומר גם על העיר עכו שבאמת אתה רואה את כמות האזרחים, כמות התיירים, שמגיעים לפה בסופי שבוע וזה פשוט יפה מאוד ואני חושב שבסך הכול- - -

ג'מאל אדהם: בנושא המצלמות בעיר העתיקה, זה כבר עוזר.

ג'מאל אדהם: אנחנו משלימים בימים הקרובים וכל העיר העתיקה תהיה מרושתת.

שמעון לנקרי: יניב, משפט.

יניב אשור: אני מנהל אגף הביטחון בפיקוח בעירייה שנה.

יניב אשור: לפני כן הייתי קצין משטרה, בין היתר הייתי גם קצין המודיעין והבילוש של תחנת עכו ואני יכול להגיד לך ששיתוף הפעולה בין המשטרה לזה הוא לא רק בסיסמאות, זאת אומרת ביופי ולצבוע את הדברים, חשוב לציין שעכו זה לא רק העיר עכו, זה גם ירקא, ג'וליס וכל הסביבה מסביב.

יניב אשור: אנחנו מדברים על ארבע-חמש ניידות קו אדום שאנחנו מעמידים בנוסף לכוח שלהם, ועוד שתיים-שלוש ניידות משולבות שעובדות פה, רק בעיר עכו, בנוסף לבעיות של מיפוי, שאנחנו עושים מיפויים משולבים בעבודה, כמו שאנחנו מזהים בעיר העתיקה בנושא תחנות סמים ונושא העבודה במרכזי העיר, במקום שהתושבים מעלים בעיות, מצאנו לנכון במקום שאין שוטרים לקחת מצלמות ולהשקיע קרוב למיליון וחצי שקל במיפויים באזורים של תחנות סמים, באירועים של מיפויים של פשיעה ולמקם שם את המצלמות.

טלב אלסאנע: אתם מטפלים בעברות סמים?

יניב אשור: ראש העיר מטפל בכול, אנחנו מטפלים בכול.

יניב אשור: שיתוף הפעולה שלנו, והסגן נגע בזה, בניידת שלנו שיושב פקח יושב גם שוטר.

יניב אשור: זאת אומרת במקום שבו אין סמכות לשוטר ויש סמכות לפקח, בבעיות עירוניות, הוא נותן את המענה, ולהיפך, ואחד מגבה את השני.

יניב אשור: כך גם הנושא של הסמים בעיר העתיקה, לא מושלם, אבל במקומות המרכזיים, כמו בעיות כוח האדם שיש במשטרה בנקודת השיטור או במקומות שאנחנו מצאנו, כמו בכיכרות וכל מיני מתחמים כאלה שיש בעיות, מיקמנו מצלמות שמשודרות לתוך המוקד ואנחנו חושפים עברות דרך המצלמות.

יניב אשור: רק לאחרונה בעכו העתיקה, אם זה היה בהתפרצויות לעסקים, אם זה היה בסחר בסמים או בנקודות שהן פשיעה נטו, אני יכול להגיד לך שאנשי משטרה יושבים אצלנו במוקד ורואים את העברות וחושפים באמת בנקודות האלה.

יניב אשור: בין היתר, גם הודות לקשרים של ראש העיר והקשרים שלנו, יזמנו הגעה של קורס קצינים שאימצו את העיר, גם ברמת החינוך.

יניב אשור: אנחנו כרגע בהליך, מנהלי בתי הספר עוד לא יודעים על זה, של הדרכות שהולכות להיות להם בתוך בתי הספר עצמם, גם בתחום החינוך נגד סמים, אלכוהול ואלימות, וכל הקורס עצמו, שזה בסך הכול 120 צוערים, הם הולכים להירתם לכל העבודה, גם ברמת החינוך וגם ברמת האכיפה.

שמעון לנקרי: כבוד חבר הכנסת, אני רוצה לסכם פה לפני שאתה תגיד את המלה האחרונה.

שמעון לנקרי: אם תרצה לרדת לראות את המוקד פה בקומה מינוס 1.

טלב אלסאנע: כן.

