הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 162, 2012-05-09 09:30

דוד אזולאי: רבותיי, בוקר טוב לכולם.

דוד אזולאי: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה לפניות הציבור, והנושא שעומד על סדר היום זה דירוג התשלום במעונות יום, משפחתונים וצהרונים.

דוד אזולאי: הוועדה הזאת קיימה מספר ישיבות בנושא הזה כוועדה משותפת.

דוד אזולאי: היום אנחנו מקיימים את זה כוועדה עצמאית.

דוד אזולאי: ואני חייב להגיד לכם שקודמי בתפקיד, חבר הכנסת אורי מקלב, ליווה את הנושא הזה, והוא עשה עבודה יוצאת מן הכלל.

דוד אזולאי: במשך כל הישיבות שהיו פה, היו ישיבות גם עם חברת הכנסת - -

קריאה: ציפי חוטובלי.

דוד אזולאי: - - ציפי חוטובלי, שהיא יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה.

דוד אזולאי: וניסינו במשך כל הזמן לקדם את הנושאים, ולצערי הרב, אני חייב להגיד שבשנה האחרונה לא רק שאנחנו לא זוכים למענה, אלא יש מצב שהוא בלתי נסבל שקובעים דרגות והקביעה לא תמיד מדויקת; התשובות לא תמיד מתקבלות; וגם כשכבר קיבלו את התשובות יש הורים – עד היום אני מכיר לפחות מקרה אחד שאני אישית ליוויתי אותו.

שלומית אבינוח: הוא פה.

דוד אזולאי: מי זה?

דוד אזולאי: הוא פה?

שלומית אבינוח: הוא פה.

דוד אזולאי: יש מקרה אחד שאני ליוויתי אותו – פשוט לא יאומן: אדם שפנה והיה זכאי.

דוד אזולאי: כתבו לו בכתב.

דוד אזולאי: קבעו לו את הדרגה שלו, והוא היה צריך להתחיל לשלם לפי הדרגה, וזה לא קרה לו.

דוד אזולאי: ממשיכים להתכתב כאילו שום דבר לא קרה.

דוד אזולאי: ואני לא רוצה להיכנס לעניין הזה, אבל אני אאפשר לו אחר-כך, בהמשך הדיון הזה, להתבטא.

דוד אזולאי: הדיון הזה היה אמור להתקיים, והוא נקבע כאשר היה מדובר שאנחנו הולכים לבחירות.

דוד אזולאי: ולמרות הכול אמרתי לא לבטל את הדיון הזה, ואני מקיים אותו.

דוד אזולאי: הצוות שאל 20 פעם: לבטל את הדיון הזה?

דוד אזולאי: אמרתי: אני לא מבטל את הדיון הזה גם אם אנחנו הולכים לבחירות, כי הנושא הזה חשוב.

דוד אזולאי: מדובר פה על משפחות רבות, שלצערי הרב, בגלל כל ההסדרים החדשים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, נגרם להם סבל רב.

דוד אזולאי: יכול להיות – אני לא רוצה כאן להטיל את האשמה באף-אחד – אבל אני מדבר על העובדות.

דוד אזולאי: העובדות הן שמאז שנכנסה הפרוצדורה החדשה של קביעת הדרגות, הדבר הפך להיות יותר ויותר מסורבל.

דוד אזולאי: בדיון האחרון, שאני ניהלתי אותו לפני כמה חודשים, אחת ההצעות היתה שנציג של עיריית ירושלים – הוא נמצא פה?

שלומית אבינוח: במשרד החינוך.

דוד אזולאי: ומשרד החינוך - - -

שלומית אבינוח: המנכ"ל אמר שהוא יפנה אליהם.

דוד אזולאי: אוקיי.

דוד אזולאי: היה מדובר שייפגשו, וילמדו את הנוסחה איך עובדים ברשויות המקומיות.

דוד אזולאי: ממש אין לי מושג אם הדבר הזה, בסופו של יום, יצא לפועל או לא יצא לפועל, אבל אלו הדברים שאני אומר.

דוד אזולאי: אנחנו עושים הכול כדי להקל על משפחות מצוקה; וכשמדובר על משפחות שההורים רוצים לצאת לעבודה והילדים צריכים להיות במסגרות, פה, למעשה, לצערי הרב, באיזשהו מקום, הם נתקלים בקשיים ואין לכך סיבה.

דוד אזולאי: אין לכך שום סיבה.

דוד אזולאי: הדבר הנוסף שהייתי רוצה לדון עליו: היות ואנחנו נמצאים כמעט בסוף שנת הלימודים, ואני מאמין שכל מוסד מתוקן מתחיל להיערך לקראת השנה החדשה הבאה עלינו לטובה.

דוד אזולאי: פה הייתי רוצה לשמוע איך נערכים לקראת השנה החדשה.

דוד אזולאי: אני רוצה גם לנצל את ההזדמנות הזאת ולברך את הגברת מיכל צוק, שהיא המשנה למנכ"ל המשרד.

דוד אזולאי: זה מינוי חדש, ולמעשה היא אמורה לטפל בנושאים האלה.

דוד אזולאי: אני מאד מקווה שהניסיון שלך במשרד האוצר רק יתרום ויסייע למערכת הזאת.

דוד אזולאי: כי אני מכיר ואני יודע את היכולות של אנשי האוצר, כשהם מעוניינים וכשהם רוצים הם מסוגלים גם לקדם נושאים חשובים.

דוד אזולאי: כפי שאמרתי, במהלך הכנסת הנוכחית אנחנו קיימנו כאן שבע ישיבות בנושא התנהלות משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

דוד אזולאי: אני לא זוכר שיש לנו עוד נושא שהקדשנו לו כל-כך הרבה זמן.

דוד אזולאי: יש לנו, ברוך השם, שפע של נושאים, אבל אני לא זוכר נושא – ואני אמרתי קודם, בתחילת דבריי – לא אני לבד: גם חברת הכנסת ציפי חוטובלי, גם חבר הכנסת אורי מקלב, ליוו את הנושא הזה.

דוד אזולאי: ולהגיד לכם: שבע ישיבות מנהלים, ובסוף לא יוצא שום דבר, זה, במידה מסוימת, אפילו הייתי אומר מתסכל, כי איך אפשר להתקדם בצורה כזאת.

דוד אזולאי: אני רק החלטתי הפעם לקיים את הדיון הזה, ואני מאד מקווה שמיכל, שנכנסה למערכת, ותתרום מהניסיון והידע שלה כדי לקדם את העניינים.

דוד אזולאי: במשך השנה הכניסו את המוקד הזה, שהיתה כוונה שהעסק הזה ישחרר חסמים ויאפשר עבודה תקינה.

דוד אזולאי: אבל מתברר שבדיוק קיבלנו תוצאה הפוכה: שלא רק שיש חסמים – יש סרבול, יש טרטור, יש דברים לא מובנים להורים.

דוד אזולאי: אני מאד מקווה שבדיון הזה אנחנו נמצה את רוב הדברים, ובכך נוכל להגיע לאיזושהי תוצאה.

דוד אזולאי: אחד הדברים שאני לא מקבל אותם שאזרחים פונים ולא מקבלים מענה.

דוד אזולאי: אני רוצה לקוות שהמדיניות הזאת תשתנה במשרד.

דוד אזולאי: יכול להיות שבעקבות המעבר לאותה חברה קבלנית, שהיא מטפלת בכל הטופסולוגיה – אולי זה הגורם?

דוד אזולאי: אינני יודע – אבל, בכל אופן, הנושאים האלה חייבים להיבדק.

דוד אזולאי: חייבים לעשות סדר.

דוד אזולאי: ואני מקווה שהעוולות של השנה הזו יתוקנו, ובשנה הבאה לא נצטרך לקיים כאן שבעה דיונים, ונסת

דוד אזולאי: פק בדיון אחד שבו נגיד יישר-כוח וכל הכבוד על העבודה הנפלאה שאתם עושים.

דוד אזולאי: הגברת צוק, את רוצה?

מיכל צוק: כן, אני אשמח.

דוד אזולאי: בבקשה.

מיכל צוק: קודם-כל עוד לפני שאני אשמע ואולי ניכנס לנושאים פרטניים - -

דוד אזולאי: אין שום בעיה.

מיכל צוק: - - חשוב לי מאד להגיד שאני שמחה להיות כאן, כי אני חושבת שאני, ולא רק אני, כל המשרד: מרמת השר, המנכ"ל, אני וכל המערכת שנמצאת כאן, מחויבת למערך הזה של מעונות היום, המשפחתונים והצהרונים.

מיכל צוק: מחויבים גם לשירות שאנחנו נותנים מבחינת היצע המעונות והפתרונות שאנחנו נותנים.

מיכל צוק: ולא פחות מזה, לשירות שאנחנו נותנים לאותן המשפחות כדי לנסות להקל.

מיכל צוק: כלומר, מה שציינת שאתם רואים חשיבות, אנחנו לפחות באותה מידה רואים את החשיבות, וזו תחת האחריות שלנו לראות איך אנחנו מייצרים שיפור מתמיד – בהיצע המעונות, בהיצע השירותים שאנחנו מספקים, באיכות השירות שאנחנו נותנים ובזמינות.

מיכל צוק: אני רוצה לומר שאנחנו מדברים כאן על מערכת בקנה מידה מאד גדול, שמההיכרות שלי עם משרדים אחרים – גם הזכרתם קודם את משרד החינוך או את הרשויות המקומיות, הם לא מטפלים בצורה ארצית בכל המעונות.

מיכל צוק: ואנחנו מדברים כאן על מערכת שכבר כיום, במוקד שבו אנחנו קולטים את הטפסים מההורים, ומתבצע הליך של קביעת הדרגה, ישנם יותר מ-120,000 ילדים.

מיכל צוק: כלומר, זה סדר גודל מאד גדול של בקשות שאנחנו מטפלים בהם.

מיכל צוק: עברנו למצב שבו אנחנו נותנים מוקד לשירות ארצי.

מיכל צוק: אנחנו יודעים שהחודשים הראשונים להפעלת המוקד שבמסגרתו לא טיפלו ב-120,000, אלא טיפלו בדיוק בכפול.

מיכל צוק: כי טיפלו בשנתיים, מסיבות שהתחילו לפני זמני.

מיכל צוק: אבל זה לא משנה, זאת היתה התוצאה.

מיכל צוק: ואין ספק שהיה שם: א', עומס מאד גדול.

מיכל צוק: ב', תהליך לימוד שלנו ושל אותו מוקד של הטמעת תהליכי העבודה.

מיכל צוק: אני יודעת שנעשו בחודשים האחרונים צעדים שאנחנו נשמח לפרט אותם כאן, של שיפור מתמיד בשירות שאנחנו נותנים לאנשים.

מיכל צוק: לתת יותר יכולת – גם איך - - - טכנולוגית - - -

דוד אזולאי: השאלה אם זה מועיל.

מיכל צוק: אני מיד אתייחס.

מיכל צוק: גם - - -

דוד אזולאי: תראי, לפעמים עושים שינויים, אבל השינויים יוצאים לרעה ולא לטובה.

מיכל צוק: אז אני חושבת שהם כן - - -

דוד אזולאי: הרצון קיים.

מיכל צוק: אני מסכימה.

מיכל צוק: לא, אז אני חושבת – אני תיכף אגיד לכם, אפילו לפני שאני אכנס למספרים או לנתונים או שתראו מה כבר עשינו, אני יודעת להגיד שהשינויים – ואני הלכתי לבקר.

מיכל צוק: היה לי חשוב ללכת לבקר באותו מוקד, שאגב יושב בפריפריה.

מיכל צוק: יושב בטבריה.

מיכל צוק: מספק גם תעסוקה במקום שאני חושבת שהוא חשוב לכולם, וגם נותן שירות.

מיכל צוק: ואני שמחתי לראות שיש לנו גם בצוות בתוך המשרד – ואני אומרת שמחתי כי זה היה חלק מתהליך הלימוד שלי, של המערכת הזאת – יש לנו צוות שמאד מחויב לנושא הזה.

מיכל צוק: וגם במוקד, צוות שמאד מחויב ליכולת שלו לתת את השירות, בסטנדרט שאני חושבת שצריך להיות.

מיכל צוק: אין ספק שההתחלה לא היתה פשוטה.

מיכל צוק: אנחנו יודעים את זה, אפילו במדד שנקרא לו: פניות הציבור.

מיכל צוק: כמו שמגיעים אליכם, הגיעו גם אלינו המון פניות.

מיכל צוק: אנחנו רואים בחודשים האחרונים שיש ירידה במספר הפניות.

מיכל צוק: לכן, את הצעדים שכבר עשינו, ואנחנו גם עושים בהמשך ואנחנו נפרט, מאפשרים לנו לתת שירות יותר טוב.

מיכל צוק: אני אומרת – ואני חושבת שגם את זה חשוב להדגיש, כי אני לא חושבת שזה דבר טריוויאלי – שכל המערכת אצלנו במשרד זמינה לנושא הזה מרמת השר.

מיכל צוק: כלומר, השר היה בראיון ברדיו פעם אחת בנושא הזה ונתן את הטלפון שלו, ואנחנו מטפלים בכל פנייה שמגיעה אלינו, אם מישהו מרגיש שהוא נפל בין הכיסאות, ממש באופן אישי.

מיכל צוק: המטרה שלי ושל כולנו – ואני חושבת שאנחנו מתקדמים לשם – היא לא להזדקק לאותם פתרונות אישיים, אלא לדאוג שהמערכת שלנו תיתן מענה נכון לכולם בלי צורך לפנות, וכולי.

מיכל צוק: אני לא חושבת שאנחנו שם ב-100%.

מיכל צוק: אני בהחלט יודעת שאנחנו מאד התקדמנו והשתפרנו, ואנחנו נמשיך לעשות צעדים כדי לשפר את השירות הזה.

מיכל צוק: ואני עדיין קוראת לכולם: לארגונים שנמצאים כאן; לכם, כחברי כנסת שמקבלים פניות מהציבור; וגם לכל הורה שמרגיש משהו, אנחנו נותנים גם מענה אישי כדי לראות שאנחנו לא מפספסים, כי הדבר הזה חשוב לנו.

מיכל צוק: כלומר, ברגע שמגיע הורה והוא מרגיש שנפל בין הכיסאות או שהוא לא קיבל מענה, אנחנו, קודם-כל, רוצים לפתור לו את הבעיה.

מיכל צוק: אבל, חוץ מזה חשוב לנו לשמוע למה ואיך, כי מזה אנחנו עושים תהליכים של הפקת לקחים, ושיפור מתמיד בשירות שאנחנו נותנים.

מיכל צוק: ככה שהמערכת הזאת – שרק נכנסה לתפקוד – עובדת היום.

מיכל צוק: ואני מאמינה שכבר בשנה הבאה, בעקבות התהליכים שאנחנו עשינו, אנחנו נראה שיפור.

מיכל צוק: להגיד לכם, ולהתחייב שיהיו 100% הצלחות – לא.

מיכל צוק: אבל אני חושבת שגם אתם תראו שתהיה ירידה בפניות.

מיכל צוק: אין ספק שיהיו עדיין פניות, כי מערכת שמטפלת ב-120,000 אנשים, גם כשהיא עושה את השנה השנייה שלה של הטיפול, בוודאי שאנחנו עוד נידרש לשיפורים.

מיכל צוק: חשוב לי להגיד – כמו שאמרתי קודם, ואני לא רוצה להאריך – שאנחנו עושים הרבה, ואנחנו נמשיך לעשות כדי לשפר את זה.

מיכל צוק: אני אפילו אציין דבר נוסף:

מיכל צוק: אנחנו הקצנו – ממש בימים אלה נבחר ומתחיל בתפקידו, אדם שיהיה אחראי מטעמנו, בתוך האגף, לנהל את המוקד הזה.

מיכל צוק: כלומר, גם יכיר מצוין את פעולת האגף, אבל גם לא יעשה את זה בנוסף על תפקידיו.

מיכל צוק: כי אנחנו רואים שהמערכת הזאת דורשת ניהול צמוד שלנו, יחד עם המוקד.

מיכל צוק: כלומר, אדם שיישב במוקד ויידע לתת להם, מטעמנו, את כל הפתרונות והתשובות לשאלות שהוא צריך.

מיכל צוק: כי מערכת התמיכות מורכבת, ואני אסביר למה.

מיכל צוק: אבל גם יידע, ויש לו ניסיון גם בניהול מוקדים.

מיכל צוק: כל הצעדים האלה: גם האדם הספציפי ששמנו, שיש לו ניסיון בדברים האלה; וגם תהליכים שאנחנו נספר עוד מעט מה עשינו, אני חושבת שהם מביאים כבר, ויביאו בוודאי בשנה הבאה לשיפור משמעותי בשירות שאנחנו נותנים.

מיכל צוק: זאת המטרה שלי.

מיכל צוק: אני אגיד דבר נוסף: הקריטריונים שלנו לתמיכות של הזכאות, הם קריטריונים – שכשמישהו מסתכל על זה, וכשאני מסתכלת על זה וקוראת – לא פשוטים.

מיכל צוק: יש הרבה מסמכים שצריך להגיש, והרבה - - -.

מיכל צוק: הסיבה היא שאנחנו מנסים לתת מענה לכמה שיותר מקרים של אמהות שאנחנו יודעים שהן או עובדות, או לומדות – לא רוצים שהן תיפולנה בין הכיסאות.

מיכל צוק: מאד יכול להיות שאנחנו נידרש לבחינה בכלל של כל הקריטריונים, ולראות איך אפשר לפשט אותם.

מיכל צוק: אני אומרת שהצד השני של פישוט הוא שאתה לא נותן מענה לכולם.

מיכל צוק: אז יש כאן פלוסים ומינוסים ואנחנו לא נעשה את זה לשנה הבאה, כי בתהליך שדורש ניתוח ומחשבה ולהבין מה המשמעויות, אבל זה בהחלט גם משהו שעל השולחן שלנו.

מיכל צוק: ככה, ממש לפתיחה.

מיכל צוק: אז תגידו איך אתם רוצים להתקדם: אם לפרט את התהליכים שכבר עשינו.

מיכל צוק: אם רוצים לשמוע, קודם-כל, עוד גורמים, כדי שנוכל להתייחס.

דוד אזולאי: אני רוצה לשאול: בעקבות דו"ח מבקר המדינה, דובר אז על כספים שהיו מיועדים מתקציב המדינה והם לא הגיעו ליעדם.

דוד אזולאי: את מכירה את הסוגיה הזאת?

מיכל צוק: לא, אז אם תוכלו לפרט נקודתית, או - - -, אז יכול להיות שאני - - -

עמוס שקדי: הכוונה היתה לזה שהיקצו כספים לבינוי, והמשרד לא הצליח לנצל אותם – אם אני - - -

דוד אזולאי: נכון.

מיכל צוק: אוקיי.

מיכל צוק: אז על הבינוי אני מייד אגיב.

קריאה: - - -

תמר אלמוג: זה היה בוועדה לפניות - - -

מיכל צוק: אני חושבת שכאן יש לנו אפילו בשורה, שהיא בגדר אולי מהפכה, מבחינת תקציבי הבינוי שאנחנו מקצים.