שמעון לנקרי: אני רוצה לסכם שהעבודה מול אלימות ואלכוהול וסמים היא עבודה און גואינג, היא לא נפסקת לעולם.

שמעון לנקרי: תמיד יהיו כאלה שישתמשו, אנחנו צריכים לצמצם את השוליים.

שמעון לנקרי: הצמצום של השוליים הוא בשני אלמנטים מרכזיים, אחד זה אכיפה ללא פשרות, כמו שאמר פה הסגן של מפקד התחנה, והחינוך החברתי.

שמעון לנקרי: הרבה ראשי ערים יגידו לך, אצלי מערכת החינוך, אבל מה זה מערכת החינוך?

שמעון לנקרי: בשתיים זה נגמר.

שמעון לנקרי: מה קורה משתיים עד שתיים בלילה?

שמעון לנקרי: שם זה ראש העיר, שם ראש העיר צריך לשים את כל הכלים וכל המשאבים, עם מועדונים ועם פעילות ועם עובדי נוער ועם עובדים סוציאליים ועם עובדי סמים והכול כדי לצמצם את השוליים האלה.

שמעון לנקרי: הם תמיד יהיו, אבל אנחנו צריכים לצמצם אותם למינימום.

שמעון לנקרי: אז העבודה תמיד קשה, במיוחד בתחומים האלה, אבל אנחנו, כמו שאתה רואה, שמים את כל המשאבים ויותר כדי לעשות אותה על הצד הטוב ביותר.

שמעון לנקרי: ועדיין יהיה לנו עוד הרבה עבודה, כל הזמן.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שאנחנו באנו, ראינו והתרשמנו, ואני חושב שמה שאנחנו רואים הוא דבר באמת נפלא.

טלב אלסאנע: כמו שאתה אמרת, משפט חשוב, שיחד עם התושבים אתם פועלים כדי להתמודד וממצים את הפוטנציאל שקיים, גם בתוך הקהילה והרצון שלה, גם כל המערכות שהם דוגמה לשילוב ודו קיום של בתי ספר, של מערכות רווחה, של מערכת החינוך, וגם לשנות את הנוף ואת התדמית.

טלב אלסאנע: המסר שיוצא כאן הוא מסר מאוד חיובי, שעכו אחרת וזה בזכות מימוש הפוטנציאל של העיר עכו, של תושביה, מגוון תושביה, ואני חושב שכבוד ראש העיר, מגיע לך כל הכבוד, יישר כוח, על הדברים שראינו.

טלב אלסאנע: אני חושב ששיתוף הפעולה שאתה עשית גם עם אדהם מהתנועה האסלאמית וגם עם הנציג של ליברמן זו דוגמה שאפשר במקום ליצור פרדוקס וניגודים, זה להשלים פסיפס- - -

שמעון לנקרי: אתה לא יודע איזה קומבינות הם עושים לי מעל הראש.

טלב אלסאנע: אני חושב שזו דוגמה טובה.

טלב אלסאנע: בכל מקום יש את הכוחות השליליים ויש את הכוחות החיוביים, החכמה הגדולה היא לנצל את הכוחות החיוביים, לרתום אותם כדי להתמודד נגד כל מיני כוחות שליליים ולהוביל ולהתקדם.

טלב אלסאנע: אני מודה לכל המשתתפים על הסקירה שנתתם, על הדברים שהייתה לנו הזדמנות לראות, גם החברים שהשתתפו איתי מכפר יאסיף, מסחנין, מאבו סנאן, שהייתה הזדמנות גם לראות מה קורה בעכו, כי הם רואים את עכו בתור המטרופולין של האזור הזה.

טלב אלסאנע: לגבי הסוגיות שהעליתם, העניין של המשטרה בעיר העתיקה, או כל דבר נוסף, אנחנו נשמח להעלות ונשמח להיות בקשר.

טלב אלסאנע: אנחנו יוצאים לסיור כדי לראות מה קורה בפועל בשטח.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: סיור בבית ספר אורט ע"ש חילמי שאפעי

טלב אלסאנע: אנחנו נתמצת לצורך הפרוטוקול.

טלב אלסאנע: זו ישיבה פתוחה, לא פורמלית.

טלב אלסאנע: מה שצריך לפרוטוקול אנחנו נתמצת, כי אנחנו רוצים גם לתת להם- - -

מוחמד חג'וג': אנחנו הכנו את עצמנו לעברית.

מוחמד חג'וג': אז אני שוב מברך את כולכם ואת בואו של חבר הכנסת טלב אלסאנע לבית הספר.

מוחמד חג'וג': היום הכנו תכנית שנציג את בית הספר, התכנית היא קצרה, לא רחבה, צמצמנו ככל האפשר, כי אנחנו יודעים שיש לך לוח זמנים צפוף מאוד, אז אנחנו רוצים להציג את בית הספר מפיהם של התלמידים וגם האחראים שעובדים עם הנוער שהוא בשבילנו היקר.

מוחמד חג'וג': אנחנו לא מוותרים על אף תלמיד וגם לא מוותרים לאף תלמיד.

מוחמד חג'וג': כל תלמיד שהוא אצלנו בבית הספר מקבל את כל הזכויות מבית הספר, ואם הוא עושה טעויות, אנחנו גם לא נותנים לו שיגזים בטעויות שלו.

מוחמד חג'וג': רולה חמאדה היא היועצת של בית הספר.

מוחמד חג'וג': יש לה את התכנית של הטיפול בסמים.

מוחמד חג'וג': אני מבקש, רולה, שתציגי- - -

רולה חמאדה: חשוב לציין שיש לו ארבע יועצות.

מוחמד חג'וג': אמרתי, ארבע יועצות, שני פסיכולוגים ושני- - -

רולה חמאדה: ברוכים הבאים.

רולה חמאדה: אני היועצת של בית הספר, מתאמת בנושא סמים.

רולה חמאדה: אני רוצה לדבר על תכנית שאנחנו עושים בצוות יועצות בבית הספר.

רולה חמאדה: קודם כל התכנית שלנו היא תכנית מניעתית, אנחנו קודם כל עובדים על כישורים.

רולה חמאדה: אנחנו עובדים על תכנית כישורי חיים של התמודדות במצבי לחץ, התמודדות עם לחץ קבוצתי, התמודדות עם פיתויים, פיתוח אסרטיביות אצל תלמידים וחיזוק הגבולות הפנימיים של התלמיד.

רולה חמאדה: אנחנו גם נותנים מידע לגבי כל מה שקשור בנושא סמים, עישון, נרגילה, אלכוהול.

רולה חמאדה: אנחנו עובדים בשלושה מישורים.

רולה חמאדה: אנחנו עובדים עם תלמידים לפי שכבת גיל ועובדים עם מורים ועובדים עם הורים.

רולה חמאדה: זאת אומרת יש לנו הרצאות גם למורים, הרצאות מידע שאנחנו רוצים להגביר את המידע בקרב המורים לגבי כל מה שאנחנו עושים, וגם שהם יוכלו לעזור לנו לאתר תלמידים במצוקה והם גם יכולים לעזור לתלמידים להתמודד עם הבעיות שלהם.

רולה חמאדה: ואנחנו עובדים גם עם הורים, אנחנו רוצים להגביר את המודעות של ההורים להתנהגויות סיכון בגיל ההתבגרות.

רולה חמאדה: אנחנו מתכננים פעילויות של סדנאות והרצאות להורים.

רולה חמאדה: בגדול זו התכנית, אני רוצה רק להראות לכם דוגמה ממה שאנחנו עושים בבית הספר, שזה דרך התמונות במצגת.

רולה חמאדה: אם יש שאלות, אני אשמח לענות.

רולה חמאדה: (מצגת).

רולה חמאדה: זה היה סמל הסיסמה שלנו כשעשינו תכנית נגד הסמים.

רולה חמאדה: הייתה תכנית, השתתפו תלמידים.

רולה חמאדה: גם צפייה בסרט, דיון.

רולה חמאדה: זה תקציר לדברים שאנחנו עושים.

רולה חמאדה: אנחנו עובדים בשיתוף עם המתאם מטעם העירייה בנושא סמים, עם המדריכים מטעם משרד החינוך ועם עמותות שיכולות לתמוך בתלמידים, כמו עמותת עלם שגם נותנת מענה לתלמידים בסיכון.