מיכל צוק: זה נושא שאני מכירה.

מיכל צוק: היו כספים בקנה מידה לא מאד משמעותי, ביחס למה, שתיכף אני אפרט, שהגיעו למשרד.

מיכל צוק: לא היה ניצול, כי לקח הרבה זמן להכין את הקריטריונים שמי זכאי לבינוי.

מיכל צוק: אני רוצה לבשר כאן שאנחנו נמצאים היום בתהליך של בינוי מאד מאסיבי של מעונות יום, במטרה להרחיב את ההיצע.

מיכל צוק: אנחנו כבר הקצנו הרשאות לבינוי בסדר גודל של למעלה מ-200 מיליון שקל, שכבר יצאו לרשויות.

מיכל צוק: כל התהליך של פרסום המבחנים, מי זכאי להגיש ובאיזה קריטריונים הוא צריך לעמוד כדי לקבל את הבקשה נסתיים.

מיכל צוק: כבר אושרו הבקשות, ויצאו ההרשאות לרשויות או לארגונים לבנות בהיקף של למעלה מ-200 מיליון שקל.

מיכל צוק: לא רק זאת, אלא שאנחנו קיבלנו עכשיו, מתוקף החלטת ממשלה לחומש הקרוב, תקציבים לבינוי של עוד מיליארד שקל.

מיכל צוק: אנחנו, בימים האלה ממש, מסיימים את בחינת הבקשות של המקצה הראשון מאותם מיליארד שקל.

מיכל צוק: יש לנו כרגע בקשות, שאנחנו צופים שהבקשות שיאושרו יוכלו לעמוד בסטנדרט, ויהיו זכאים לקבל, וזה יהיה תלוי תקציב בהיקף של כ-450 מיליון שקל.

מיכל צוק: אנחנו נמצאים ממש בימים אלה בדיון יחד עם משרד האוצר, כדי לראות איך אנחנו יכולים להקצות יותר משאבים מתוך הבקשות האלה כדי שנוכל לאשר כמה שיותר, וייצאו לבינוי עכשיו.

מיכל צוק: אני מניחה שבימים הקרובים או בשבועות הקרובים, אנחנו נדע גם להגיד איפה אנחנו עומדים שם.

מיכל צוק: כך שכל הבעיה הזאת שציינתם, של תת-ביצוע בנושא של הבינוי, לא רק שהיא לא קיימת, אלא שהרחיבו לנו בצורה מאד משמעותית את התקציבים שמיועדים לבינוי, ואנחנו מממשים אותם.

מיכל צוק: אנחנו כבר התגברנו על מכשולים של איך מפרסמים את המבחנים, מי זכאי ואיך בודקים.

מיכל צוק: נכנסנו לתהליך עבודה מאד מובנה ובקצב מאד מהיר, ואנחנו נדע לשחרר כבר השנה – מעבר ל-220 מיליון שקל – עוד סדר-גודל מאד משמעותי לבינוי.

מיכל צוק: משם והלאה אנחנו נידרש לעקוב אחרי הרשויות המקומיות או הארגונים שייבצעו את זה בקצב, שיאפשר לנו להרחיב את ההיצע כמה שיותר מהר.

מיכל צוק: אבל זאת בהחלט המטרה שלנו, ואנחנו פועלים בצורה מאד נמרצת כדי לעמוד בה, וזה יהיה.

דוד אזולאי: והתקציבים, בסופו של יום, לא יוחזרו למשרד האוצר כתוצאה מזה שהם לא נוצלו?

תמר אלמוג: יש שריון.

דוד אזולאי: מה?

תמר אלמוג: יש שריון של התקציב לאותו סעיף.

עמוס שקדי: עמוס שקדי, חשב המשרד.

עמוס שקדי: ככל שאני מבין – אני לא הייתי בתקופה הזו במשרד – הבעיה היתה בכל מיני דרישות רישום במקרקעין שהובילו לקושי במימוש הכספים.

עמוס שקדי: ביחד עם החשב הכללי - -

תמר אלמוג: ומשרד המשפטים.

עמוס שקדי: - - ומשרד המשפטים, הקימו ועדת חריגים ומצאו פתרונות למרבית הבעיות.

עמוס שקדי: כרגע המשרד מוציא הרשאות לרשויות ולארגונים.

עמוס שקדי: וכרגע, איך אומרים?

עמוס שקדי: הקוף יושב על הגב של הרשויות.

עמוס שקדי: מבחינתנו, יש כסף – רק שייבנו ונשלם אותו.

עמוס שקדי: כלומר, להבנתי הסרנו את כל המחסומים.

עמוס שקדי: אני חושב שגם המשרד היום הוציא – אפשר להסתכל על לוחות-זמנים, וזו דווקא דוגמה טובה לטיוב תהליכים בזמני שיא – את כל הדיונים בשביל להוציא הרשאות, מהרגע שפרסמו את המבחנים; קבלת הבקשות; בחינה שלהם; קבלת הערות.

עמוס שקדי: העמדנו גם, תקנו אותי אם אני טועה - - -

תמר אלמוג: וסדר גודל של מספר הבקשות.

עמוס שקדי: כמה בקשות קיבלתם השנה?

נורית טננבאום: קיבלנו כ-600 בקשות.

עמוס שקדי: כ-600 בקשות שנבדקו - - -

נורית טננבאום: נבדקו, וניתן עליהם גם הסבר נוסף.

שלומית אבינוח: תציגו את עצמכם לפרוטוקול.

נורית טננבאום: נורית טננבאום, מנהלת תחום תכנון ותקצוב באגף.

נורית טננבאום: אחראית על נושא הבנייה.

נורית טננבאום: כחלק משיפור השירות, אנחנו גם נתנו הרצאות וישיבות אישיות עם גופים שהיה להם קושי למלא את הבקשות, כדי לעבור על המחסום של הבקשות.

נורית טננבאום: השלב הבא היה לעבור על כל המחסום של הבירוקרטיה מול גורמים – כמו שמר שקדי אמר:

נורית טננבאום: מינהל מקרקעי ישראל.

נורית טננבאום: גם את זה פתרנו.

נורית טננבאום: היום כשגוף רוצה להגיש בקשה והוא לא יודע מה לעשות, או שהוא יכול לקבל ישיבה והסברים אישיים, או לפנות באתר ולראות את כל רשימת המסמכים עם דוגמאות.

נורית טננבאום: זאת אומרת, התהליכים נעשו יותר פשוטים.

נורית טננבאום: ועובדה שמבין כל הבקשות שהגישו, אחוז מאד גדול עבר את השלב - - -

דוד אזולאי: מי צריך להגיש את זה?

דוד אזולאי: הרשות המקומית?

תמר אלמוג: או מוסדות ציבור.

קריאה: או רשות מקומית או מוסדות ציבור.

מיכל צוק: הרוב זה רשויות מקומיות.

מיכל צוק: חלק ניכר זה רשויות מקומיות.

אורלי אלמגור-לוטן: על מה נפסלו - - - ה-150?

קריאה: כרגע עוד לא נפסלו כלום.

אורלי אלמגור-לוטן: אמרתם ש-600 הוגשו, ויש כרגע 460 - - -

קריאה: לא, מה שהם נפסלו – האנשים שנפסלו – זה - - - שלא עמדו בתנאי הסף, או דברים כאלה.

מיכל צוק: 600 בקשות ו-460 מיליון.

מיכל צוק: זה לא - - -

קריאה: להגיב על זה?

שלומית אבינוח: אתם רשומים.

מיכל צוק: 600 בקשות, ו-460 מיליון שקל זה משהו אחר.

מיכל צוק: אל תערבבי בין שני המספרים.

דוד אזולאי: אני גם רוצה להעלות את הנושא – אני לא יודע אם לזה היא התכוונה – אותם 10,000 ילדים שנקבעו להם דרגות, ואחר-כך שינו להם את הדרגות.

מיכל צוק: אנחנו מייד נתייחס גם לזה.

דוד אזולאי: זה נושא שליווינו אותו לאורך כל השנה.

דוד אזולאי: השאלה היא אם גם פה התייחסתם לזה, ועליתם על העניין הזה?

מיכל צוק: אני תיכף אתייחס, ואני אפרט, וחשוב להגיד את הדברים בצורה ברורה.

דוד אזולאי: הגברת אלמגור-לוטן היא יועצת לוועדה ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אורלי אלמגור-לוטן: ה-matching אותו דבר במבחנים החדשים, או שגם כאן היה תיקון?

מיכל צוק: של מה?

קריאה: ה-matching אותו דבר של מבחנים של השנה שעברה.

אורלי אלמגור-לוטן: כן, - - - נשאר אותו הדבר.

מיכל צוק: כלומר, ה-matching – בלי להיכנס לפרטים – ככל שהרשות חלשה יותר, ה-matching שלה נמוך משמעותית.

מיכל צוק: ברשויות חלשות, כדי לנסות ולהתגבר, אנחנו גם מנסים להגיע לגופים נוספים שיוכלו לעבוד עם אותן רשויות חלשות, ולעזור להן לעמוד בחלקם.

מיכל צוק: מאד חשוב לנו שיהיה מימוש לתקציב הזה.

מיכל צוק: הנושא של הרחבת היצע המעונות הוא קודם-כל יעד שלנו.

מיכל צוק: אנחנו חושבים שזה יעד מאד משמעותי לתעסוקה, במסגרת ועדת טרכטנברג וההמלצות שלה.

מיכל צוק: אבל להרחיב את היצע המעונות המפוקחים כדי שיהיה מענה לכמה שיותר משפחות עובדות.

מיכל צוק: מקום לשים את הילדים שלהם, שזה דבר חשוב לנו.

מיכל צוק: אתה רוצה שאנחנו נתייחס לבקרה?

דוד אזולאי: אני רוצה גם להתייחס לנושא הבקרה.

דוד אזולאי: או שאני מציע שלפני שנעבור לנושא הבקרה, אני רוצה לשמוע מספר פניות - -

מיכל צוק: ואחר-כך שאני אתייחס.

דוד אזולאי: - - ואחר-כך תתייחסי לכולם, בסדר?

מיכל צוק: בשמחה.

דוד אזולאי: מר רובן, בבקשה.

יצחק רובן: שלום.

יצחק רובן: אני הגשתי למוקד טלאול באוגוסט בשנה שעברה – שלושה חודשים.

יצחק רובן: מה שביקשו ממני זה שלושה חודשי תלושי משכורת של אשתי.

יצחק רובן: ואשתי היתה חסרה כמה שעות בעבודה, וחודש מרץ היה חסר לה.

יצחק רובן: וביקשו ממני דווקא את שלושת החודשים הרלבנטיים.

יצחק רובן: אמרתי: זה לא יכול להיות אפשרי שדווקא את שלושת החודשים האלו מבקשים, אם האישה היתה חולה או חסרה.

יצחק רובן: אמרו לי: אין מה לעשות, במוקד.

יצחק רובן: הפסדת את הזכאות שלך.

יצחק רובן: אמרתי: זה לא יכול להיות אם אני מביא אישור מעסיק שיש לי את כל השעות.

יצחק רובן: לא יכול להיות שאם אשתי היתה חסרה והגשתי להם באותו זמן, גם חודש אחר.

יצחק רובן: אמרו לי: לא מקבלים.

יצחק רובן: ניסיתי עוד פעם, פעם שנייה, פעם שלישית – לא התייחסו.

יצחק רובן: פניתי, זה היה בזמנו לחבר הכנסת, הרב מקלב, והוא ניסה לטפל - - -

שלומית אבינוח: אוקטובר 2011.

יצחק רובן: כן.

יצחק רובן: מדובר שאני מדבר שנה קודם.

מיכל צוק: זה לשנת הלימודים הנוכחית?

יצחק רובן: הנוכחית.

יצחק רובן: אנחנו מדברים שנה אחורה.

קריאות: - - -

מיכל צוק: זה לא אותו דבר.

מיכל צוק: על תשע"ב.

מיכל צוק: בסדר.

יצחק רובן: והיתה ועדה בכנסת.

יצחק רובן: הוא שלח לי מכתב - - -

דוד אזולאי: יש לי את כל הפרטים.

דוד אזולאי: יש גם את כל ההתכתבות – תקבלו את זה.

דוד אזולאי: אין בעיה.

שלומית אבינוח: - - - אצלכם, כמה פעמים.

יצחק רובן: לא קיבלתי שום מענה.

יצחק רובן: שום דבר.

יצחק רובן: ניסיתי לפעול בכל דרך אפשרית.

יצחק רובן: אני גר במודיעין עילית, שבדרך-כלל שם המעונות עוזרים לקבל את רמת הדירוג, ולא קיבלו רמת דירוג.

יצחק רובן: הם אמרו שאין להם אפשרות.

יצחק רובן: ואם אני רוצה, שאני אטפל בזה אישית כי הם לא מצליחים.

יצחק רובן: פתחתי באינטרנט, בדקתי מי האחראי לפניות הציבור במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, והגעתי לגברת לבנה משולם.

יצחק רובן: ניסיתי לתפוס במוקד – לא עונים במוקד, לא במזכירות ולא אצל לבנה משולם.

יצחק רובן: יש שם עוד שניים – שאמרתי, אני אנסה – לא משנה שהם לא אחראים על התחום הזה, אני אנסה לתפוס ולדבר עם הגברת לבנה משולם.

יצחק רובן: לא הצלחתי להגיע לגברת לבנה משולם.

דוד אזולאי: תדע רק שאתה בחברה טובה, כי גם אנחנו לא הצלחנו.

יצחק רובן: לפני שפניתי לחבר הכנסת, ניסיתי לתפוס אותה.

דוד אזולאי: אמרתי שגם אנחנו ניסינו ולא הצלחנו.

דוד אזולאי: שלא תחשוב שאתה לבד.

יצחק רובן: חוץ מזה, אי-אפשר להשאיר – כתוב נא להשאיר הודעה.

יצחק רובן: המערכת מלאה, ואי-אפשר להשאיר הודעה.

יצחק רובן: ניסיתי בכל דרך אפשרית, ולא הצלחתי.

יצחק רובן: עד שפניתי ללשכת פניות הציבור בכנסת, ואמרו לי לשלוח את כל הפרטים, מה התלונות שלי.

יצחק רובן: שלחתי את שלושת החודשים, עם החודש המצורף.

יצחק רובן: ואין לי את החודשים המסוימים, כיוון שלא חשבתי שזו תהיה תקופה ארוכה כל-כך.

יצחק רובן: לשכת פניות הציבור בכנסת ניסתה לעזור לי.

יצחק רובן: זה לקח חודש - - -

שלומית אבינוח: ועדה.

יצחק רובן: בוועדה, סליחה.

יצחק רובן: לקח לי חודש-חודשיים.

יצחק רובן: ואחרי חודשיים ניסיתי, טרטרתי אותם: מה קורה, והם אמרו לי שהם מנסים ואין להם תשובה.

יצחק רובן: הם מנסים לתפוס את הגברת לבנה משולם ואין תשובה.

יצחק רובן: אני לא זוכר באיזה חודש – מדובר קרוב לארבעה, חמישה חודשים אחורה.

שלומית אבינוח: קיבלת תשובה לדרגה שלוש.

יצחק רובן: קיבלתי תשובה – מכתב – מהוועדה, שקיבלתי רמת דירוג שלוש, והגברת לבנה משולם התקשרה אליי, ואמרה לי שקיבלתי דרגה שלוש.

יצחק רובן: שאני אסתכל באינטרנט, וקיבלתי את זה.

דוד אזולאי: בירכתם "שהחיינו" כשהיא דיברה?

יצחק רובן: בירכתי.

יצחק רובן: אמרתי לה: ומתי אני רואה את הכסף?

יצחק רובן: אמרו לי שבראשון לחודש אני אראה את הכסף.

דוד אזולאי: היא לא אמרה איזה ראשון לחודש?

קריאה: לא אמרו באיזה חודש.

יצחק רובן: לא אמרו באיזה חודש.

דוד אזולאי: בסדר.

יצחק רובן: הגיע הראשון לחודש – במעון שהבת שלי לומדת, אמרו לי: איפה הכסף?

יצחק רובן: אמרתי להם: אני אראה לכם תדפיסים, קיבלתי אישור בכתב, מהוועדה ומהגברת לבנה משולם.

יצחק רובן: אני מחכה עוד חודש, ולא קיבלתי.

שלומית אבינוח: עד היום הוא לא קיבל.

שלומית אבינוח: אני רוצה להתערב בדבריך, כי מזכירת הוועדה, מירב שמעון, שלחה מיילים לגברת לבנה משולם.

שלומית אבינוח: היא שלחה את המייל האחרון באפריל.

שלומית אבינוח: המייל אושר – יש לי את כל התכתובת – במאי אושר המייל.

שלומית אבינוח: מאשרת קבלת המייל.

שלומית אבינוח: בודקת מול טלאול.

שלומית אבינוח: זאת דוגמה אחת, שבמקרה שבגלל שהאדם מתקשר ומעורב, אנחנו עושים - - -.

שלומית אבינוח: אבל לענות חודש למייל, אישור קבלת המייל, לבדוק את הנושא הזה.

שלומית אבינוח: פה אני אומרת - - -

דוד אזולאי: הגברת אבינוח, מנהלת הוועדה, אחרי שהוא כבר קיבל את האישור.

דוד אזולאי: למעשה, יש לו את האישור.

שלומית אבינוח: כן.

שלומית אבינוח: הכסף מאוקטובר.

יצחק רובן: אחר-כך כשאני קיבלתי אישור, עוד פעם: פניתי, ניסיתי, חיכיתי חודש-חודשיים, ועוד פעם פניתי לוועדה.

יצחק רובן: בוועדה דיברתי עם מירב – נראה לי שהיא לא פה.

יצחק רובן: היא אמרה לי: אני זוכרת אותך.

יצחק רובן: אני זוכרת שהתקשרת אלינו יום-יום, ויש לך אישור בכתב.

יצחק רובן: אמרתי: כן.

יצחק רובן: גם היה לה את זה במחשב.

יצחק רובן: היא ניסתה עוד פעם לתפוס את הגברת לבנה משולם, אבל היא לא עונה.

יצחק רובן: היא מנסה בכל דרך אפשרית – במיילים, הכול – שום דבר.

יצחק רובן: עד שלבסוף היא תופסת את הגברת לבנה משולם, שאומרת לה: העניין כבר סודר, הוא קיבל את הכסף.

יצחק רובן: היא אומרת: האדם איתי על הקו – לא קיבלתי כסף.

יצחק רובן: אני לא יודע, לא קיבלתי רמת דירוג ולא שום דבר.

יצחק רובן: מר רובן, הרעיון ברור.

יצחק רובן: עוד משהו שהזכירו קודם בוועדה: - - - דיברו שרמת הדירוג השתנתה.

יצחק רובן: אני קיבלתי רמת דירוג שלוש, ואתמול ראיתי באינטרנט שקיבלתי רמת דירוג ארבע.

יצחק רובן: שזה השתנה.

דוד אזולאי: ולא קיבלת - - -

יצחק רובן: וכסף לא קיבלו עוד.