רולה חמאדה: כל גורם שיכול לעזור לתלמידים אנחנו פונים, מתייעצים, מנסים להשיג גם סדנאות וכל מיני דברים שיכולים לתמוך בתלמידים שלנו.

רולה חמאדה: זה בגדול.

רולה חמאדה: יש תלמידים פה, אני רוצה שישמעו מפי התלמידים מה אנחנו מעבירים.

תלמידה: ברוכים הבאים לבית ספרנו.

תלמידה: לי קוראים עדי ברהמי.

תלמידה: אני מהתלמידות שעבדה עם היועצת בסיפור הזה של הסמים, הם עוזרים לנו מאוד, בהרבה דברים.

טלב אלסאנע: תכניות ההסברה שאתם מקבלים או מחלקים, זה בערבית או בעברית?

תלמידה: בערבית.

רולה חמאדה: אני מכינה וכל נושא שאני עובדת עם התלמידים יש באתר בית הספר ואני גם מפנה את התלמידים, כדי שיהיה להם מידע אמין לגבי כל נושא שאנחנו מעבירים ואני גם מסבירה ויש גם הרצאות מידע ושיעורים פרונטאליים בכיתה שאני נותנת להם מידע .

רולה חמאדה: העיקר הוא העבודה על הכישורים.

רולה חמאדה: מלמדים אותם כיצד לפנות לבקש עזרה, כיצד לשמור על סוד ומתי זה לא סוד והם צריכים לפנות ולספר, כיצד לעזור לאחרים, הלשנה מול הצלה.

רולה חמאדה: כל מיני כישורים שעוזרים לתלמידים להתמודד עם הבעיות שלהם, שהם יראו שהם לא לבד, שיש מישהו שיקשיב, שישמע, וגם איך להתנהג.

רולה חמאדה: אם הם הלכו למסיבות, אם הלכו לבלות, איך להתנהג במסיבות ובדברים שיכולים להיות מסוכנים.

טלב אלסאנע: יש תלמידים שהשתמשו בסמים?

רולה חמאדה: אני אישית, כיועצת, במשך 12 שנים, לא היה לי מקרה של תלמיד שהשתמש בסמים.

רולה חמאדה: היו תלמידים שהיו בקטע של עישון והבעיה, אני קוראת לזה מגפה, זה הנרגילה.

רולה חמאדה: אנחנו צריכים להילחם בזה, כי נרגילה זו דרך עקיפה לעישון סמים.

רולה חמאדה: אז עיקר העבודה שלנו זה נרגילה ועישון ואני אישית לא נתקלתי בזה, ברוך ה'.

רולה חמאדה: יכול להיות שהיו מקרים שלא ידעתי עליהם.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מוחמד חג'וג': אני מבקש שנשמע מאיאד, שיציג לכם בקצרה, בשלוש דקות, איאד, לא יותר, מה אתם עושים עם הגילאים מ-ז' עד י"ב.

איאד: השלוחה העמלנית, אני מרגיש גאווה שאני אחראי על השלוחה העמלנית, כי היא מממשת חלק מהחזון של בית הספר, שבית הספר שלנו הוא בית ספר לכל תלמידיו.

איאד: יש לנו את הילדים המצטיינים ואנחנו בית ספר מקיף ממלכתי כמעט הכי גדול בעיר עכו, שכולל את כל האוכלוסייה, ואצלנו גם נותנים מענה לאוכלוסייה שנקראת נוער בסיכון.

איאד: אלה תלמידים שמכל מיני נסיבות וסיבות יוצאים מתכנית הלימודים של משרד החינוך, לא ממש הולכים בדרך, לכן אנחנו, כמו שאמר מנהל בית הספר, יצאנו מהקופסה וחשבנו והמנהל הקים את השלוחה העמלנית.

איאד: מגיעים ילדים שיש להם בעיות לימודיות, בעיות התנהגות, והם מנסים לתת להם מענה.

איאד: הנוסחה, אני לא רוצה להרחיב כי יש לי שלוש דקות, זה מה שאמר המנהל, לא מוותרים לאף אחד ולא מוותרים על אף אחד.

איאד: מנסים להקשיב לכל ילד, לא מוותרים, רודפים אחריהם, באים לתוך הבית לקחת אותו, להביא אותו לבית הספר.

טלב אלסאנע: איזה מגמות יש?

איאד: יש שתי מגמות עיקריות, יש מגמת טבחות, גם בנים ובנות, אבל בעיקר נמצאים שם בנים, וסַפָּרות, גם בתחילת השנה אמרו גם לבנים וגם לבנות- - -

טלב אלסאנע: כמה תלמידים יש בכל מגמה?

איאד: בכל השלוחה יש שתי כיתות י', שתי כיתות י"א והשנה היה לנו כיתה י"ב אחת, אבל בשנים קודמות היו שתי כיתות י"ב, 110 תלמידים.

איאד: אני רוצה לקצר את דבריי, יש אצלנו פתגם בערבית שאומר, 'אף אחד לא אומר על הזית שלו שהוא לא טוב'.

איאד: אני יכול עכשיו להרחיב ולדבר הרבה, אבל בסוף אחרי שש שנים יש לנו תוצאות.

איאד: התוצאה הראשונה, אני רוצה להציג את התלמיד חאלד קאסם.

איאד: הוא תלמיד שהיה אצלנו, בשנה שעברה הוא סיים י"ב והוא היום ממשיך לימודים במכללת דן גורמה בחיפה והוא עובד כטבח במסעדת מניאנה המפורסמת בעכו.

איאד: זו אחת מהתוצאות שלנו.

חאלד קאסם: אני כשהייתי לומד בבית ספר אורט בשלוחה לא הייתי הולך לבית הספר, הייתי כל הזמן בבית קפה, עובד ומעשן נרגילה.

חאלד קאסם: בא המורה ואמר לי 'תשמע, בוא תלמד משהו', אמרתי לו 'לא רוצה ללמוד'.

חאלד קאסם: קרה לי מקרה שעזר לי...

חאלד קאסם: כמה דברים עזרו לי והלכתי לבית ספר.

חאלד קאסם: אמרו לי 'תלמד', עזרו לי ועכשיו אני לומד בחיפה להיות טבח.

חאלד קאסם: יש הרבה תלמידים שרוצים ללמוד, הם עוזרים להרבה תלמידים, מלמדים אותם.

חאלד קאסם: הרבה דברים בחיים.

חאלד קאסם: ..

טלב אלסאנע: כמו בגרות?

איאד: לא, תעודת גמר ולומדים גם מקצועות עיוניים בסיסיים, מתמטיקה, אנגלית, עברית, טכנולוגיה.

איאד: כל הדברים שיצטרכו.

מוחמד חג'וג': השנה סיימנו 62.

מוחמד חג'וג': מכל הבוגרים, כולל התלמידים של השלוחה העמלנית, שהם 48 תלמידים.

מוחמד חג'וג': אם אנחנו כבתי ספר אחרים מורידים אותם, אז הבגרות עולה ל-75 ומעלה.

מוחמד חג'וג': אנחנו לא מורידים את התלמידים האלה.

קריאה: זה רק תושבי עכו?

מוחמד חג'וג': כן, רק תושבי עכו.

רולה חמאדה: אתה חייב להגיד, אתה לא מוותר על אף תלמיד.

מוחמד חג'וג': לא מוותר לאף תלמיד ולא מוותר על אף תלמיד.

איאד: לסיום אני צריך לציין שבנוסף לכישורי חיים ובנוסף למגמות המקצועיות עובדים איתם כל שנה בפרויקטים מיוחדים בתיאום עם סאמר קדורה, מתאם מטעם העירייה בנושא סמים, על בסיס קבוע כל שנה בנושא סמים ואלכוהול.

איאד: כל שנה יש לנו את חוג אלטרנטיבי, יש לנו השנה חוג תיאטרון לתלמידים.

איאד: מנסים גם להעשיר את התלמידים אחרי הצהריים ודווקא בנושאים האלה, הנושאים של סמים ואלכוהול.