יצחק רובן: זאת אומרת, המעון אמור לקבל – דיברתי איתם והם לא קיבלו.

יצחק רובן: ורמת הדירוג השתנתה מהפעם הקודמת לפעם הזאת.

דוד אזולאי: הגברת צוק, אולי זו רק דוגמה מייצגת של הרבה מקרים שמגיעים אלינו.

דוד אזולאי: זה אחד הסימפטומים, אני חושב.

דוד אזולאי: עצם העובדה שמי שאמור לטפל - - -

שלומית אבינוח: מר רובן, תעביר את כל התכתובת.

שלומית אבינוח: יש לי העתק שלו.

קריאה: לא צריך תכתובת.

קריאה: רק את תעודת הזהות של הילד.

מיכל צוק: תן לנו תעודת זהות.

מיכל צוק: קודם-כל, בוא ננסה לפתור את המקרה הפרטני.

מיכל צוק: תאפשר לנו, אנחנו נבדוק.

מיכל צוק: אבל עכשיו אני רוצה שנעשה לא את הפרטני.

קריאות: - - -

דוד אזולאי: לא, לא, הגברת צוק.

דוד אזולאי: שלא נטעה – אני לא רוצה, כרגע, בדיון הזה, לפתור את הבעיה של מר רובן, כי בטוח אתם תפתרו אותה.

דוד אזולאי: אני לא רוצה את זה.

רחל שמחיוף: אבל יש עשרות כמוהו.

דוד אזולאי: אני רוצה לחסוך פניות נוספות של אנשים אחרים, - -

מיכל צוק: אני מסכימה.

מיכל צוק: גם אני.

דוד אזולאי: - - והוא לא המקרה היחיד.

מיכל צוק: גם אני רוצה, ולכן חשוב לי – חוץ מזה שחשוב לנו לראות מה הבעיה.

מיכל צוק: אבל אני אומרת שברגע שאנחנו נקבל את המקרה שלו, ההנחיה שלי ומה שאני אומרת כאן בצורה ברורה זה לא רק לפתור למר רובן את המקרה הספציפי – זה שאנחנו נבין.

מיכל צוק: כי עלו כאן כל מיני נקודות.

מיכל צוק: אני לא אתייחס לגופו של אדם שציינתם.

מיכל צוק: אנחנו נבדוק את התהליכים אצלנו, ונראה איך אפשר לשפר אותם כדי שלא יקרו מקרים של נפילה בין הכיסאות.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: אוקיי.

שלומית אבינוח: אני חושבת שלשיפור צריך להיות אדם אחד, ולא עשרה.

שלומית אבינוח: אני כמנהלת ועדה מודה: במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה אין לי למי לפנות.

שלומית אבינוח: אני פונה למנכ"ל, ואז זה עובר את כל השרשרת.

שלומית אבינוח: המנכ"ל - - -: תפני אליי ותדברי.

שלומית אבינוח: כהצעה לשיפור וייעול, אני חושבת שאת צריכה להיות הכתובת מבחינת הוועדה בכנסת, או ארגונים.

שלומית אבינוח: מישהו מטעמך, שאליו נפנה, ואדם אחד יידע את כל מה שקורה.

שלומית אבינוח: כי כמו שאת אומרת: זו גם בקרה, גם לימוד וגם הפקת לקחים.

שלומית אבינוח: אי-אפשר, פשוט אי-אפשר להתנהל בצורה כזאת.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: מר ליאור גבאי.

ליאור גבאי: ליאור גבאי, מנכ"ל "נאות מרגלית".

דוד אזולאי: בבקשה.

ליאור גבאי: ברשות

ליאור גבאי: כם, אני רוצה לדבר יותר על המאקרו מאשר על המיקרו.

ליאור גבאי: והבעיה הגדולה היא, לדעתי, זה בתפיסה.

דוד אזולאי: מר גבאי, שתבין: אנחנו הבאנו מקרה, שהוא דגם מייצג של הרבה מקרים כאלה.

ליאור גבאי: בתוך עמי אנוכי יושב.

דוד אזולאי: הרי יכולתי פה למלא אולם, ולא חדר.

ליאור גבאי: כולנו.

ליאור גבאי: אני רוצה, ברשותכם, להגיד שאני יכול להבין את הקושי בקליטה של 120,000 ילדים, ויתרה מכך, תהליך של שנתיים, תהליך חדש, מחשוב.

ליאור גבאי: את כל הדברים האלה אני יכול להבין.

ליאור גבאי: זה קורה.

ליאור גבאי: אלה תהליכים שיכולים לקרות בכל משרד, וזה בסדר גמור, בהנחה.

ליאור גבאי: הבעיה היותר גדולה היא – בואו ניקח את הציור הזה: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נאלץ לעבור למערכת חדשה וכתוצאה מזה יש קשיים, שהם קשיים לגיטימיים, בהנחה.

ליאור גבאי: בואו נראה מה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה פועל אחרי זה: הוא לוקח מדגם של 10,000 ילדים.

ליאור גבאי: הוא מודע לזה שהילדים האלה נמצאים בתהליך של בקרה לגיטימית, שוב פעם.

ליאור גבאי: אבל מה קורה?

ליאור גבאי: ההורים האלה שולחים את החומרים.

ליאור גבאי: המשרד מודע לזה שיש קושי במוקד בקליטת החומרים.

ליאור גבאי: ובמקום להגיד: אוקיי, אני מודע.

ליאור גבאי: אני דורש מההורים, אני אמשיך לדרוש.

ליאור גבאי: המשרד אומר שרירותית: הורים שלא שלחו לי חומר, אני מחזיר אותם לדרגה 12.

ליאור גבאי: 10,000 ההורים האלה, שחלקם הגדול – ואני מכיר, בארגון שלי, את כמות הילדים ששלחו חומרים – - -

קריאה: 20%.

ליאור גבאי: - - אבל משום התהליך לא נקלט החומר, ואנחנו מכירים את זה כדוגמה מהסיפור הזה.

ליאור גבאי: אז במקום שהמשרד יגיד: אוקיי, אנחנו מודעים לזה שיש קושי, ולכן נמתין עם ההחלטה השרירותית ולא נחזיר את ההורים לדרגה 12.

ליאור גבאי: אז בחודש הזה אלפי הורים קיבלו הודעה שהתשלום שלהם – לא רק בגין החודש, אלא גם בגין החודש שעבר – הוא דרגה 12.

דוד אזולאי: רטרואקטיבית.

קריאה: מרץ.

ליאור גבאי: זה אומר שמעונות היום צריכים לבוא להורים, ולהגיד להם: תשמעו, תשלימו לנו.

ליאור גבאי: או במידה שבכל אופן אצלי בארגון יש קושי גדול לבוא לאותם הורים, ולהגיד להם – תשמעו, אני מכיר הורים שמתמודדים ביום-יום עם קשיים – חודש מרץ, תחזרו.

ליאור גבאי: חודש מרץ היה חודש של פסח.

ליאור גבאי: הם בקושי ידעו לשרוד גם בלי הדברים האלה, עכשיו נגיד להם: תחזרו ותשלמו.

ליאור גבאי: זה קושי עצום.

ליאור גבאי: ואני קורא למשרד להגיד: רגע, נכון שיש בקרה שצריכה להתבצע.

ליאור גבאי: מקובל.

ליאור גבאי: אבל בגלל שאתם מכירים שהתהליכים האלה אינם קורים באופן מיידי אצלכם במשרד, מסיבות לגיטימיות או לא לגיטימיות – זה לא רלבנטי.

ליאור גבאי: מהיכן ההחלטה הזאת להגיד שרירותית: כרגע, בואו נגיד לילדים האלה בדרגה שלוש, דרגה 12?

ליאור גבאי: זו פגיעה באלפי ילדים, שלצערי הרב, מרביתם באוכלוסיה הכי חלשה של החברה, שאני לא רוצה להגיד שהתוצאה מזה ישירות היא הפסקה של נשים לעבוד, וכולי.

ליאור גבאי: זו בעיה ראשונה, שאני מבקש שהמשרד ייתן לזה את הדעת.

ליאור גבאי: בנוסף להצעתו של היושב-ראש בתחילה, אני רוצה להגיד: המנגנון הקיים בכל הרשויות מול משרד החינוך, זה שרשויות וארגונים מפעילים קולטים את הילדים.

ליאור גבאי: המנגנון הזה קיים עשרות בשנים, עובד לתפארת, אין בעיות.

ליאור גבאי: למה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אמור להיות שונה בעניין?

ליאור גבאי: אומרת הגברת מיכל צוק, ובצדק: יש 120,000 ילדים, בואו נקל.

ליאור גבאי: בואו נעשה מוקדים אזוריים; מוקדים, כמו הרשויות; מקביל למשרד החינוך – בכל צורה שהיא, וכך נקל.

ליאור גבאי: אדרבא, אם שאיפות המשרד הן להרחיב את ההיצע, כפי שבאמת מתקיים – שאגב, אני, באופן אישי, יכול להעיד שבנקודה הזאת של הרחבת ההיקף, המשרד מתקן ופועל נכון, ואני מקווה שלא נחזור למה שהיה בעבר.

ליאור גבאי: אבל בנושא הזה, אם יש רצון להרחיב את היקף השירות; וודאי שיהיה יותר קושי – אם ב-120,000 יש קושי, אז ב-150,000 או ב-200,000 יהיה הרבה יותר קושי.

ליאור גבאי: תחשבו אסטרטגית, איך לפעול מול משרד החינוך.

דוד אזולאי: מר גבאי, אני רוצה להציע לכם הצעה: אתם בעלי הניסיון.

דוד אזולאי: יש את האנשים שיושבים במינהלה, במרומי האולימפוס, אבל אתם אנשי השטח.

דוד אזולאי: מה שאני מציע – ואני מניח שיש פה עוד כמה קולגות כמוך שיושבים כאן, במקום הזה.

ליאור גבאי: כן, אנחנו מתואמים.

דוד אזולאי: אני מציע לכם, שכאנשי שטח , כאנשים שמכירים את הנושא הזה ביום-יום – יש לכם הצעות, תפנו אותם.

דוד אזולאי: אני באמת אומר לכם: הכנתי תחמושת בלתי רגילה לתקוף את המשרד היום, אבל אני נותן קרדיט.

דוד אזולאי: אני אומר: יש מנהלת חדשה עם ניסיון, ואני רוצה להאמין שבאמת הולכים לשנות את תמונת המצב במשרד.

דוד אזולאי: בואו ניתן קרדיט.

דוד אזולאי: בואו גם אתם תתרמו את שלכם בכך שאתם תיתנו עצות לשיפור וייעול המערכת, ואני מאמין שתמצאו אוזן קשבת.

דוד אזולאי: אם לא תהיה אוזן קשבת - - -

ליאור גבאי: אדוני היושב-ראש, אנחנו מקבלים בברכה, ולא רק בשמי אלא בשם כל הארגונים.

ליאור גבאי: אבל אני אומר שבגדול צריך לחשוב: לקבל החלטה שלפגוע בהורים האלה.

ליאור גבאי: כרגע, 10,000 הילדים האלה שנשלחו למדגם, שיש ביניהם אלפי הורים ששלחו חומרים – המשרד צריך לקבל החלטה להקפיא את החזרת הדירוג, להחזיר בחזרה ולהמשיך לדרוש מהם.

מיכל צוק: אני תיכף אתייחס לזה.

מיכל צוק: אני רוצה שנעמיד דברים על דיוקם מבחינת הנתונים.

ליאור גבאי: מה?

ליאור גבאי: אני לא דייקתי?

מיכל צוק: לא, אני לא חושבת.

ליאור גבאי: למה לא דייקתי?

מיכל צוק: אני לא חושבת שבכוונה.

מיכל צוק: אני חושבת שאנחנו נמצאים עם המספרים העדכניים, ואנחנו גם יודעים מה עשינו, ואני אשמח להציג את זה.

דוד אזולאי: אוקיי, אני מייד.

דוד אזולאי: תראו נתון שקיבלתי כרגע: שכ-35% מהילדים – שזה כ-2,100 ילדים – שמצבם הורע בעקבות השינויים האלה, בעקבות הדרישה החוזרת.

עמוס שקדי: מצבם?

קריאה: הורע.

דוד אזולאי: הורע.

מיכל צוק: אני אתייחס.

עמוס שקדי: לא, אבל מה זה - - -

דוד אזולאי: דקה, אני רוצה להגיד לך - - -

קריאה: אפילו אם זה זמני.

דוד אזולאי: רבותיי, לכולנו יש ילדים, וכולנו הורים לילדים והורים שעובדים, וכל אחד מאיתנו מתכנן את עצמו, פחות או יותר.

דוד אזולאי: וכשנדרשים באמצע השנה לדרישת - -

קריאה: מסמכים - - -

דוד אזולאי: - - תקציב ומסמכים.

דוד אזולאי: מסמכים, אני עוד אתמודד.

דוד אזולאי: אבל לתקציב נוסף – זה באיזשהו מקום.

דוד אזולאי: אני כבר לא מדבר על אלה שצריכים לקבל החזרים ולא מקבלים.

דוד אזולאי: - - - להתמודד עם הדברים של היום-יום.

דוד אזולאי: ויש משפחות שאולי נגרמים להם משברים כתוצאה מכך.

דוד אזולאי: בבקשה, הגברת אלינור פורטל.

אלינור פורטל: השתנתה לי הדרגה.

אלינור פורטל: שבע שנים אני מקבלת דרגה שלוש, ובבקרה האחרונה שינו לי לדרגה 12.

אלינור פורטל: שבע שנים אני פרודה מבעלי, - -

דוד אזולאי: מה המשמעות?

אלינור פורטל: - - ובחצי השנה האחרונה לא מאמינים לי שאני פרודה, כי אני לא גרושה.

אלינור פורטל: למה לא התגרשת?

אלינור פורטל: אמרתי להם: זה לא עניינכם למה לא התגרשתי.

אלינור פורטל: שבע שנים האמנתם לי, מה קרה?

אלינור פורטל: בחודשים האחרונים, פתאום, מה השתנה?

אלינור פורטל: אני לא מבינה מה השתנה.

אלינור פורטל: למה לא הלכת לפני שנתיים להתגרש?

אלינור פורטל: עוד פעם אני מסבירה: זה לא משנה למה, בעלי לא רוצה להתגרש.

אלינור פורטל: זה לא משנה.

אלינור פורטל: אני כרגע פרודה, זה המצב הנוכחי שלי.

אלינור פורטל: בשנה שעברה היה מישהו שעזר לך, אני רואה פה – מאיר.

אלינור פורטל: אני לא יודעת בדיוק מי זה, מאיר מטלאול.

אלינור פורטל: הוא עזר לך, השנה הוא לא פה, אכלת אותה.

אלינור פורטל: במילים האלה.

אלינור פורטל: עכשיו תפני לוועדת חריגים, וכבר חודשיים נשארו לי לסוף השנה, עכשיו אני אפנה לוועדת החריגים בשביל חודשיים אחרונים?

אלינור פורטל: בקיצור, ממרץ הם רוצים רטרואקטיבית 1,800 שקל, מאם חד-הורית שאתם יודעים את המשכורת שלי כיום – 2,000 שקל.

אלינור פורטל: היה על זה גם מיליון דיונים על עובדי הקבלן.

אלינור פורטל: כחד-הורית אני צריכה להביא: 20 ימים, 80 שעות.

אלינור פורטל: מ-2,000 שקל שאני מרוויחה הם רוצים רטרואקטיבית 6,000 שקל, ממרץ.

אלינור פורטל: פשוט מאד, ביטלתי את הוראת-הקבע, ואני לא מתכוונת לתת אותה, רטרואקטיבית, כי אין לי.

אלינור פורטל: אין לי.

יעל שמרגד: אז הארגון שמחזיק אותך, לא יכול להחזיק אותך.

אלינור פורטל: עכשיו ויצ"ו יגידו: גברת, קחי את הילד - - -

קריאה: ויצ"ו.

אלינור פורטל: אין.

אלינור פורטל: זה מה שיהיה בעוד שבוע - - -

יעל שמרגד: נכון.

יעל שמרגד: אנחנו, כארגונים, לא יכולים להחזיק - - -

דוד אזולאי: את צודקת, אני מבין אותך.

דוד אזולאי: אבל אני גם מבין אותה.

יעל שמרגד: נכון - - -

דוד אזולאי: היא במצוקה.

דוד אזולאי: את במצוקה והיא במצוקה.

יעל שמרגד: אתמול טיפלתי במקרה של חוב של 6,900 שקל, ובעוד שלושה חודשים נגמרת שנת הלימודים.

דוד אזולאי: אני אומר יותר מזה: גם לפעמים אתם, כארגונים, כשמדובר במקרה חריג אחד-שניים, - -

יעל שמרגד: אנחנו משתדלים לעזור.

דוד אזולאי: - - איכשהו אפשר לספוג את זה.

דוד אזולאי: אבל כשזה הופך להיות נורמה, גם אם רוצים זה בלתי אפשרי כי אז המערכת תתמוטט.

יעל שמרגד: ברור.

תמר אלמוג: אני יכולה להתייחס לנקודה של החד-הוריות?

אלינור פורטל: כשאני שואלת את טלאול: מה השתנה?

אלינור פורטל: תעזרו לי.

אלינור פורטל: אולי אני אוכל להביא, להמציא משהו: עובדת סוציאלית, עורך-דין, משהו – אני אעשה.

אלינור פורטל: אין לי כסף, אני אעשה מה שתגידו.

אלינור פורטל: אומרים לי: אנחנו לא יודעים, תפני למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ללבנה ממחוז ירושלים, כמו שהוא אמר.

אלינור פורטל: זה קיר.

אלינור פורטל: בטלפון כל היום אני בוכה.

אלינור פורטל: אין תשובות.

אלינור פורטל: עם מי לדבר.

דוד אזולאי: הגברת פורטל, תודה רבה.

דוד אזולאי: הגברת יעל שמרגד, בבקשה.

יעל שמרגד: אני רציתי לדבר על הנושא השני של התמיכות, שהתחילו לדבר בו קודם.

יעל שמרגד: קפצנו כאן על כל מיני נושאים, אז אני מעדיפה - -

קריאה: - - - בינוי?

יעל שמרגד: - - להשאיר את זה לאחר-כך, כשנדבר על הנושא של התמיכות.

יעל שמרגד: כן.

יעל שמרגד: לנו במערכת יש כ-20% ילדים ששינו להם עכשיו את הדרגה, ועוד כ-10% ילדים שלא נקלטו מתחילת השנה.

יעל שמרגד: זאת אומרת, של-30% מהילדים אין להם דרגה, נכון לעכשיו – 20% שקיבלו דרגה 12, ו-10% שלא קיבלו דרגה מתחילת השנה.

עמוס שקדי: אם שינו דרגה, זה לאו דווקא לדרגה 12.

יעל שמרגד: 11 או 12, שינוי דרגה.

עמוס שקדי: זה יכול להיות גם משלוש לארבע, או לחמש.

יעל שמרגד: לא, לא.