מוחמד חג'וג': אנחנו השנה הגשנו בקשה שהשלוחה העמלנית תהיה בית ספר עצמאי, מרכז חינוך טכנולוגי.

מוחמד חג'וג': אומרים שיש הקפאות עכשיו.

מוחמד חג'וג': למרות ששלחו לנו מכתב שבית הספר מאושר, עכשיו אומרים שיש הקפאות.

מוחמד חג'וג': אם יש לך אפשרות לעזור לנו שבית הספר יהיה בשנה הבאה, שיהיה בית ספר עצמאי.

טלב אלסאנע: ---בשנים האחרונות, שלוש שנים, הקפיאו את זה, אבל אנחנו גם נעקוב כדי שיאשרו את הפנייה שלך.

טלב אלסאנע: תביא לי העתק מזה.

הורה נאדרה: אני אקצר כדי לתת לתלמידים לדבר.

הורה נאדרה: אני הורה נדרה ואני אחראית על הפרויקטים החינוכיים בבית הספר.

הורה נאדרה: זה פרויקט שהתחיל השנה, אנחנו עובדים עם תלמידים בכיתה ז' עד י"ב ויש לנו פרויקטים שהם בתוך בית הספר וגם מחוץ לבית הספר.

הורה נאדרה: חשוב לי לציין שעבודת מעורבות החברה בתוך בית הספר ומחוצה לו הוא זה ששיפר את הנושא של ההתנדבות.

הורה נאדרה: ניתן לתלמידים לראות ואחר כך אני אציג את המצגת.

הורה נאדרה: התלמידים האלה הם חלק מקבוצת המנהיגות בבית הספר, שעובדים איתי ליישום כל הפרויקטים ההתנדבותיים.

הורה נאדרה: ניתן להם את הבמה.

תלמידה: בוקר טוב לכולם, אני ג'דאד שירן מכיתה י'1 וכולנו חלק מהמנהיגות בבית הספר וחלק מהפרלמנט העכואי הערבי.

תלמידה: אנחנו המנהיגות, כמו שאמרתי.

תלמידה: מה זה מנהיגים בעצם?

תלמידה: מה זו התנדבות?

תלמידה: אני, לפי דעתי, משמעות ההתנדבות היא לא רק הנתינה עצמה, אלא גם הדרך איך אנחנו עוזרים לאחר וגורמים לו ללכת בדרך שלנו.

תלמידה: אנחנו מאמינים שאנחנו באמת יכולים לשנות את עכו.

תלמידה: כידוע לכם יש בעכו הרבה תופעות של סמים, של אלימות, ואת זה בעצם אנחנו רוצים לשנות.

תלמידה: הפרויקטים שהתחלנו בהם הם פרויקטים של התנדבות שהתחילו בבית הספר עצמו ואחר כך התפתחו מחוץ לבית הספר וככה בעצם נוצרה הסיסמה 'בית ספר משנה'.

תלמידה: אנחנו באמת מאמינים שזו לא רק סיסמה, שאנחנו באמת יכולים לשנות את עכו ואנחנו יכולים למנוע את האלימות, להרחיק את הנוער מהסמים והאלימות ואנחנו באמת באמת רוצים לעשות את זה עם הנוער מכיתה ז' עד לכיתה י"ב ואנחנו באמת רוצים לשנות.

תלמידה: כפי שג'דאד אמרה, הסיסמה של בית הספר היא 'בית ספר משנה', שבעצם הפרויקטים להתנהגות בבית הספר הם בשביל לשנות את העיר ולגרום להרבה שינויים.

תלמידה: לכן חשוב לנו להתנדב בכדי להיות חלק מכל העשייה ואנחנו נגרום לשינויים בעיר.

תלמידה: הפרויקטים הללו מחזקים אותנו ומרחיקים אותנו ככל האפשר מהסמים ומאלימות וזה גם משפיע על ערך הנתינה.

טלב אלסאנע: חברי פרלמנט רציניים.

טלב אלסאנע: הם לא יעשו את הקואליציה המוזרה של שבוע שעבר.

טלב אלסאנע: יש להם הגינות.

תלמיד: אני רוצה לדבר על חשיפת התלמידים לנושא הסמים.

תלמיד: חשיפת התלמידים לנושא הסמים עוזרת לנו, התלמידים, לדעת להתמודד עם הפיתויים שמחוץ לכותלי בית הספר.

תלמיד: בחיים היומיומיים שלנו אנחנו פוגשים אנשים שצורכים סמים בכל מאורות הסמים ומה שאנחנו מקבלים דרך בית הספר זה החשיפה, דרך סדנאות, פעילויות, או סרטון דוגמה כמו שיועצת בית הספר הציגה לנו והחשיפה עוזרת לנו, התלמידים, להיות יותר מודעים לסובב אותנו.

תלמיד: למשל אני מתנדב במגן דוד אדום וחשוף לכל הסכנות האלה ולאנשים שצורכים סמים והתרומה שלי בתוך בית הספר היא להעביר את המידע הזה לשאר התלמידים, שיעזור לנו להרחיב את המודעות ולדעת להתמודד עם הקשיים האלה.

תלמיד: אני גם חושב שהתלמידים הם נדבך חשוב ועיקרי לשינוי העתיד ולכן עלינו להיות מעורבים בכל המתרחש ולדעת ולהבין ולהכיל ולהטמיע בתוך שאר תלמידי בית הספר שעליהם להילחם בכל הקשור באלימות וסמים ולמצוא את.

תלמיד: ..

טלב אלסאנע: יפה.

תלמיד: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב אדוני חבר הכנסת, אני הולך לדבר עכשיו על הפרלמנט ועל הפרויקט להתנדבות.

תלמיד: פרויקט ההתנדבות בעכו זה כמו כתם שמח על חולצה משעממת, כאילו זה האור שמבצבץ בפני החושך, כי עכו כולה גזענות, 3,000 האנשים פה פשוט גזענים ואני לא רוצה להזכיר מה שהיה פה לפני שנתיים.

תלמיד: הכול פה גזענות והפרויקט הזה עוזר לנו להשפיע על הילדים ועל בני הנוער בעכו והפרויקט הזה השפיע עלינו בכלל והשפיע עליי ספציפית בפרט.

תלמיד: עכשיו אני יכול להשפיע על בני הנוער בני גילי ויכולים עכשיו לשנות את פני העיר עכו ליותר טוב ויותר יפה ובחיים פה יהיו יותר יפים לחיות בהם.

תלמיד: תודה.

קריאה: אני מאוד מתרגשת לשמוע את הדברים.

קריאה: אני רציתי קודם כל לדעת, אולי זה אלייך, האם זה מחויבות אישית?

קריאה: כולם חייבים לעשות איזה שהיא התנדבות או שזה מה שנקרא התנדבות או נציג מכל כיתה, או שבאיזה שלב בכיתה י' או י"א זה מה שנקרא חובה לעשות התנדבות כזאת?

רולה חמאדה: לא, בשנים קודמות היה לנו מחויבות אישית, שזה בכיתות י' בלבד, שתמיד באופן פרטני הוא הולך לעבודה, מי שרוצה, אבל השנה אנחנו מבצעים את זה בכל השכבות, כל התלמידים חייבים וזה לא עבודה בנפרד אלא עבודה קבוצתית.

רולה חמאדה: כיתה שלמה יוצאת לשכונות בעכו העתיקה, מנסה לשנות את החזית, שכבה שלמה הולכת לנקות את חוף עכו העתיקה, שכבה שלמה הולכת לבית הקשיש, יש לנו גם גינון בין דורי, שזה בשיתוף קשישות בעיר עכו, עם תלמידים כאן.

רולה חמאדה: זו עבודה שכולם לוקחים חלק בה, זה לא משהו באופן בחירתי, אנחנו באמת רוצים להטמיע את זה שכשתלמיד יגיע לכיתה י"ב ההתנדבות תהיה חלק בלתי נפרד מחייו.