יעל שמרגד: אני אומרת לך מה אמרו לי - -

מיכל צוק: או הפוך: מארבע לשלוש.

יעל שמרגד: - - מהגבייה אצלי: של-20% מהילדים שינו דרגה ל-11, 12, ממרץ, ו-10% - - -

רימה בלמן: - - - את כל האוכלוסייה הזאת אתם רואים - - -

קריאה: אולי רק אני אוסיף על נושא הדרגות.

דוד אזולאי: כן, יעל, בבקשה.

יעל שמרגד: לא, זהו.

יעל שמרגד: אמרתי.

יעל שמרגד: אני רוצה לדבר בנושא בינוי, ציוד והצטיידות, אבל אחר-כך.

דוד אזולאי: מר יעקב חנינה.

יעקב חנינה: שלום.

יעקב חנינה: אני שנתיים מלווה את הוועדה, כבר שבע ישיבות.

קריאה: - - - הראשון.

יעקב חנינה: מתעקש לבוא ישיבה-ישיבה.

יעקב חנינה: זה התחיל מסיפור אישי שלי, ואחר-כך זה הפך לפניות של הורים ששמעו את הסיפור ואמרו לי: אתה הולך בשם כולנו.

יעקב חנינה: אתה אמנם מייצג סיפור אישי שלך, אבל תדע לך שאתה הולך בשם הורים.

יעקב חנינה: אנחנו נמצאים כאן כבר שבע ישיבות, בתקווה שיתחולל איזשהו שינוי בכל המערכת של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – הסבל של ההורים, הבירוקרטיה.

יעקב חנינה: אבל שבע ישיבות, ושום דבר מהותי לא חל.

יעקב חנינה: העלנו כאן רעיונות של מוקדי אזורי רישום, זה נשאר איזשהו חלום.

יעקב חנינה: זה מה - - - בישיבה האחרונה, ובעצם שום דבר לא השתנה.

יעקב חנינה: אנחנו נמצאים בעיצומם של ימי רישום בכל המעונות והמשפחתונים.

יעקב חנינה: הורים שרוצים לבוא ולקבל את המעטפות של הרישום של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אין.

יעקב חנינה: פשוט אין.

יעקב חנינה: למעון להירשם, אבל המעטפות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – כנראה שבאגף עדיין לא שמעו שהתחילו ימי הרישום.

יעקב חנינה: מה שקורה זה כדור שלג שהתגלגל, שאני מאמין, היושב-ראש – סליחה שאני פסימי – אבל זה מה שיקרה כשאנחנו נהיה פה בעוד ישיבה.

יעקב חנינה: כי אם כדור השלג מתחיל להתגלגל מאוחר, והתחיל כבר הרישום – אנחנו נמצאים בעיצומם של ימי הרישום, ועדיין אין מעטפות.

קריאה: - - -

יעקב חנינה: כשאתה מדבר עם מעונות, אומרים לך: אנחנו לא יודעים, אומרים בסוף מאי.

יעקב חנינה: כדור השלג מתחיל מעכשיו, מתחילת הרישום.

יעקב חנינה: ואם המעטפות יתאחרו, אז אתה צריך להבין שגם הדרגות יתאחרו.

יעקב חנינה: זה פשוט כדור שלג שממשיך להתגלגל.

יעקב חנינה: טיפול בזה לא נעשה.

דוד אזולאי: מר חנינה, אני רוצה לשאול: האם המעונות, כרגע, מנהלים רישום עצמאי כדי להתארגן- - -

יעל שמרגד: כן, של הארגונים העצמאיים.

יעל שמרגד: - - - שם מודעה בעיתון, פרסם את תאריכי ההרשמה שמסתיימים היום, אבל טפסים או ערכות רישום לא סיפק.

דוד אזולאי: תסבירו לי, סליחה על הבורות: מה המשמעות של אותם טפסים?

נעמי מורנו: דרגות להורים.

דוד אזולאי: מה?

נעמי מורנו: דרגות להורים.

יעל שמרגד: האישור במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מתעכב.

דוד אזולאי: הרישום של ההורה במעון - - -

קריאות: - - -

דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה להבין: האם אותם ילדים שנרשמו במעונות הבטיחו את מקומם אבל לא את תשלומם?

קריאה: בדיוק.

דוד אזולאי: נכון, הגברת אלמוג?

קריאה: הם הבטיחו את מקומם כי יש ועדות קבלה.

יעל שמרגד: גם לא הבטיחו את מקומם.

מיכל צוק: במעונות שבהם יש בעיית היצע וביקוש צריכה להיות ועדת קבלה.

דוד אזולאי: כלומר, למעשה שום דבר לא מובטח: לא המקום ולא התשלום.

מיכל צוק: אנחנו תיכף נתייחס לתהליך.

תמר אלמוג: לא בכל המעונות, איפה שיש אזורי רישום.

מיכל צוק: אנחנו תיכף נסביר הכול - - -

דוד אזולאי: השאלה שלי כרגע – נושא חשוב ואני מכיר אותו במסגרת מערכת החינוך - - -

יעל שמרגד: לא נכון, אי-אפשר לרשום את כולם.

מיכל צוק: אפשר לרשום את כולם, וכשיש יותר ביקוש צריך לעשות ועדות קבלה, כי לפי מה נעשה?

עמוס שקדי: אז מה זה קשור לערכות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?

קריאות: בשביל זה אין לך ערכות.

מיכל צוק: אנחנו נעשה סדר בכל הדברים.

דוד אזולאי: אני חוזר ואומר: אני מבין שכרגע, מר חנינה, מה שאמרת לנו כאן, שלמעשה נסגרת ההרשמה בימים אלו, והטפסים לא הגיעו.

דוד אזולאי: השאלה מה המשמעות שתהיה לאותו רישום שהתבצע באותו מעון?

יעקב חנינה: בסך-הכול זה אמור לבטח, כביכול, את המקום שלך.

יעקב חנינה: זו התארגנות של המעון.

יעקב חנינה: אם האישה עובדת 40 שעות שבועיות, אז אמורים לשמור לה יותר מקום מאשר למי שעובדת 12 שעות.

יעקב חנינה: זה משהו של הרישום של המעונות, וכשאתה בא להירשם המעטפות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – הרי התחילו רישום.

יעקב חנינה: זה גם מפורסם במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שהתחיל הרישום במעונות – לא נמצאות.

יעקב חנינה: אנחנו כבר מסיימים את הרישום בכל המעונות.

יעקב חנינה: זאת אומרת, שאנחנו צריכים לגשת למעונות בעוד כחודש – אני לא יודע.

יעקב חנינה: הלוואי וזה יהיה רק חודש – ולקבל את מעטפת הרישום, ולהתחיל את הבירוקרטיה עוד פעם מההתחלה.

יעקב חנינה: זאת אומרת, אתה צריך להבין שהרישום במעונות הוא ממש קל, והתחילו אותו מוקדם.

יעקב חנינה: הרישום של דרגות וכל הדברים האלה שהם יותר – הייתי מצפה שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יעשה ראשון את הרישום, ואחרי זה המעונות.

יעקב חנינה: אני כהורה, והורים רבים שרוצים לקבל מעטפות, ולא רוצים להיכנס לתוך הגלגל הזה של השנתיים האחרונות, עדיין לא חל שום דבר.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך שכל הכבוד לך.

דוד אזולאי: אתה מגלה אצילות בכך שאתה מתרחק מהעבר, ואומר: עכשיו עזוב, בוא נדבר על העתיד.

דוד אזולאי: בסדר גמור.

דוד אזולאי: הגברת אלמוג, את רוצה להתייחס לנושא הזה?

דוד אזולאי: בבקשה.

תמר אלמוג: כן, אדוני.

תמר אלמוג: אני מבקשת להסביר תהליכית איך מתרחש הנושא של הרישום למעונות: אנחנו במשרד, לאורך שנים, לא פותחים הרשמה למעונות יום, במקביל לרישום שנעשה במשרד החינוך, מסיבה מאד חשובה והיא לאפשר לאמהות שיילדו בתחילת השנה הקלנדרית לרשום את ילדם, ולא לפספס את אותה שנת לימודים.

תמר אלמוג: זאת אומרת, אם אישה יולדת בחודשים ינואר-פברואר ואני פותחת את ההרשמה באפריל, עדיין יש לה אפשרות לרשום את הילד.

תמר אלמוג: אם הייתי פותחת את ההרשמה בינואר, במקביל למשרד החינוך, כבר התפספסה לה השנה, ובמקומות של over רישום – אם היא תחזור לעבודה בספטמבר, לא יהיה לה מקום במעון.

תמר אלמוג: לכן, שנים שמרנו על העיקרון הזה.

דוד אזולאי: שמנהלים רישום במעונות.

תמר אלמוג: בסביבות פסח – מרץ-אפריל.

דוד אזולאי: אוקיי.

תמר אלמוג: מערבבים פה את העניין של הרישום, לבין הבקשה לתמיכה לסבסוד.

תמר אלמוג: הרישום למעון – זה מה שאנשי השטח עושים, הארגונים.

תמר אלמוג: הם מחויבים לפי איזה שהם נהלים שהמשרד מפרסם בטרם עת: כמה דמי רישום לגבות; מהם הקדימויות של כל מי שבא להתקבל.

שלומית אבינוח: דמי הרישום – ה-300 שקל.

תמר אלמוג: לצערנו, הביקוש למעונות באזורים רבים הולך ועולה עם השנים, ואנחנו במקביל פועלים – כמו שהגברת מיכל צוק ציינה כאן – להגדלת ההיצע.

תמר אלמוג: אבל עד שיוגדל ההיצע, אנחנו נאלצים גם לדרג את סדרי הקדימויות והעדיפויות בקבלת הילדים.

תמר אלמוג: כשבא הורה ונרשם למעון, וההרשמה מסתיימת – לצורך הדוגמה, היום – זה לא אומר שלאותו הורה יש מקום בספטמבר.

תמר אלמוג: בכל אזורי הרישום הגבוה – איפה שהיה עודף רישום מעל התפוסה – חייבות להתקיים ועדות קבלה בפרק זמן של 30 עד 40 יום, רק באזור המרכז ששם הבעיה יותר חמורה.

תמר אלמוג: עד שהילד לא יודע – זאת אומרת, ההורה לא מקבל אישור שיש לו מקום מובטח, ולפי הדירוג הזה ועדות הקבלה מצאו שהוא זה שייכנס למעון על פני אחר, רק אז מנהלת המעון יכולה לתת את ערכת הרישום לאותו הורה, ולהגיד לו: עכשיו, תבצע את הפנייה שלך לסבסוד באמצעות אותו מוקד.

תמר אלמוג: אני יכולה לספר לך מה התהליכים - - -

דוד אזולאי: סליחה, בואי נשאל אחרת.

תמר אלמוג: את התהליך של ערכות הרישום.

דוד אזולאי: לפני זה.

דוד אזולאי: מבחינת

דוד אזולאי: כם, כרגע: המשרד ערוך עם אותן ערכות?

דוד אזולאי: מתי אתם - - -

תמר אלמוג: אני רוצה להסביר.

דוד אזולאי: בבקשה.

תמר אלמוג: ב-15 למאי תתחיל ההפצה של הערכות לשטח, לפי הרשימה שהארגונים העבירו – מעון, מעון והכמות.

תמר אלמוג: זה יועבר למעונות - - -

נעמי מורנו: ישירות למעונות?

תמר אלמוג: כן.

תמר אלמוג: ישירות למעונות, לפי הרשימות שאתם מעבירים לנו.

תמר אלמוג: עד ה-30 למאי זה יסתיים.

תמר אלמוג: ב-1/6 כבר פותחים במשרד את אתר האינטרנט, שדרכו יהיה שאלון הרשמה.

תמר אלמוג: הורה שלא רוצה להשתמש בערכה הפיזית, יכול ב-1/6 להיכנס למערכת, למלא את הנתונים שלו, לצרף את המסמכים והבקשה מגיעה למוקד.

דוד אזולאי: הניסיון שלך בשנה שעברה, מה מראה?

תמר אלמוג: איך?

דוד אזולאי: מהניסיון שלך בשנה שעברה, איך זה עבד?

תמר אלמוג: לא.

תמר אלמוג: עוד פעם: הגברת מיכל צוק הסבירה שהשנה שעברה היתה יוצאת דופן בכמה וכמה - - -

דוד אזולאי: השאלה אם הופקו לקחים של השנה שעברה, שהשנה התסריט הזה לא יחזור על עצמו.

תמר אלמוג: כן.

תמר אלמוג: א', אנחנו, השנה, תודה לאל, עובדים רק על שנת לימודים אחת.

תמר אלמוג: בשנה שעברה עבדנו במקביל על שתי שנות לימוד.

תמר אלמוג: זה היה קשה מאד.

תמר אלמוג: בשנה שעברה המערכת הממוחשבת החדשה, שפיתח אגף מערכות מידע במשרד, היתה עדיין לא בשלה לכל התהליכים.

תמר אלמוג: אז הלכו ושופרו כל הפיתוחים הנוספים שנדרשו.

תמר אלמוג: היום אנחנו ביישור קו עם המוקד.

תמר אלמוג: הוגדל קו התקשורת של המוקד.

תמר אלמוג: נוספו מוקדנים שיש להם הרשאה מהמשרד לצפות במערכת הנתונים של הילדים – זה לא דבר קל מבחינת אבטחת מידע.

תמר אלמוג: היינו צריכים לעבור משוכות לא פשוטות, אבל הגענו לזה.

תמר אלמוג: היום, ברגע שהורה מקבל את הערכה עד סוף מאי, וממלא אותה ושולח בדואר – משהו שלוקח כמה ימים – וזה מגיע, אין סיבה שבמהלך יוני ויולי, שהמוקד הזה מפעיל 100 אנשים, בשתי משמרות, משמונה ועד עשר בלילה, לא יוכל לטפל במסה הזאת.

דוד אזולאי: ודמי הרישום, בסך 300 שקל, שלדעתי זה גבוה מאד.

תמר אלמוג: לא 300 שקל.

יעקב חנינה: 292 שקל.

קריאות: - - -

דוד אזולאי: כמה?

שלומית אבינוח: 292 שקל.

דוד אזולאי: זה לא 300 שקל.

יעל שמרגד: חבר הכנסת צודק.

יעל שמרגד: 292 שקל זה 300 שקל.

תמר אלמוג: זה נושא שאמור להיבחן.

מיכל צוק: חשוב לומר ככה: אנחנו בוחנים עכשיו את כל הנושא של דמי הרישום.

מיכל צוק: אנחנו הודענו גם לארגונים שאנחנו נעשה – לא רצינו לעכב את תהליך פתיחת השנה.

מיכל צוק: אנחנו נמצאים עכשיו בבחינה כדי לדעת, לאור השינויים שבכניסת המוקד, לראות מה נדרשים הארגונים לעשות כחלק מהטיפול שלהם ברישום; והאם הסכום הזה גבוה מדי, או שהוא משקף את ההוצאות.

מיכל צוק: ברגע שיהיו תוצאות של הבחינה הזאת, אם אנחנו נמצא - - -

יעקב חנינה: אפשר לדעת על מה משלמים דמי רישום?

תמר אלמוג: זה הנושא שהולך להיבחן.

מיכל צוק: זה בדיוק מה שאמרתי: את הדבר הזה אנחנו בוחנים.

מיכל צוק: ואני אומרת עוד פעם, ואנחנו הודענו גם לארגונים: אם אנחנו נראה שדמי הרישום האלה גבוהים יותר ממה שהבדיקה המקצועית שלנו – בדיוק לשאלה שלך – תראה, אז אנחנו ננחה את הארגונים להחזיר להורים את הפער.

מיכל צוק: אבל אנחנו לא רצינו לעכב את הדבר הזה, ולכן אם יימצא שזה פחות מהסכום הזה יקבלו - - -.

מיכל צוק: אני אתן דוגמה: אם אותם 300 שקלים, שציין חבר הכנסת - - -

קריאה: 292 שקל.

מיכל צוק: אותו סכום, בסדר?

מיכל צוק: – אנחנו נעשה בדיקה, ונמצא, נניח, שזה צריך להיות 150 שקל – בסדר?

מיכל צוק: אני סתם זורקת דוגמה – אז את הפער הזה בין ה-150 שקל ל-292 שקל, כל ארגון יצטרך לשלם להורים.

יעקב חנינה: אבל ברמת העיקרון, על מה נגבים דמי הרישום?

יעל שמרגד: שנקזז את זה - - -

מיכל צוק: לא משנה - - -

דוד אזולאי: רגע.

מיכל צוק: לכן, אני חושבת שזה בסדר.

דוד אזולאי: אני לא רוצה פה להעמיד את הצוות המקצועי של המשרד למבחן, על מה.

דוד אזולאי: אני טוען, לעניות דעתי, אני אומר את זה: ה-300 שקל זה סכום מוגזם לצורך הרישום.

דוד אזולאי: אבל, יחד עם זה, אם אני שומע כאן שהנושא הזה הולך להיבדק - - -

מיכל צוק: זה לא נבדק בגלל שהעלתם.

מיכל צוק: זה נבדק כי גם אנחנו העלנו מספר סימני שאלה, ואנחנו בוחנים את זה.

דוד אזולאי: אני שמח שכיוונתי לדעת גדולים, וטוב שזה כך.

עמוס שקדי: הייתי מוסיף לגבי התאריכים שהגברת אלמוג אמרה: ברגע שיפתחו את – נמצאים פה נציגי הארגונים הגדולים.

עמוס שקדי: אני אומר שהארגונים יכולים לעזור לנו בזה שהם יעודדו את ההורים לשלוח את הערכות כמה שיותר מהר.

קריאה: גם באינטרנט.

עמוס שקדי: גם באינטרנט.

יעל שמרגד: - - - אחרי ועדות הקבלה.

מיכל צוק: ברור שזה אחרי ועדות הקבלה.

עמוס שקדי: בוודאי שזה אחרי ועדות הקבלה.

עמוס שקדי: זו גם הסיבה שדברים לא נעשו קודם.

עמוס שקדי: אם היינו עושים את זה - - -

קריאות: - - -

יעל שמרגד: - - - היו הולכים לאיבוד הרבה טפסים.

דוד אזולאי: רגע, רבותיי.

דוד אזולאי: אני מבקש.

דוד אזולאי: תעשו לי טובה: יש כאן גם פרוטוקול, והדברים צריכים להירשם.

דוד אזולאי: אז אנא מכם, אחד-אחד, בבקשה.

עמוס שקדי: אז אני אומר:

עמוס שקדי: אם היינו עושים את זה קודם, אני אישית הייתי חושש שאנשים היו ממלאים ערכה מתישה, וצריך לצרף הרבה טפסים, - -

יעל שמרגד: ובסוף הם לא יתקבלו.

עמוס שקדי: - - ואז היו אומרים לכם: אתם בכלל לא במעון.

תמר אלמוג: לא.

עמוס שקדי: אז היו באים ואומרים: למה אתם מטריפים את הציבור שבכלל לא במשחק.

עמוס שקדי: שנייה, הגברת אלמוג.

תמר אלמוג: בתוך הערכה - - - למעון.