קריאה: לנושא הגזענות ושיתוף הפעולה, כשאתה אומר שעליך זה מאוד השפיע, אתה יכול לתת דוגמה איפה אתה נוגע בהתנדבות שלך לא רק בנושא הסמים והאלכוהול, שזה מאוד חשוב להימנע ולהעביר מסרים, אלא באמת בשיתוף הפעולה, עבודה יהודית-ערבית, איפה זה נוגע בך, איפה אתה פוגש את זה במהלך ההתנדבות שלך?

תלמיד: אנחנו פוגשים את זה כשאנחנו הולכים לסמינרים כאלה ואחרים עם בית ספר דרסקי, אנחנו נפתחים לבעיות שלהם, הם נפתחים לבעיות שלנו וכך אנחנו יכולים לשתף אחד את השני.

קריאה: סמינרים משותפים?

רולה חמאדה: כן, זה פרלמנט משותף ערבי-יהודי.

תלמיד: כן, וכך אנחנו יכולים לשתף בבעיות שלנו ויותר להתחשב בצד השני.

בשארה בכר-בוגר: קוראים לי בשארה בכר, אני גר בעכו העתיקה, אני גם בנוער עובד ולומד, לוקח ילדים בסיכון, עושה להם כל מיני פעילויות וגם אותי מדריכים, מתוך שהם במצב קשה שהם בסמים ואלכוהול ומעשנים.

בשארה בכר-בוגר: גם אני מתנדב בבית הספר, אני לוקח קבוצות קטנות של ילדים, שהם גם בסיכון בבית הספר, הם לא אוהבים ללמוד, אז אני נותן להם כמה פעילויות, כמה משחקים, שהם ירגישו שהם שייכים קצת לבית הספר.

בשארה בכר-בוגר: גם יש לי קבוצה בבית הספר, אנחנו ארבעה ואנחנו אוהבים לתת לעכו.

בשארה בכר-בוגר: כמו שעכו נתנה לנו אנחנו אוהבים לתת לעכו ולילדים שהם בסיכון.

טלב אלסאנע: מי מפקח על הפעילות שאתה מוביל?

בשארה בכר-בוגר: הנוער העובד והלומד.

טלב אלסאנע: זו פעילות מחוץ לבית הספר?

בשארה בכר-בוגר: כן.

מוחמד חג'וג': אני חייב להגיב שבשארה הוא בוגר השלוחה העמלנית.

מוחמד חג'וג': הוא התחיל ללמוד בשלוחה העמלנית בכיתה י', סיים בשלוחה העמלנית והיום הוא מתנדב גם בתוך השלוחה העמלנית ומדריך.

הורה נאדרה: אני רוצה רק להראות סרטון קצר על הפרויקטים החברתיים ובכך אנחנו נסיים.

הורה נאדרה: (סרטון).

מוחמד חג'וג': אני מקווה שבמפגש הקצר הזה הצלחנו להראות לך את בית הספר.

מוחמד חג'וג': יש בבית הספר עוד הרבה דברים שאנחנו גאים להציג אותם אבל הזמן הוא קצר.

מוחמד חג'וג': אני מודה לכל אלה שבאו היום להציג, אני מודה גם לתלמידים, אני מודה לכל המשלחת שבאה עם חבר הכנסת טלב אלסאנע ואני נותן לו לסכם את המפגש.

טלב אלסאנע: בשמי ובשם חברי הוועדה, גם הצוות המלווה, רוצים להודות למנהל, למורים, לתלמידים.

טלב אלסאנע: אני מאמין שהשינוי האמיתי הוא השינוי שמתחיל במחשבה והופך להיות חלק מההתנהגות והעשייה.

טלב אלסאנע: ההבדל בין אדם אופטימי לפסימיסט הוא שהאופטימי רואה בכל תקלה או בעיה הזדמנות לשינוי, ולכן אני רואה שהבעיות שבפעם הקודמת שביקרנו ראינו, עכשיו אנשים רואים שזו הזדמנות לשנות ואיך להתמודד ואיך להפוך את עכו למציאות אחרת טובה יותר.

טלב אלסאנע: ברשותכם, אני אעבור לשפה הערבית, שהיא חלק מהזהות, אנחנו צריכים להתגאות גם בשפה.

טלב אלסאנע: יש זהות אזרחית, יש גם זהות לאומית ונדבר גם בשפה הערבית.