יעל שמרגד: הוא צודק.

מיכל צוק: זה מה שהוא אומר, הגברת אלמוג.

יעקב חנינה: שימו את הערכות במעונות .

יעקב חנינה: שימו את זה במעונות.

עמוס שקדי: אם הייתי שולח את ערכת הרישום קודם, אז היו אומרים לי: למה אתה משגע את הציבור למלא המון טפסים, לפני שהוא בכלל - - -

יעקב חנינה: אבל תשימו את זה במעונות, שלא ימלאו.

יעקב חנינה: תשימו במעונות, שיהיה במעונות.

קריאות: - - -

יעל שמרגד: - - - כי אז אנשים ילחצו על המנהלות.

דוד אזולאי: סליחה, רבותיי, אני מבקש.

דוד אזולאי: ביקשתי, ואני חוזר ומבקש.

עמוס שקדי: כל מה שאני אומר פה, אם כבר נציגי הארגונים פה:

עמוס שקדי: זה יעזור לנו מאד אם יגידו למנהלות המעונות לעודד את ההורים, - - - לשלוח כמה שיותר מוקדם את הערכות - - -

תמר אלמוג: ובאינטרנט.

עמוס שקדי: ובאינטרנט, כדי שנוכל - - -

מיכל צוק: לא צריך.

מיכל צוק: מי ששולח באינטרנט, לא צריך לקבל את הערכה הפיזית.

קריאה: בדיוק.

מיכל צוק: - - - נמצא online באתר של המשרד.

שלומית אבינוח: לא לכולם יש סורק להעביר תלושים - - -

קריאות: - - -

תמר אלמוג: בכל קיוסק יכולים לעשות את זה במספר שקלים בודדים.

יעל שמרגד: סורק בקיוסק?

תמר אלמוג: בקיוסקים.

יעל שמרגד: סורק?

תמר אלמוג: במספר שקלים בודדים סורקים לך.

מיכל צוק: אני רק אומרת שאנחנו נותנים את שתי האפשרויות.

דוד אזולאי: אני רוצה בעניין הזה להצטרף לבקשתו – תראו, יש פה בעיה, ובואו נשים אותה על השולחן:

דוד אזולאי: בשנה שעברה כולנו עדים - - -

תמר אלמוג: שנת מעבר.

דוד אזולאי: הגברת אלמוג אמרה שזו שנת מעבר.

תמר אלמוג: 100 ימי חסד.

דוד אזולאי: שזה שנתיים.

דוד אזולאי: בסדר, קיבלנו את הכול.

תמר אלמוג: אנחנו מאחורי זה.

דוד אזולאי: אנחנו כרגע עם הפנים לעתיד, בסדר?

דוד אזולאי: ואני שואל שאלה פשוטה: הרי את המעטפות הללו אתם תעבירו למעונות, - -

תמר אלמוג: כן.

דוד אזולאי: - - שהם יטפלו בזה.

דוד אזולאי: האם אתם גם העברתם הנחיות לאותן מנהלות מעונות שהן יידעו להדריך את ההורים.

דוד אזולאי: אל תשכחו, רבותיי: אתם מדברים על האינטרנט כדבר מובן מאליו.

דוד אזולאי: אני מודיע לכם שבבית שלי אין אינטרנט.

דוד אזולאי: אני לא יודע להפעיל אינטרנט, בסדר?

דוד אזולאי: אז אני עדיין לא השתכללתי, בסדר?

דוד אזולאי: אבל יש הרבה אנשים שקשה להם הנושא הזה.

דוד אזולאי: גם את זה אתם צריכים לקחת לתשומת לבכם.

שלומית אבינוח: הרוב ישלחו בדואר.

מיכל צוק: גם מי ששולח בדואר - - -

דוד אזולאי: אבל צריך לקבל הנחיה והדרכה.

תמר אלמוג: לגבי ההנחיה אני רוצה לענות.

דוד אזולאי: הטופסולוגיה הזאת מסובכת, ואני יודע שהטענות הללו היו בשנה שעברה, ואני רוצה לחסוך את זה.

מיכל צוק: נכון, ולכן אני ציינתי - - -.

מיכל צוק: אני רוצה לעשות סדר.

דוד אזולאי: בבקשה.

מיכל צוק: קודם-כל, מי שיודע לעבוד עם האינטרנט, אז הוא עושה את התהליך והוא לא תלוי בערכות.

מיכל צוק: הכול כבר יהיה לו פנוי, והוא יוכל לעשות את זה בזמנו.

מיכל צוק: הנושא של הערכות הפיזיות: מאחר ואנחנו יודעים שלא לכולם יש אינטרנט, או שלא כולם רוצים לעבוד עם האינטרנט, אנחנו נותנים גם את הערכות הפיזיות.

מיכל צוק: מר שקדי והגברת אלמוג ציינו שאנחנו לא מפיצים את הערכות הפיזיות עד שאנשים יתקבלו למעון.

מיכל צוק: כי זה יצור עוד יותר בלבול במערכת.

מיכל צוק: עכשיו אני אומרת כן – תהליך הרישום הוא מלא.

מיכל צוק: גם בעיניי, מצד אחד, זה נראה - - -.

מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם: מלא, יותר מדי טפסים.

מיכל צוק: ומצד שני, אמרתי קודם בפתח הדברים: הסיבה שנדרשים המון טפסים, זה שאנחנו מנסים לסייע לכמה שיותר קבוצות של אנשים, אוקיי?

מיכל צוק: אנחנו נצטרך לבחון את זה.

מיכל צוק: זה לא יהיה לשנת הלימודים הקרובה, תשע"ג, ולראות איפה אנחנו נמצאים: האם לצמצם את מספר הטפסים, ויכול להיות את המענה שאנחנו יודעים לתת לכל תת קבוצת אוכלוסיה, ולעשות משהו יותר פשוט אבל יותר כולל; או להישאר ככה.

דוד אזולאי: אין לי בעיה.

דוד אזולאי: זה שבודקים את האפשרות של השנה שלאחר מכן - - -

קריאה: תשע"ד.

דוד אזולאי: ייבדק נושא הטפסים – אין לי בעיה עם זה.

דוד אזולאי: אבל לפחות השנה, מה שאני מבקש, שתהיה הדרכה לצוות המעונות איך להתנהל, ואיך לעשות את הטופסולוגיה הזאת.

דוד אזולאי: אחרת, אנחנו שוב פעם עלולים להיכנס לאיזשהו - - -.

דוד אזולאי: זה הכול.

תמר אלמוג: אני מבקשת לענות.

מיכל צוק: רגע, הגברת אלמוג.

מיכל צוק: אני רוצה להגיד עוד משהו, כי דיברתם קצת על לוחות הזמנים: כשאני נכנסתי לתפקיד, ואמרו לי תשמעי: הטיפול בערכות של השנה שעברה עוד לא הסתיים, אמרתי: איך זה יכול להיות?

מיכל צוק: זה היה נראה לי מאד מוזר.

מיכל צוק: ואז למדתי לגלות שמה שאנחנו עושים, זה שאנחנו לא מגבילים את ההורים במועד שליחת המסמכים.

מיכל צוק: כלומר, אם הגיע הורה ושולח אפילו בחודש מרץ את הערכה, או משהו כזה, - -

תמר אלמוג: גם בחודש מאי.

מיכל צוק: - - אנחנו לא ניתן לו, אולי, מתחילת השנה, אבל אנחנו נותנים אפילו חודשיים רטרו.

מיכל צוק: ואני חושבת שהדבר הזה, שבהחלטה פשוטה אני יכולה להגיד: אני עוצרת.

מיכל צוק: מי שלא - - -, עד – לא יודעת מה?

מיכל צוק: – עד נובמבר, לא יקבל בכלל דרגה, ולא יקבל סבסוד של הממשלה - - -

שלומית אבינוח: אבל אם הוא היה חולה, ואם היה זה - - -

מיכל צוק: רגע, אני בדיוק אומרת.

מיכל צוק: וההחלטה שלנו היא לא לעשות את זה.

מיכל צוק: היא לאפשר להורים לשלוח במהלך כל השנה.

מיכל צוק: אין ספק שזה יוצר לנו יותר סרבול, מצד אחד; וזה גם מפנה אלינו אש, כי כל הזמן אומרים לנו: למה לא סיימתם?

מיכל צוק: חלק ממה שלא סיימנו זה דברים שאנחנו צריכים לשפר, וחלק ממה שלא סיימנו זה אנשים ששלחו במועד יותר מאוחר.

יעקב חנינה: כמה אנשים שלחו במועד מאוחר יותר?

מיכל צוק: שולחים.

מיכל צוק: כל הזמן שולחים.

קריאה: כל הזמן - - -

קריאות: - - -

יעל שמרגד: אבל גם נרשמים למעונות כל הזמן.

קריאות: - - -

קריאה: - - - בשנה שעברה.

מיכל צוק: את צודקת.

מיכל צוק: ולכן, ההחלטה שלנו - - -

איטה עטייה: אנחנו לא רוצים להרע להורים.

מיכל צוק: לכן ההחלטה שלנו, שאני אומרת עוד פעם: אנחנו סופגים עליה אש, כי כשרוצים להגיד: אתם לא בסדר.

מיכל צוק: תראו, לא סיימתם את הטיפול.

מיכל צוק: אז אני צריכה להסביר כל פעם חלק למה לא סיימנו, ואני עדיין עומדת מאחורי ההחלטה הזאת, כי אני חושבת שהיא לטובת ההורים.

מיכל צוק: אז אני מוכנה לספוג אי נוחות ושינפנפו לנו על דברים שהם – עוד פעם: אנחנו לא 100%.

מיכל צוק: וגם בשנה הבאה, עם כל השיפורים, אני בטוחה שעדיין יהיה לנו עוד מה לשפר.

מיכל צוק: כלומר, לא יהיה 100%, כולם חלק.

מיכל צוק: אבל אני מוכנה לעשות את זה בשביל ההורים.

תמר אלמוג: לשאלתך, אדוני, לגבי ההדרכה: אני רוצה לציין שגם בשנה שעברה אגף מערכות מידע פתח אפשרות להזמין מנהלות, להגיע ולקבל הדרכה, איך למלא באינטרנט.

תמר אלמוג: והרבה מנהלות חרדיות הגיעו.

תמר אלמוג: והרבה מעונות התארגנו שיהיה להם במעון מחשב וסורק כדי לעזור להורים.

תמר אלמוג: כל שנה אנחנו עורכים כנס למפעילי מעונות יום.

תמר אלמוג: גם השנה, בעזרת השם, מתוכנן ביוני הכנס השנתי.

תמר אלמוג: מי שמגיע, מכל הארגונים, מקבל מידע.

תמר אלמוג: ומתוכננת עמדה בכנס שתהיה עם אנשי מחשוב, שידריכו את מי שרוצה להיות מודרך.

תמר אלמוג: בנוסף, הערכה שאנחנו שולחים להורה, מכילה המון פרטים ומידע – איפה הוא יכול למצוא עוד מידע, ומה לעשות ואיך לעשות.

תמר אלמוג: ובאינטרנט, מי שלא רוצה לשלוח דרך האינטרנט, אבל רוצה להיכנס ולקבל הדרכה, יש לחצן שלוחצים ואומרים לו: תעשה א', תעשה ב', תעשה ג'.

קריאה: סרטון.

תמר אלמוג: סרטון הדרכה.

תמר אלמוג: זאת אומרת, בעניין הזה אנחנו משתדלים, כמה שיותר, להנגיש את המידע לציבור ההורים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: בבקשה.

אורלי אלמגור-לוטן: עוד כמה שאלות לגברת צוק, אם אפשר: דיברתם על לוח זמנים של מעונות יום ומשפחתונים.

אורלי אלמגור-לוטן: אחד הנושאים שעלה בשנה שעברה הוא מה קורה עם הצהרונים.

אורלי אלמגור-לוטן: האפשרות לקבל הכרה לצהרון – יש שני שלבים בצהרון, בשונה ממעון יום.

אורלי אלמגור-לוטן: סליחה, אם אני לוקחת לך, תעצרי אותי.

מיכל צוק: לא.

אורלי אלמגור-לוטן: קודם הצהרון צריך לקבל הכרה, אם זה צהרון פרטי.

אורלי אלמגור-לוטן: אחרי שהוא מקבל הכרה, הורים יכולים לפנות ולקבל סבסוד, וזה מיועד לילדים יותר גדולים שכבר נמצאים במערכות של משרד החינוך.

אורלי אלמגור-לוטן: מה שקרה בשנים קודמות – זה מורחב משנה לשנה.

אורלי אלמגור-לוטן: בעצם אפשר לבקש את ההכרה הזאת עד סוף חודש אוקטובר, ככלל, ואז יש עוד תהליך של הכרה.

אורלי אלמגור-לוטן: ולמעשה, הרבה פעמים רק לקראת חודש נובמבר-דצמבר צהרון יודע אם הוא קיבל הכרה או לא, ואז הורה יכול לפנות ולקבל סבסוד.

אורלי אלמגור-לוטן: התוצאה של זה היא שאתה רושם ילד לצהרון כשאתה לא יודע אם הוא מוכר או לא, כשהמשמעות של ההכרה יכולה להיות סבסוד ברמה של עד 500 שקל לחודש, לקבל בחזרה.

אורלי אלמגור-לוטן: השאלה היא, האם לקראת שנת הלימודים הבאה יש איזושהי מחשבה לייעל את התהליך, או לפחות להקדים אותו, שצהרונים יתחילו לפנות לקבל הכרה מוקדם יותר, ושאולי כבר בתחילת השנה אפשר יהיה לקבל סבסוד לצהרון?

אורלי אלמגור-לוטן: זו שאלה אחת.

אורלי אלמגור-לוטן: שאלה שנייה, שנוגעת לשנת הלימודים הזאת, בעיקר, אני חושבת: בעצם סבסוד – אם אני זוכרת נכון – הוא עד ילדים שמלאו להם 2.9 שנים בתחילת שנת הלימודים.

אורלי אלמגור-לוטן: עכשיו, נדמה לי שנשאלת על זה ב"יהיה בסדר" ברדיו לפני שבוע-שבועיים, - - - עלה, - - - רלבנטי גם פה.

מיכל צוק: נכון, ואני אשמח להסביר את זה גם כאן.

אורלי אלמגור-לוטן: מה שקורה השנה – הרי עם שנת המעבר של החינוך חינם, מי שמצליח להיכנס לגני העירייה, לטרום וטרום-חובה, יקבל בחינם; אלה שנולדו מספטמבר ואילך, בעיקר באזורי הביקוש, למשל במרכז, לא יתקבלו לטרום ולטרום חובה, כי אין מספיק מקומות.

אורלי אלמגור-לוטן: השאלה היא האם בשנת הלימודים הזאת, שהיא שנת מעבר, זו החלטה עקרונית יותר - - - עד גיל שלוש, למשל, - - - השנה.

אורלי אלמגור-לוטן: - - - סוגיה נוספת שעלתה בישיבה הקודמת זה לעניין חופשת הלידה: הסדרתם את העניין של חופשת הלידה, איזושהי הקלה ברישום.

אורלי אלמגור-לוטן: חופשת הלידה לפי החוק בישראל היא 26 שבועות, ולא 14 שבועות.

אורלי אלמגור-לוטן: התשלום הוא על 14 שבועות.

אורלי אלמגור-לוטן: אבל אישה זכאית לצאת לחופשת לידה של חצי שנה.

אורלי אלמגור-לוטן: השאלה היא האם אין מקום לעשות התאמה בנהלים של המשרד, לזה שהחוק תוקן ב-2009, והאריך את חופשת הלידה?

דוד אזולאי: שנייה, הגברת צוק.

קריאות: - - -

מיכל צוק: אני אשתדל לענות אחר-כך על הכול - - -

דוד אזולאי: הגברת אבינוח, בבקשה.

שלומית אבינוח: אני רוצה לחזור לרישום, כמי שמלווה את כל הנושאים וגם נתקלה בכל הפניות: היו פניות של שפות – אמהרית, רוסית, ערבית.

שלומית אבינוח: היתה טענה באחת הישיבות, שבמגזר הערבי הערכות לא הגיעו.

שלומית אבינוח: היתה בקשה שיהיה חומר פשוט ביותר באמהרית וברוסית – השאלה היא אם יש התייחסות לזה.

שלומית אבינוח: השאלה השנייה שהיתה: כל אלה שמילאו באינטרנט, בגלל בעיות טכניות נזרקו החוצה: סריקה - - -, תלוש שכר לא ברור, או משהו שלא נסרק, פשוט קיבלו אוטומטית דרגה 12, ומה שחייב את כל הפרוצדורה מחדש.

שלומית אבינוח: אני חושבת שבתור הפקת לקחים, אז, קודם-כל, גם המענה לשפות.

שלומית אבינוח: וגם מי שיענה באינטרנט – נכון, צריכים איזושהי התחשבות, אם הטפסים לא יצאו ברור.

מיכל צוק: אוקיי, אנחנו מיד נתייחס.

מיכל צוק: עוד שאלות, או שלהתחיל לענות?

דוד אזולאי: אני מציע ככה: יש לי עוד שני נציגים – נציגה של ויצ"ו ונעמת.

דוד אזולאי: בבקשה, ויצ"ו.

נעמי מורנו: יש בסוגיה הזו של הפער בין הגילאים שמקבלים סבסוד ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לבין אלו שמקבלים סבסוד ממשרד החינוך, קבוצת גיל שנופלת בין הכיסאות, ואת ציינת.

נעמי מורנו: זה ידוע.

נעמי מורנו: עכשיו, יש איזושהי בעיה השנה, שהיא בעיה מיוחדת לשנה הזאת:

נעמי מורנו: בעוד בשנה שעברה היתה קבוצה גיל – ואנחנו העלנו את זה בפני המשרד, אבל קיבלנו תשובה שלילית – שזכתה ליהנות מסבסוד משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ואני גם אנקוב בתאריך הלידה: זה מה-1/12/09, ועד ה-18/12/09.

נעמי מורנו: הם קיבלו סבסוד ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

נעמי מורנו: ויפה עשה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שיצר את הלינקייצ' עם משרד החינוך, ואמר: נקבע נקודת תאריך, שמתאריך זה ועד תאריך זה יהיה סבסוד של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

נעמי מורנו: ומתאריך זה ועד תאריך זה, משרד החינוך.

נעמי מורנו: אלא מה?

נעמי מורנו: נוצר שינוי ביחס לשנה שעברה.

נעמי מורנו: ההודעה על השינוי היתה לאחר הרישום לגני הילדים.

נעמי מורנו: משמע, יש קבוצת ילדים, לא קטנה, שבעצם בשנה שעברה היתה זכאית משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

נעמי מורנו: בעקבות התאום המוצדק, לא זכאית השנה, אבל היא כבר לא יכולה להירשם לגני עירייה, מכיוון שההודעה היתה לאחר מועד הרישום לגני העירייה.

נעמי מורנו: זו סוגיה מאד בעייתית.

נעמי מורנו: אני מאד מבקשת לשקול את זה פעם נוספת.

נעמי מורנו: לקחת את קבוצת הגיל הזו, לפחות לשנה הזאת, הילדים האלה, ולאפשר להם ליהנות מסבסוד משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כי זה לא באשמתם.

נעמי מורנו: המשרד לא הודיע.

ליזה ריבקין: אבל לתת אלטרנטיבה שייכנסו - - - למעונות.

ליזה ריבקין: גם הקריטריונים.

ליזה ריבקין: הם לא זכאים.

אורלי אלמגור-לוטן: זה - - - בדצמבר 2009?

ליזה ריבקין: על בסיס מקום פנוי - - -

נעמי מורנו: כן.

נעמי מורנו: זו קבוצה שלא ידעה שהיא לא זכאית.

נעמי מורנו: אנחנו לא ידענו שהיא לא זכאית.

נעמי מורנו: היה שינוי ביחס לשנה שעברה.

נעמי מורנו: וההודעה נזרקה לאתר האינטרנט – וזאת נקודה נוספת שאני ארצה להעלות – נזרקה כהודעה.

נעמי מורנו: אנחנו וההורים גילינו את זה.

נעמי מורנו: וההורים, חשכו עיניהם.

נעמי מורנו: הם אמרו: רגע, אנחנו יודעים שאנחנו אמורים להיות במעון, לפחות בקדימות, כי הילדים ממשיכים.

נעמי מורנו: ואנחנו היום, לא פה ולא שם.

נעמי מורנו: ואם אני רוצה ללכת לגן עירייה, אין היום – מועד הרישום הסתיים.

נעמי מורנו: אז זו שנת מעבר.

נעמי מורנו: צריך להתייחס לזה כשנת מעבר.

נעמי מורנו: אולי בשנה הבאה, זה בסדר, יודיעו בזמן – מתאריך זה עד תאריך זה, הכול בסדר.

נעמי מורנו: השנה, יש לנו בכל מעון כמעט שלושה-ארבעה ילדים כאלה.

נעמי מורנו: כשלנו יש מאות מעונות, ובוודאי יש עוד ארגונים.

נעמי מורנו: זו סוגיה אחת.

נעמי מורנו: סוגיה נוספת שאני מבקשת להעלות: בעוד בשנים עברו – יש פה דווקא רגרסיה, שאני רוצה לציין אותם – ברמת ההתנהלות מול הארגונים הגדולים, לפחות: אנחנו במהלך כל השנים היינו נפגשים בצורה שיטתית לקראת תקופת הרישום, ודנים בסוגיות שונות.

נעמי מורנו: אם היה צורך בשינויים אז - - -

דוד אזולאי: מי זה "אנחנו"?

נעמי מורנו: אנחנו זה הארגונים הגדולים.

נעמי מורנו: הארגונים הגדולים היו מוזמנים למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, גם לחוות דעתם - - -

תמר אלמוג: השנה נפגשנו.

נעמי מורנו: כן.

נעמי מורנו: נפגשנו פגישה אחת מאד מזמן.

תמר אלמוג: - - -

נעמי מורנו: נכון.

נעמי מורנו: חלק מהדברים עלו וחלק עלו.

נעמי מורנו: ואז עלו מספר דברים בישיבה, ובדרך-כלל היינו דנים, בודקים.

נעמי מורנו: הייתם בוחנים דברים שהציבור לא יכול לעמוד בהם.

נעמי מורנו: יש שם המון אינפורמציה חשובה עבורכם, ואתם ידעתם לנצל אותה.

נעמי מורנו: מה שקרה השנה, שחלק מההחלטות – ויש לי פה סדרה של החלטות – אנחנו גילינו אותם באתר.

נעמי מורנו: ואז בעצם אנחנו פנינו, כמו, למשל, העניין של הגיל, ועוד מספר דברים.

נעמי מורנו: אני אוכל לפרט, אבל חבל לי להעלות את כולן.

תמר אלמוג: רוב ההחלטות היו שינוי לטובה.

דוד אזולאי: לא משנה.

יעל שמרגד: אם זה היה לטובה היא לא היתה אומרת את זה.

נעמי מורנו: אם היה לטובה אני הייתי מקבלת - - -

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד שגם אם זה לטובה – ההיפך, אדרבה, זו הזדמנות הדדית להזין אחד את השני.

נעמי מורנו: אני יכולה לנסות ולהיכנס לראש של המשרד, ולהגיד: רגע, למה אתם יושבים רק עם הארגונים הגדולים?

נעמי מורנו: כולם צריכים להגיב.

נעמי מורנו: 100%, תפרסמו בצורה פומבית לכל הארגונים את ההחלטות.

נעמי מורנו: תנו זמן תגובה, כמו שעושים לגבי כל נוהל ציבורי.

נעמי מורנו: אם לא יהיה לנו אפשרות להגיד, אתם גם לא תדעו מה הציבור חושב, ויכול להיות שאנחנו יודעים דברים מתוך ניסיון השטח שאולי אתם לא מכירים.

נעמי מורנו: אז תיעזרו בנו, לטובת הילדים שכולנו נותנים להם שירות.

נעמי מורנו: זה דבר נוסף.

נעמי מורנו: עוד דבר אחד שקשור לתהליך השנה, שבעיניי הוא מאד בעייתי: אנחנו רושמים את הילדים, ועדיין לא קיבלנו חוזה התקשרות עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יעל שמרגד: הסכם הפעלה.

נעמי מורנו: הסכם הפעלה, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

נעמי מורנו: אנחנו, בדרך-כלל, הסכם ההפעלה הוא back to back.

נעמי מורנו: זאת אומרת, אנחנו אמורים לחתום עם המשרד, ואז אנחנו חותמים עם ההורים את מה שנגזר מההסכם שלנו מול המשרד.

נעמי מורנו: מכיוון שבנקודת הזמן הזו – היום זה היום האחרון לרישום – אנחנו, כמובן, הוצאנו את חוזה ההתקשרות שלנו עם ההורים – זה טופס הרישום – ומחר בבוקר נקבל הסכם ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שאני לא יודעת מה יהיה בו.

נעמי מורנו: לפיכך, אני חושבת שבשנה זו, בגלל לוח הזמנים הזה, מה שהגענו אליו כהבנה בשנה שעברה, לפחות צריך להיות עוד השנה, אלא אם-כן, פותחים את הכול מחדש.

נעמי מורנו: כי באיזשהו מקום אנחנו היום התבססנו על החוזה של השנה שעברה, כשהגשנו להורים את החוזה שלנו.

נעמי מורנו: אז הטיימינג הזה מאד בעייתי.

נעמי מורנו: תביאו את זה לתשומת-לבכם.

נעמי מורנו: בשנה שעברה, מי שזוכר, היו לנו מחלוקות לגבי ההסכם.

נעמי מורנו: היה עיכוב של הרישום ביוזמת הארגונים, והחוזה קריטי כי זה חוזה התקשרות לכל דבר ועניין שיש לו השלכות כספיות.

נעמי מורנו: אלו הדברים שקשורים לתהליך בגדול.

נעמי מורנו: אני יודעת שגם הגברת ריבקין רוצה להעלות נקודות.

דוד אזולאי: הגברת ריבקין, בבקשה.

דוד אזולאי: נציגת?

ליזה ריבקין: אני מנהלת רשת הגיל הרך בנעמ"ת.

ליזה ריבקין: אני רוצה לחזור ולהוסיף לסוגיית תהליך הרישום עצמו – בנקודת הזמן הזו, נכון לחודש מאי, הארגונים, מבדיקה שאני ערכתי, ואני אומר על עצמנו: אנחנו עדיין יש לנו 8% של ילדים שלא קלוטים, ויש ארגונים של 7%, ויש ארגונים של 10%.

ליזה ריבקין: אז תעשו את הממוצע בסדרי הגודל.

ליזה ריבקין: במקביל, ואנחנו בחודש מאי להזכירכם - - -

שלומית אבינוח: מה זה "לא קלוטים" לשנת הלימודים תשע"ב?

ליזה ריבקין: כן, כן.

ליזה ריבקין: אנחנו - - - בשנה הנוכחית.

נעמי מורנו: ולא בגלל שהם נרשמו מאוחר.

ליזה ריבקין: בנוסף, אותו מוקד טיפל גם באותו המדגם של נושא הסבסוד, ובצדק.

ליזה ריבקין: צריך לעשות מדגם, צריך לבדוק.

ליזה ריבקין: זה בסדר.

ליזה ריבקין: רק מה אני אומרת: את המצב שהמוקד התמודד בו, ובעצם זה חזר אלינו ככדור משום שחלק מההורים – סביר להניח – שעדיין לא שלחו טפסים.

ליזה ריבקין: חלק שלחו וזה לא הגיע, או כן הגיע, או לא קריא, או לא ברור, ועברו לדרגה 12.

ליזה ריבקין: וחלק זה גם טעויות, כי גם גילינו טעויות.

ליזה ריבקין: אבל מבחינת ההורים מעודכנת להם דרגה 12.

ליזה ריבקין: ומה שנאמר כאן, זה שלאחר ועדות הקבלה, דהיינו בעוד כחודש ימים, יתחיל תהליך הרישום של הילדים החדשים והממשיכים לשנת הלימודים תשע"ג.

ליזה ריבקין: עכשיו אני מנסה לראות: זה אותם אנשים, אותו מוקד, אותו מספר שגדל – הם כן הגדילו את מספר המוקדנים – אבל, עדיין, אותם אנשים שזה המספר שקיים – אמרתם 100, אני לא יודעת.

ליזה ריבקין: אני מקווה שאני מדייקת במספר שאני אומר פה – צריך להתמודד עם שלושה סוגים: זאת אומרת, מסלול אחד של הנרשמים בחודש יוני.

ליזה ריבקין: מסלול אחד של הנרשמים החדשים והממשיכים.

ליזה ריבקין: מסלול אחד של אלה שעדיין לא נקלטו, כי אנחנו, נכון למאי, בין 10%-7% עדיין לא קלוטים במערכת.

תמר אלמוג: יש לי 115,000 ילדים קלוטים.

ליזה ריבקין: לא קלוטים.

ליזה ריבקין: עדיין לא קלוטים בדרגה - - -

תמר אלמוג: - - - מסמך, מה זאת אומרת?

ליזה ריבקין: אוקיי.

יעל שמרגד: אז עדיין צריך לטפל בזה - - -

ליזה ריבקין: ואותה קבוצה - - -

קריאה: זה תלוי בהורים.

ליזה ריבקין: אני אומרת שהמוקד צריך להתמודד.

מיכל צוק: רגע, מה השאלה?

מיכל צוק: אנחנו מבינים שהמצב - - -.

מיכל צוק: המערכת מורכבת - - -

קריאות: - - -

ליזה ריבקין: ואותו מוקד אמור להתמודד עם כל זה.

ליזה ריבקין: כל מה שאני אומרת – ומה שציינת, הגברת צוק – שהשנה לא נוכל לעשות שינויים, לרישום לתשע"ג, אלא אנחנו ניקח לתשומת-לבנו.

ליזה ריבקין: נכון שיש המון טפסים שההורים נדרשים להציג, אבל בתשע"ג לא יחולו השינויים.

ליזה ריבקין: יחולו בתשע"ד.

מיכל צוק: אם יחולו.

ליזה ריבקין: אם יחולו.

ליזה ריבקין: אני אופטימית, בואו נאמר ככה.

מיכל צוק: כי יש לזה פלוסים מבחינת המשפחות, ויש לזה מינוסים.

מיכל צוק: אז אנחנו נצטרך לשקול את זה.

ליזה ריבקין: זאת אומרת, שמה שאנחנו צופים – מה שאני צופה – זה שתשע"ג הולכת להיות או יותר גרוע, או לא יותר טוב.

ליזה ריבקין: אין הטבה.

ליזה ריבקין: וזאת תהיה שנה, עם כל הכבוד לפיילוט, ואנחנו עוזרים – וכאן אני עונה לך: אנחנו ללא המנהלות שלנו, אחוז הקלוטים היה יותר גרוע.

ליזה ריבקין: אנחנו עושים את המקסימום, על אף.

ליזה ריבקין: אם - - - זו לא האחריות שלנו.

ליזה ריבקין: האחריות כבר עברה להורים.

ליזה ריבקין: בעבר זו היתה האחריות שלנו, והמנהלת היתה המתווך שאוספת את הטפסים, מוודאת שהכול בסדר.

תמר אלמוג: זה היה מסורבל.

ליזה ריבקין: אוקיי, אני רק אומרת מה היה.

ליזה ריבקין: אנחנו לוקחים על עצמנו, כי גם לנו יש אינטרס, שלהורה תהיה דרגה, ושזה יהיה מסודר ואז זה בשיטת ה-winwin.

ליזה ריבקין: אז את זה אנחנו עושים.

ליזה ריבקין: ואת ההדרכות ואת ההסברים אנחנו נותנים.

ליזה ריבקין: אבל מה שאני צופה, שהשנה החדשה תהיה קטסטרופלית יותר, ואתה לא תחסוך לך דיונים, לדעתי אתה תגדיל את מספר הדיונים.

דוד אזולאי: למה את עושה לי את זה עכשיו?

ליזה ריבקין: אני צופה את זה כאן.

קריאה: אמרת שאת אופטימית.

ליזה ריבקין: אמרתי שאני אופטימית, אבל לא בעניין הזה.

דוד אזולאי: אני רוצה להיות אופטימי.

ליזה ריבקין: סוגיית התמיכות היא הסוגיה השנייה, אם אפשר לדבר עליה.

ליזה ריבקין: אפשר לדבר על סוגיית התמיכות?

דוד אזולאי: כן, בבקשה.

עמוס שקדי: איזו אמירה חסרת - - -.

עמוס שקדי: - - - להגיד שאת צופה שזה יהיה יותר גרוע.

עמוס שקדי: אם לא יהיה יותר גרוע, לא ישאלו אותך; ואם יותר גרוע אז יגידו – זו אמירה שלא מבוססת על כלום.

עמוס שקדי: סתם חסרת - - - מבחינתך.

ליזה ריבקין: אוקיי, רק מה לעשות שאני חווה את זה כבר כמה שנים, ואני בארגון כמה שנים – יש עליי קצת ותק.

קריאה: ניסיון.

ליזה ריבקין: ניסיון.

ליזה ריבקין: קצת.

דוד אזולאי: בבקשה.

יעל שמרגד: למרות גילה הצעיר.

ליזה ריבקין: הדבר הנוסף הוא בנושא התמיכות: בעבר גם קיבלנו תמיכות לשיפוצים ולהצטיידות.

ליזה ריבקין: בעבר קיבלנו ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה תמיכות ושיפוצים על-פי קריטריונים מסוימים; ואם עמדנו בהם, אז קיבלנו.

ליזה ריבקין: הקריטריונים השתנו.

ליזה ריבקין: הערימו קשיים והיו על זה דיונים, ואני לא אוסיף על כך, והיו אחר-כך קצת שיפורים.

ליזה ריבקין: הגשנו בקשות לתמיכות.

ליזה ריבקין: כמובן שטרם קיבלנו תשובות, אבל בסדר, אנחנו נחכה ובטוח שנקבל.

עמוס שקדי: לאיזו שנה לא קיבלתם תשובות?

מיכל צוק: לבינוי או לשיפוצים?

ליזה ריבקין: לבינוי, עכשיו.

קריאה: ל-2012.

מיכל צוק: לבינוי.

עמוס שקדי: ל-2012.

עמוס שקדי: ל-2011 קיבלתם תשובות.

ליזה ריבקין: כן.

ליזה ריבקין: כן.

ליזה ריבקין: אבל אני רוצה לומר מה קרה בדרך.

עמוס שקדי: לא, אבל להציג את זה כאילו התהליך מתקדם, המשרד עובד.

ליזה ריבקין: רגע, אני לא הגעתי.

עמוס שקדי: זה סביר שעוד לא קיבלתם תשובות ל-2012.

קריאה: לא כל-כך.

יעל שמרגד: ב-2011 אף-אחד מהארגונים הגדולים לא קיבל.

עמוס שקדי: לא - - - דרגות?

יעל שמרגד: קיבל תשובה שלילית – אין כסף.

יעל שמרגד: כשבדיוק הגיעו אלינו, ונגמר הכסף.

יעל שמרגד: - - - אותו.

ליזה ריבקין: שלילית.

ליזה ריבקין: - - - גם אני קיבלתי תשובה שלילית.

ליזה ריבקין: אני קיבלתי מכתב – שאני מוכנה להראות לך אותו – שעקב זה שהתקציבים נגמרו, נענתי בתשובה שלילית.

יעל שמרגד: כן.

יעל שמרגד: כל הארגונים הגדולים קיבלו תשובה כזו.

ליזה ריבקין: קיבלתי תשובה.

נורית טננבאום: הבקשה נדחתה בשל מחסור בתקציב.

יעל שמרגד: אבל כל הארגונים הגדולים לא קיבלו שום כסף ב-2011.

ליזה ריבקין: רגע, לא רציתי להגיע לזה.

ליזה ריבקין: ברשותך, כשאסיים, תגיע לנקודה ותגיב.

ליזה ריבקין: אני לא הגעתי לנקודה.

דוד אזולאי: בבקשה.

ליזה ריבקין: לאחר שהגשנו את הבקשות לתמיכות, ועמדנו בכל הקריטריונים החדשים – המורכבים יותר – יצא לפרסום באתר, כטיוטה, לתגובת הציבור – דרישות חדשות, נוספות.

ליזה ריבקין: הדרישות החדשות, הנוספות, הן כל מיני אישורים כגון: היתרי בנייה, תשריטים, תכניות מדידה – כל מיני דרישות חדשות שלא היו כשהגשנו את הבקשה.

דוד אזולאי: למבנה קיים.

ליזה ריבקין: למבנה קיים, לשיפוצים.

ליזה ריבקין: עכשיו, זה בא באותו מכרז לטיוטה, זה בא גם בתמיכה לבנייה.

ליזה ריבקין: אני רוצה לעשות הפרדה: תמיכה של המשרד לבניית מעון, אכן צריך לדרוש את כל מה שרשום שם, - -

יעל שמרגד: או לבניית כיתה.

קריאה: מה נעשה?

ליזה ריבקין: - - או לבניית תוספת כיתה.

ליזה ריבקין: אבל לשיפוצים – מבנה שקיים – ויש המון מבנים ישנים, וחלק מהדרישות שם לא הגיוניות – אני חושבת שמן הראוי היה, אם חשבתם על זה, לעשות את זה לפני הבקשות, ולא לאחר הבקשות.

ליזה ריבקין: זה דבר אחד.

ליזה ריבקין: דבר שני: שוב, צריך לבחון, להתחבר – כמו שאמרתם כאן – לשטח, למציאות.

ליזה ריבקין: זה הכול טוב ויפה כשדורשים דברים מבחינה משפטית ומבחינה אדריכלית, וכולי.

ליזה ריבקין: הכול יפה.

ליזה ריבקין: אבל יש גם מציאות, ואני מבקשת להתחבר בחזרה.

ליזה ריבקין: אנחנו הגענו כתגובה בשם הארגונים שאנחנו קובלים על הדרישות הללו, וזהו.

ליזה ריבקין: כרגע, כאן זה עומד למען הגילוי הנאות.

ליזה ריבקין: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: הגברת צוק, בבקשה.

דוד אזולאי: אני אתן לך אפשרות להתייחס לכל הנושאים שעלו כאן.

דוד אזולאי: מה שהייתי מבקש: שמענו פה טענות קשות כנגד הגברת לבנה משולם, שאני מציע - - -

קריאה: - - -

מיכל צוק: אני קודם-כל אתחיל בזה.

מיכל צוק: אני אגיד ככה: בוודאי כשאני שומעת - - -.

מיכל צוק: קודם-כל, העובדים שלנו - - -

דוד אזולאי: שהנושא הזה ייבדק.

דוד אזולאי: אני לא אמרתי חלילה לפגוע.

תמר אלמוג: היא מקבלת הרבה מכתבי תודה מאזרחים.

תמר אלמוג: המון.

דוד אזולאי: הגברת אלמוג, אני לא בא חלילה להטיל דופי.

דוד אזולאי: אני ביקשתי לבדוק את הנושא.

דוד אזולאי: טענה שעולה – אי-אפשר להתעלם ממנה.

דוד אזולאי: והיא לא עולה מאדם אחד או שניים, זה מקבוצת אנשים.

דוד אזולאי: ואני מציע לך, גם את תבדקי את הנושא הזה ותראי שהדברים צודקים.

דוד אזולאי: אני נגד לפגוע באנשים, ובמיוחד כשהם לא נוכחים פה.

דוד אזולאי: אבל כשנושא כזה חשוב, אנשים שנותנים שירות לציבור, ולא נותנים את השירות שהם נדרשים לתת – אני חושב שאסור לנו להתעלם מכך.

דוד אזולאי: אסור, כי - - - אחר-כך זה פוגע באלה שעובדים כמו שצריך.

דוד אזולאי: בהם הפגיעה.

דוד אזולאי: לכן, אני מבקש שהנושא הזה ייבדק, ויתנו לכך מענה.

מיכל צוק: אנחנו נבחן כל אחד מהנושאים שעלו כאן, - -

דוד אזולאי: אני סומך עלייך.

מיכל צוק: - - ולוקחים אותם לתשומת הלב.

מיכל צוק: אני לא אגיד כאן שזה נכון או לא נכון.

מיכל צוק: אנחנו נבדוק.

דוד אזולאי: אני לא אמרתי.

שלומית אבינוח: אבל את צריכה כתובת במשרד - - -

מיכל צוק: הקשבתי לכל מה שאמרתם מההתחלה.

דוד אזולאי: בבקשה.

דוד אזולאי: אני מבקש לאפשר לגברת צוק להתייחס לדברים.

מיכל צוק: אני רוצה להתייחס לכל הנקודות.

מיכל צוק: בחלק מהדברים אני אגיב, ובחלק מהדברים אני אבקש שהאנשים הרלבנטיים באגף יגיבו, ואני מקווה שאני לא מפספסת.

מיכל צוק: רשמתי לי את כל הנושאים שעלו.

מיכל צוק: אני רוצה להתחיל דווקא בסוף, במה שאת דיברת, לגבי הלהתחבר למציאות, בנושא השיפוצים וההתאמה של הבינוי:

מיכל צוק: אני רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו כבר יכולנו להיות למעשה לאחר חקיקת חוק הפיקוח על מעונות היום.

מיכל צוק: ואם הוא היה עובר, היה לנו תקציב נוסף של 700 מיליון שקלים לצורך התאמת המבנים – גם של גורמים פרטיים וגם של הארגונים – לדרישות, לפרוגראמה שלנו, שהן, קודם-כל, דרישות של בטיחות.

מיכל צוק: וסטנדרט, שבינינו, הוא לא state of the heart, אבל הוא בהחלט עומד במה שמקובל - -

תמר אלמוג: must.

מיכל צוק: - - והוא must, מבחינתנו, כדי להיות ארגון.

מיכל צוק: ולכן אני אומרת: ידיי קצת כבולות.

מיכל צוק: יש לי, מצד אחד, משהו שאני נורא רוצה לממש – 700 מיליון שקל.

מיכל צוק: מצד שני, לפי החלטות הממשלה, עד שלא יחוקק חוק הפיקוח, לא יהיו - - -.

מיכל צוק: התקציבים האלה נועדו לתת מענה למה שאת העלת.

מיכל צוק: לראות איך אנחנו מתחברים למציאות, ומאפשרים למעונות שנמצאים בשטח – בין אם הם של הארגונים, ובין אם הם מעונות פרטיים שרוצים להיכנס למערכת המפוקחת – לסייע להם לעמוד בסטנדרט.

מיכל צוק: זה, קודם-כל, כדי שכולנו נהיה מסונכרנים באותה המציאות.

דוד אזולאי: הגברת צוק, בעניין הזה – אני מכיר את זה מעברי כיושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: אני אומר שבנושא הזה צריך לבדוק: יש הבדל בין דרישה למבנה ישן שקיים כבר 50 שנה, לבין מבנה חדש.

דוד אזולאי: על המבנה החדש, אין לי איתך ויכוח, - -

מיכל צוק: אנחנו מודעים לזה.

דוד אזולאי: - - צריך לדרוש את כל הסטנדרטים הנדרשים.

דוד אזולאי: מדובר על מבנה שלפני 50 שנה, ובאים עכשיו ודורשים כאילו המבנה הזה חדש.

מיכל צוק: אני רוצה להתייחס: זה שהדרישות קיימות, הן קיימות.

מיכל צוק: אני רוצה להגיד, קודם-כל: ברגע שיש במקום – בסופו של דבר, נמצאים שם ילדים שהם באחריות שלנו.

מיכל צוק: אם יש מבנה שיש בו ליקויי בטיחות, גם אם הוא נבנה לפני 50 שנה - -

יעל שמרגד: אוקיי, תתקצבו את זה.

מיכל צוק: שנייה.

מיכל צוק: - - ונמצאים שם ליקויי בטיחות, אז צריך לפעול כדי שהדבר הזה לא יהיה.

מיכל צוק: כי אחרת שלומם של הילדים נמצא בסכנה.

מיכל צוק: עכשיו, אנחנו מודעים לדבר הזה, וכבר הגענו לממשלה וקיבלנו אישור לתקציב של 700 מיליון שקלים.

מיכל צוק: זה לא סכום פעוט.

מיכל צוק: זה סכום מאד נכבד, שאמור לתת מענה למה שאתה אומר – למבנים קיימים.

מיכל צוק: לא רק למבנים החדשים.

מיכל צוק: את המבנים החדשים תיארתי קודם: יש לנו מיליארד ו-200 מיליון שקלים שחלקם כבר יצאו לדרך.

מיכל צוק: חוץ מזה, למבנים הקיימים – בין אם הם מבנים פרטיים שאנחנו רוצים להכניס אותם למערכת המפוקחת, ובין אם הם של הארגונים הקיימים כאן – אנחנו רק צריכים לממש את מה שגם נכון, שיהיה חוק פיקוח כדי שיחול הסטנדרט על כולם.

מיכל צוק: אז זה במאמר מוסגר.

מיכל צוק: אני חושבת שכולכם מכירים את זה מצוין, ולא צריך להרחיב בנושא הזה.

מיכל צוק: דבר שני, הנושא של הבקרה: כולם אומרים כאן – הכול נורא מוצדק, אבל.

מיכל צוק: אז אני, קודם-כל, רוצה להגיד: אנחנו אחראים על כספי ציבור.

מיכל צוק: זה לא הכסף הפרטי שלי שאני מחלקת למישהו.

מיכל צוק: ולכן, עשינו מדגם, ומתוך אותם 120,000 ילדים עלו 10,000 אנשים, והם נדרשו לתהליך.

מיכל צוק: וכאן אני רוצה להגיד למה אמרתי שמה שאמר קודם מר ליאור גבאי, לא מדויק: כי המדגם הזה – ערכות הבקרה נשלחו במרץ.

מיכל צוק: היה אמור להסתיים הטיפול, ההורים היו אמורים למלא אותם עד ה-15 בינואר.

תמר אלמוג: בינואר.

מיכל צוק: בינואר.

מיכל צוק: היה אמור להסתיים הטיפול במחצית מרץ.

מיכל צוק: והתחלנו במסע של דחיות כדי לתת את זמן ההיערכות: דחינו את ההגשה ל-30 במרץ, ואחר-כך לאפריל.

מיכל צוק: ובסופו של דבר, בסוף אפריל – ואני רוצה לפרט את התהליך: אמרתי שאף-אחד לא יקבל דרגה 12 בלי האישור העקרוני שלי, כשתנוח דעתי שאנחנו, כמשרד, עשינו כל מה שאנחנו יכולים כדי להגיע לאותם הורים, ולהגיד להם: דעו לכם, או שחסרים לכם מסמכים כי לא מילאתם אותם, או כי הם לא הגיעו ברורים; אבל אנחנו מיידעים אתכם, ולא פעם אחת, ואני תיכף אפרט מה עשינו.

מיכל צוק: או שלא שלחתם בכלל חזרה את ערכות הבקרה.

מיכל צוק: אנשים שלחו.

מיכל צוק: מי ששלח ערכת בקרה – תבינו גם את הצד הזה – האם אני אמורה עכשיו לקבל החלטה שמי ששלח ערכת בקרה, והיה בסדר: הוא הגיש את הבקרה, והגיש את כל המסמכים.

מיכל צוק: לחלק השתנו הדרגות לטובה, ולחלק השתנו הדרגות לרעה.

מיכל צוק: לרעה, אני אומרת בעיקר - - -

תמר אלמוג: ולחלק לא השתנה כלל.

מיכל צוק: ולחלק לא השתנה בכלל.

מיכל צוק: ואנחנו ננתח גם את הממצאים כדי שנלמד לשנים הבאות איך לטייב את התהליכים שלנו, ומה לעשות עם הבקרה.

מיכל צוק: אבל אני חייבת להגיד שהנתונים שלנו היום מראים שגם השינוי לרעה, בחלק המכריע של המקרים, כ-50% מהמקרים, היה שינוי של דרגה אחת.

מיכל צוק: לא שינויים מאד דרסטיים.

מיכל צוק: וכן, אם מישהו, בסופו של דבר – חזרתי קודם ואמרתי: זה כספי ציבור.

מיכל צוק: אם מישהו, כשמילא את כל הדברים, בסופו של דבר היה צריך לקבל דרגה אחרת, אז זה מה שצריך להיות.

מיכל צוק: גם אם הוא צריך לשלם יותר, זו המציאות הנכונה.

מיכל צוק: לגבי דרגות 12 שאמרתי: עשינו תהליכים – אם תרצו, אנחנו גם נשלח לכם פירוט בכתב.

מיכל צוק: אבל שלחנו כך: מכתבים, S.M.S, מיילים, תזכורות דרך המעונות.

מיכל צוק: התקשרנו – מקום שבו פתאום אמרתי: רגע, מה קורה אם מי שאולי לא S.M.S, או הכתובת – כשאנחנו רואים שלא הצלחנו להגיע.

מיכל צוק: התקשרו טלפונית לאותם הורים.

מיכל צוק: כלומר, עשינו תהליך בכמה וכמה מקרים, עד שאני נתתי, בסוף אפריל, אישור, לעשות את הדבר הבא: להגיד לאותם הורים: לא שלחתם, או שלא השלמתם – אנחנו נאלצים , לא בשמחה, לתת לכם דרגות 12.

מיכל צוק: למעלה מזה, ולצורך העניין יכולנו להגיד שבזה הסתיים הסיפור.

שלומית אבינוח: מדובר ב-13%.

מיכל צוק: רק שנייה.

מיכל צוק: ואין מה לעשות.

מיכל צוק: אני, ברמת השוויון שבטיפול שלנו בין הורה שהיה בסדר ושלח, לבין הורה שלא השלים את הבקשות, אני לא יכולה להגיד שמי שלא השלים פתאום יזכה מההפקר.

שלומית אבינוח: - - - המנכ"ל אמר שיש אנשים שאי-אפשר להגיע אליהם.

שלומית אבינוח: - - -

מיכל צוק: אנחנו הגענו.

קריאה: בסדר.

קריאה: התקשרנו.

מיכל צוק: התקשרו, אני דרשתי.

מיכל צוק: אמרתי שאני לא נותנת אישור בלי זה.

תמר אלמוג: - - - עד ל-20/5.

מיכל צוק: רגע, זה הדבר הנוסף.

מיכל צוק: עכשיו, יכולתי לסיים את התהליך, ולהגיד: מי שקיבל, קיבל – וזה ממרץ רטרו.

מיכל צוק: לא.

מיכל צוק: אני אמרתי שאני יודעת שזאת שנה ראשונה, ואני גם לא רוצה לתת דרגות 12 סתם.

מיכל צוק: אם מישהו – מכל סיבה שהיא – לא שלח לי; כן שלח לי; לא הגיע; כן הגיע – אני מאפשרת להורים, ואני אומרת את זה כאן בצורה ברורה: עד ה-20/5, והודענו גם את זה, אנשים יכולים עדיין להשלים.

מיכל צוק: אני מבטיחה לבוא לראות.

מיכל צוק: אנחנו עוקבים כל הזמן כי זה מאד חשוב לנו, ואין לי עניין לפגוע סתם בהורים.

מיכל צוק: אבל אמרו כאן קודם: השנה נגמרת.

מיכל צוק: אכן השנה נגמרת.

מיכל צוק: לכן, גם אנחנו נמצאים כאן בסד זמנים.

מיכל צוק: כי אם, בסופו של דבר, הורה לא ישלח את הדברים, או לא יימצא זכאי, לא יהיה ממה לקזז.

שלומית אבינוח: - - - מחויב מתחילת השנה?

עמוס שקדי: לא.

מיכל צוק: לא, ממרץ.

מיכל צוק: חודשיים אחורה ממרץ.

מיכל צוק: אני קוראת עוד פעם לארגונים ולאותם הורים - - -

שלומית אבינוח: והשינוי לטובה – ההחזר הוא גם ממרץ או מתחילת השנה?

קריאה: גם ממרץ.

עמוס שקדי: ממרץ.

מיכל צוק: הכול ממרץ.

מיכל צוק: מהמועד שאנחנו מחילים את הבדיקה.

מיכל צוק: אבל אני קוראת עוד פעם לארגונים ולהורים, ואנחנו בכל מקרה – אני עוקבת אחרי זה – ואם אני אחשוב שאנחנו צריכים עוד פעם לפנות, אנחנו נפנה כדי שישלחו את המסמכים.

מיכל צוק: כי אין לי עניין לחסוך כסף, רק להקצות אותו נכון.

מיכל צוק: שאותם אנשים שנמצאים בדרגה 12 – אנחנו נשלח לכם, אם אתם רוצים, גם כתוב, את כל הפירוט של כל הדברים שאנחנו עשינו.

מיכל צוק: כי אני לא נתתי לאשר את זה, לא במרץ ולא באפריל, רק לתחילת חודש מאי.

רימה בלמן: דרך אגב, כל הורה יכול לראות באינטרנט איזה - - -

מיכל צוק: נכון.

מיכל צוק: ומי שיודע, יש לנו באינטרנט מערכת, הוא יודע מה הוא צריך להשלים.

מיכל צוק: ואני אומרת עוד פעם: אנחנו גם בסוף מאי נעשה עוד פעם.

מיכל צוק: אנחנו יושבים על הדבר הזה בצורה מאד צמודה, אנחנו נעשה עוד ישיבת סטאטוס אצלנו.

מיכל צוק: ואם אנחנו נחשוב שאנחנו נאריך את המועד להשלמת המסמכים, אנחנו נאריך אותו.

מיכל צוק: זה דבר ראשון.

קריאות: - - -

עמוס שקדי: - - -

קריאה: אפשר להתייחס לנקודה הזו?

דוד אזולאי: לא.

מיכל צוק: לכן, אני אומרת: אני לא יכולה להגיד לאנשים: לא שלחתם, אז לא תקבלו.

דוד אזולאי: אני יכול לבקש שקט?

דוד אזולאי: בבקשה.

מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם: אנחנו הארכנו, לפנים משורת-הדין, אבל לא לפנים משורת הדין סתם, אלא כי אני חושבת שיש בזה היגיון וטעם, את המועד להגשת המסמכים הנוספים, ואנחנו נטפל בכל בקשה שתגיע אלינו.

מיכל צוק: אני מתחייבת כאן שב-20/5 אנחנו נעשה עוד חיתוך, ואם נראה דברים נוספים, אז אנחנו נידרש –האם אנחנו מאריכים או לא מאריכים את המועד.

מיכל צוק: אני לא מתחייבת על זה כרגע, הדד-ליין.

מיכל צוק: יכול להיות שככה הוא יישאר, - - - 20/5.

מיכל צוק: לכן, אם מישהו לא יישלח, אז הוא צריך לקחת את הסיכון.

דוד אזולאי: כאשר עד התאריך הזה אתם מיציתם את כל האפשרויות כדי לאתר.

מיכל צוק: בהחלט.

מיכל צוק: אני לא הייתי נותנת את ידי - - -

דוד אזולאי: אני חושב שבעניין הזה זה בסדר.

דוד אזולאי: אם זה מה שעשיתם, מקובל.

מיכל צוק: עלה כאן נושא של מועד הרישום.

מיכל צוק: אני רוצה להסביר את מה שאנחנו עשינו, ואיזה סוגים נוספים של פתרונות אנחנו נתנו לילדים שנתקלו בבעיות: המערכת שאנחנו אמונים עליה היא המערכת שמטפלת בילדים היותר צעירים.

מיכל צוק: אנחנו התחברנו לתאריך שבו יכולים ילדים לעבור לאחריות משרד החינוך.

מיכל צוק: התאריך הזה נקבע בכל שנה בא' בטבת, לפי חוק חינוך חובה.

מיכל צוק: בכל שנה, א' בטבת הוא תאריך לועזי אחר, ולכן בהנחיות השנה נקבע שהיום, למשרד החינוך, יכולים להירשם ילדים שנולדו עד ה-17/12/09.

מיכל צוק: אנחנו, ה-17/12/09.

מיכל צוק: אנחנו מאפשרים לילדים שנולדו החל מה-18/12/09, להירשם במעונות שלנו.

מיכל צוק: כלומר, אין ילד שנופל בין הכיסאות.

מיכל צוק: אבל איפה הבעיה?

מיכל צוק: הבעיה קיימת אצלנו ובמשרד החינוך, והיא בעיה של היצע, של מקומות.

מיכל צוק: גם משרד החינוך, אני יודעת שהיום נמצאים גם-כן בצורך לבנות עוד מעונות ולהכיר בעוד גנים, ולהכיר בפעילות של עוד גנים כדי לספק את הביקוש אצלם.

מיכל צוק: גם לנו – כמו שאמרנו קודם – יש בעיה.

מיכל צוק: לכן, אנחנו נמצאים במיליארד ו-200 מיליון שקל של בינוי, במטרה להרחיב את ההיצע.

מיכל צוק: אם אני עכשיו צריכה לקבל החלטה, אני צריכה להסתכל, קודם-כל, מה האחריות שלי כמשרד ממשלתי.

מיכל צוק: אני, קודם-כל, אחראית כלפי הילדים הצעירים יותר שאין להם בכלל אפשרות להירשם במקום אחר.

מיכל צוק: גם אם במקום אחר יש בעיית היצע, גם אצלי, לאותם ילדים צעירים – לילד בן שנתיים, או שנה וחצי, או שנתיים ושלושה חודשים, אני לא יכולה להגיד לו: תשמע, האחריות עליך היא של משרד החינוך.

מיכל צוק: ואני אומרת את זה עם כל הצער והכאב להורים שנתקלים בבעיה, ואני אפרט מה עשינו כדי לנסות – למעלה מהאחריות החוקית שלנו – אבל כדי לנסות לתת מענה.

מיכל צוק: ילד בן שנתיים-שלוש – אם אני אעדיף ילד גדול יותר, שיכול להיות בטיפול של משרד אחר ותחת אחריות משרד אחר, אני חוטאת לאותו ילד צעיר.

מיכל צוק: כי גם אצלי יש בעיה של היצע, וגם אצלנו יש בעיה של מקום פנוי.

מיכל צוק: לכן החלוקה הזאת – והקפדנו שלא יהיה אפילו הפרש של יום אחד – סבירה.

מיכל צוק: יחד עם זאת, אנחנו מודעים לבעיה של משרד החינוך ולבעיית ההיצע שלו.

מיכל צוק: לכן, אמרנו שאנחנו לא טומנים את ראשנו בחול – אכפת לנו מהילדים ומהמשפחות.

מיכל צוק: לכן, על בסיס מקום פנוי – לא בשלושה שבועות, לא עד ה-1/12.

מיכל צוק: אגב, הבעיה שלי עם ה-1/12 היתה שאני לא יודעת למה ה-1/12.

מיכל צוק: למה לא 2/12, ולמה לא 30/11?

מיכל צוק: כי הבעיה של ההיצע של ה-30/11 קיימת במשרד החינוך כמו לילד שנולד ב-1/12.

מיכל צוק: אני לא יודעת למה שם.

קריאה: זו הסוגיה.

מיכל צוק: אז אנחנו הלכנו לכל השנתון הקודם.

מיכל צוק: לכל השנתון של בני השלוש – לא רק שנתיים ותשע – אלא שנתיים ותשע, ועל בסיס מקום פנוי אנחנו מאפשרים להם להיכנס למעונות שלנו.

מיכל צוק: איפה שאין מקום פנוי זה אומר שאני לא מצליחה לתת את השירות לילדים שאין לי מקום אחר לשלוח אותם, ולכן אני חושבת שההחלטה שלנו סבירה.

מיכל צוק: אני אומרת כאן, ואני לא מתחייבת, אבל אנחנו נשקול דבר נוסף.

מיכל צוק: אני לא בטוחה שזה אפשרי משפטית, או של מדיניות – בגלל מה שאמרתי על אותם ילדים צעירים – אבל אנחנו נלך עכשיו הביתה ונשקול את זה: לארגונים יש 10% שהם יכולים להכניס לפי שיקול דעתם למעונות.

מיכל צוק: אנחנו נלך, נחשוב ונחזור עם תשובה עד לסוף השבוע הזה, אם הם יוכלו להכניס גם את הילדים הגדולים יותר.

מיכל צוק: אני לא בטוחה, בגלל מה שציינתי קודם על האחריות שלנו כלפי הילדים הצעירים, שאנחנו נעשה את זה.

נעמי מורנו: הגברת צוק, אבל הסוגיה היתה שינוי בהשוואה לשנה שעברה.

מיכל צוק: הסוגיה של ההשוואה לשנה שעברה, אני אומרת עוד פעם:

מיכל צוק: בכל שנה - -

נעמי מורנו: - - -

מיכל צוק: - - הקריטריונים משתנים.

מיכל צוק: ואתם, בתור אלה שאמונים לשטח, באים אליכם הורים ושואלים.

מיכל צוק: התשובה המקצועית והאחראית שהיה צריך לתת להם היא: אנחנו לא יודעים.

מיכל צוק: לא פורסמו עדיין ההנחיות, ולכן כל הורה – אני, מה שהייתי עושה, הייתי, קודמת-כל, רושמת גם במשרד החינוך.

מיכל צוק: אבל אני אומרת עוד פעם: אני מבינה את המצוקה.

מיכל צוק: עיני לא צרה באף-אחד מההורים האלה, וככל שיש מקום פנוי הוא בוודאי יוכל להירשם במערכת שלנו.

מיכל צוק: אבל כשאין מקום פנוי, אני לא יכולה להגיד לילד בן שנתיים: אתה לא תהיה.

מיכל צוק: ויהיה ילד, שמשרד החינוך אמור לטפל בו, באמת עם כל הצער והכאב.

מיכל צוק: ולכן, גם היה לי חשוב, וציינת – אני עליתי לרדיו, ועניתי את זה ואמרתי את זה, כי אני חושבת שיש בעיה.

מיכל צוק: בעיית ההיצע קיימת בשני המקומות, וכל אחד צריך לדעת, קודם-כל, למי הוא צריך לטפל.

דוד אזולאי: אני מבין שעיקר הבעיה היא באזורים מבוקשים כמו אזור המרכז.

קריאה: כן.

קריאות: - - -

מיכל צוק: עכשיו גם כאן אני יודעת – זה משהו שאתם צריכים לשאול את משרד החינוך.

דוד אזולאי: הבעיה הזו קיימת בפריפריה?

מיכל צוק: לא יודעת.

קריאה: לא, לא.

איטה עטייה: יש יותר מקום.

מיכל צוק: אני לא יודעת.

מיכל צוק: אני מניחה שפחות, אבל אני לא יודעת להתחייב כאן.

נעמי מורנו: - - - בהיקפים אחרים אבל קיימת.

נעמי מורנו: יש לנו ועדות קבלה בכל הארץ, מקריית שמונה ועד באר שבע.

מיכל צוק: אבל אנחנו לא יודעים מה המצב במשרד החינוך, נניח.

מיכל צוק: אנחנו לא יודעים.

קריאות: - - -

מיכל צוק: אבל אני אומרת גם כאן – השאלה הזאת, לגבי אותם ילדים, צריכה - - - גם למשרד החינוך.

דוד אזולאי: הגברת צוק צודקת.

דוד אזולאי: היא לא יכולה למלא את החלל של משרד החינוך, ובצדק.

דוד אזולאי: במיוחד אם זה בא על חשבון ילד שהוא צריך להיות.

תמר אלמוג: לפני שלוש שנים התאריך היה זהה למה שעכשיו.

נעמי מורנו: - - - אני מסכימה.

נעמי מורנו: אבל הסיטואציה שנוצרה השנה בעייתית.

דוד אזולאי: אני חושב שהנושא הזה צריך לבוא לפתחו של משרד החינוך.

דוד אזולאי: ואומרת כאן הגברת צוק, ובצדק: אם יש מקום, בסדר.

דוד אזולאי: אבל כשאין מקום, למה שזה - - -?

דוד אזולאי: גישה נכונה, ואני מקבל אותה.

דוד אזולאי: בבקשה.

מיכל צוק: עוד כמה שאלות שעלו: עלו כאן שתי סוגיות.

מיכל צוק: אני אגיד משפט אחד, ואני אבקש מהגברת עטייה להרחיב כי זה קשור למוקד.

מיכל צוק: ובעצם הגברת עטייה שהיא סגנית מנהלת האגף - -

איטה עטייה: - - - צהרונים.

מיכל צוק: גם.

מיכל צוק: גם למוקד וגם לצהרונים.

מיכל צוק: - - אני רוצה שתתייחסי.

מיכל צוק: לגבי הצהרונים, שאלתם על התהליך: קודם-כל, חשוב שתדעו שלפי החלטת הממשלה – למעשה, מה שהיה אמור להיות.

מיכל צוק: אני עוד לא יודעת מה יקרה – זה שבהדרגה הנושאים עוברים למשרד החינוך.

מיכל צוק: משרד החינוך היה אמור לקחת על אחריותו, כבר השנה, את אשכולות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – 3-1, ומתוך אשכול 4 את ירושלים.

מיכל צוק: הנושא הזה – בגלל שהיה שם איזשהו שינוי בקריטריונים מול החלטת הממשלה המקורית, והנושא הזה נמצא בדיון, כרגע, בממשלה – זה מאד עיכב אותנו מלצאת לדרך.

מיכל צוק: אז תיכף הגברת עטייה תתייחס, אם אפשר או אי-אפשר לעשות הקדמה של לוח הזמנים.

מיכל צוק: ההערכה שלי, שלאור העיכובים האלה – אנחנו כבר פרסמנו.

מיכל צוק: לקחנו החלטה ופרסמנו כדי לא לצאת, כי הנושא עוד לא הוכרע בממשלה, אבל אנחנו פרסמנו כרגע מאשכולות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – ארבע ומעלה, והגברת עטייה תרחיב.

קריאה: לחדד?

מיכל צוק: כן, תחדדי.

מיכל צוק: וגם תתייחסי בבקשה לשאלה של השפות שדיברו על המוקד.

דוד אזולאי: רגע, לפני-כן.

דוד אזולאי: יש עוד כמה נושאים, אולי את תתייחסי, אין לי בעיה: הנושא של דמי הרישום.

דוד אזולאי: הטפסים.

מיכל צוק: ענינו.

מיכל צוק: ענינו לגבי דמי הרישום.

שלומית אבינוח: דמי הרישום בסך 300 שקל.

קריאה: אמרו שהם בוחנים את זה.

מיכל צוק: אמרנו.

מיכל צוק: אמרנו שעוד לפני שבאנו – הוא כבר נמצא בבחינה.

מיכל צוק: ככל שיימצא שדמי הרישום גבוהים ממה שאנחנו חושבים שצריך להיות, הארגונים יחזירו את הכסף להורים.

דוד אזולאי: נושא הטפסים לגבי שפות שונות.

מיכל צוק: הגברת עטייה תתייחס.

קריאה: - - - המוקד.

מיכל צוק: תתייחסי לשפות ולצהרונים.

יעל שמרגד: אני רוצה להזכיר את הנושא של ועדת התמיכות.

דוד אזולאי: אני מייד אחזור אלייך.

דוד אזולאי: בבקשה.

מיכל צוק: ואחר-כך הגברת אלמוג, אני ארצה שתתייחסי גם לנושא חופשת הלידה.

איטה עטייה: בנושא צהרונים, אנחנו כבר חמש שנים בתוך - - -.

איטה עטייה: השנה היינו ערוכים לצאת בינואר-פברואר, על-פי בקשה, לצערנו.

איטה עטייה: יש החלטה מספר 4408 של משרד החינוך.

איטה עטייה: אני הייתי מולם בדיונים, והם אמרו שהם לוקחים את אשכולות 3-1 ואת ירושלים.

איטה עטייה: נכון לרגע זה אין לנו תשובה סופית ממשרד החינוך.

איטה עטייה: אנחנו בכל זאת מפרסמים בהסתייגות.

איטה עטייה: אנחנו מפרסמים ביום שני – - - -, כי חיכינו כמעט שלושה חודשים לתשובה ולא קיבלנו, ואי-אפשר לעכב את זה יותר.

איטה עטייה: אנחנו מפרסמים ביום שני מודעה בעיתון, שאנחנו לוקחים את אשכולות 7-4 וירושלים נשארת אצלנו, אבל יכול להיות שיהיו שינויים.

איטה עטייה: זה מה שאנחנו יכולים לעשות הכי מוקדם שאפשר.

איטה עטייה: נכון ללפני שבוע, אין לנו תשובה סופית ממשרד החינוך מה הוא לוקח.

מיכל צוק: אין החלטה סופית בממשלה, אז יש בעיה.

מיכל צוק: אבל יצאנו לדרך.

איטה עטייה: אז אנחנו באוויר.

מיכל צוק: אוקיי, שפות.

איטה עטייה: שפות: במוקד אמורים לתת פתרונות בכל השפות, אני אבדוק את זה.

שלומית אבינוח: הגברת עטייה, זה לא - - -

איטה עטייה: אנחנו נפתור את זה.

שלומית אבינוח: היינו בדיונים, והיינו בישיבות ודיברו גם על רחמים שהפך לבדיחה.

שלומית אבינוח: צריך להיות משהו מאד ענייני, מאד מבוסס.

איטה עטייה: במוקד זה אמור להיות, אני אבדוק את זה.

איטה עטייה: יש IVR חדש שאמור לנתב לפי שפות.

איטה עטייה: אני אבדוק.

שלומית אבינוח: גם במשרד צריך להיות גוף, גורם, שאפשר לפנות אליו.

שלומית אבינוח: לא להפנות הכול ללבנה.

איטה עטייה: - - -

מיכל צוק: את זה אמרת קודם, ואמרתי שאנחנו נבחן את כל הדברים שאתם מעלים.

איטה עטייה: - - -, וזה דבר שונה.

איטה עטייה: - - - נלמד אמהרית.

דוד אזולאי: אני חושב שאפשר לשים מישהו במוקדים שיודע לדבר שפות.

איטה עטייה: במוקד זה אמור להיות.

איטה עטייה: - - - חד-משמעית זה אמור להיות.

דוד אזולאי: זו דרישה לגיטימית היום, וצריך לתת מענה גם לאותם אנשים.

דוד אזולאי: מה לעשות?

דוד אזולאי: לא כולם יודעים עברית.

דוד אזולאי: אנחנו ארץ של קיבוץ גלויות.

מיכל צוק: נכון.

מיכל צוק: אנחנו נבחן את הנושא הזה ונחזור עם תשובה.

איטה עטייה: במוקד זה אמור להיות בעברית?

קריאה: - - - שנזקקת לדרגות.

איטה עטייה: במוקד זה אמור להיות בערבית ובאמהרית.

איטה עטייה: זה על-פי ההסכם שיש - - -

דוד אזולאי: ביקשת רשות דיבור, בבקשה.

מיכל צוק: רק אם אפשר את הנושא של חופשת הלידה.

מיכל צוק: הגברת אלמוג, אם תוכלי להתייחס לנושא של חופשת הלידה.

תמר אלמוג: כן.

תמר אלמוג: הסוגיה של חופשת הלידה – היה חסם שאישה שיוצאת לחופשת לידה לא יכולה להגיש בקשה לדירוג עד שהיא חוזרת לעבודה.

אורלי אלמגור-לוטן: ותיקנתם את זה.

תמר אלמוג: תיקנו את זה, בליווי הלשכה המשפטית של המשרד, לפי השינוי בחקיקה.

תמר אלמוג: את העלת משהו חדש.

תמר אלמוג: אני עכשיו שומעת אותו בפעם הראשונה.

אורלי אלמגור-לוטן: העלנו את זה גם בישיבה הקודמת, לפני ארבעה חודשים, לכן אני שואלת.

אורלי אלמגור-לוטן: חופשת הלידה היא 26 שבועות ולא 14 שבועות היום.

קריאה: - - - התשלום?

אורלי אלמגור-לוטן: זה לא משנה התשלום.

אורלי אלמגור-לוטן: אישה יכולה לצאת - - -

תמר אלמוג: זה משהו שהלשכה המשפטית - - -

מיכל צוק: אנחנו נבחן.

מיכל צוק: אז אנחנו נעשה בדיקה - - -

תמר אלמוג: אם יהיה צורך, נעשה עוד עדכון.

מיכל צוק: אני רושמת לי שזה נושא נוסף שצריך לבדוק.

תמר אלמוג: הגברת צוק, אם יהיה צורך נעשה עוד עדכון.

מיכל צוק: כן.

דוד אזולאי: עוד דבר אחד שהייתי מבקש:

דוד אזולאי: העלנו פה רעיון של הקמת צוותי עבודה עם נציגי הארגונים ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

דוד אזולאי: מישהו לוקח את זה על עצמו?

קריאה: את מה?

יעל שמרגד: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה צריך לזרוק את הכפפה.

יעל שמרגד: אנחנו מוכנים לשבת, תמיד.

דוד אזולאי: אוקיי.

דוד אזולאי: נדמה לי שאת העלת את הנושא הזה וזה חשוב.

דוד אזולאי: אני חושב שזה - - -

נעמי מורנו: זה היה מאד מוצלח בעבר וזה הופסק, וקיבלנו - - - חד-צדדית.

דוד אזולאי: אני מציע להמשיך.

נעמי מורנו: אני מאד ממליצה שנמשיך לעשות את מה שעשינו כל השנים.

דוד אזולאי: תודה.

תמר אלמוג: אני אומרת שהשנה גם היתה ישיבה עם הארגונים לפני ההרשמה.

תמר אלמוג: אז יכול להיות שעכשיו אני מבינה שזה לא מספיק, ונחזק את זה יותר.

דוד אזולאי: יפה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: הגברת שילון, בבקשה.

שרי שילון: רציתי רק להעלות שני דברים.

שרי שילון: אני נציבת תלונות הציבור בנעמ"ת, ואני שמחה לשמוע שאפשר להגיש עדיין עד ה-20/5.

שרי שילון: אלה דברים שלא ידענו.

שרי שילון: זה דבר שלא הגיע אל פתחנו, שעד ה-20/5.

תמר אלמוג: שלחנו את זה.

תמר אלמוג: יש לנו רשימה מסודרת של כל הארגונים שיש להם ילדים שעלו בבקרה.

שרי שילון: עד ה-20/5?

תמר אלמוג: ועובדת שלי שולחת להם את כל ההודעות שקשורות - - -, כולל ההודעה הזאת.

שרי שילון: כשאני שולחת אותם למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה להתעניין, לקבל תשובה – הם לא - - - תשובה כזאת.

דוד אזולאי: הגברת אלמוג, איך אתם שולחים את ההודעות?

דוד אזולאי: אם היא אומרת שהיא לא יודעת מזה – איך אתם שולחים?

דוד אזולאי: האם באמצעות מייל?

דוד אזולאי: באמצעות חוזר מנכ"ל?

תמר אלמוג: מייל.

דוד אזולאי: באמצעות המיילים?

תמר אלמוג: מייל.

תמר אלמוג: יש לנו רשימת תפוצה של כל הארגונים שהילדים שלהם עלו במדגם בבקרה.

דוד אזולאי: זה כיסוי לכל המעונות בארץ?

תמר אלמוג: כן.

שרי שילון: אנשים שפונים אליי, שעלו במדגם, לא קיבלו תשובות.

שרי שילון: שאני מפנה אותם למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, הם חוזרים אליי ואומרים: לא קיבלנו תשובה, רק תדעו - - -

יעל שמרגד: עובדה שאומרים לי על 20% ילדים.

יעל שמרגד: לא סתם.

דוד אזולאי: אז הגברת אלמוג, זה רק אומר שצריכים להיפגש יותר.

תמר אלמוג: אני מוכנה.

תמר אלמוג: - - - את ההודעה שנשלחה לארגונים, ותראי שמופיעה גם נעמ"ת.

מיכל צוק: 20% מהילדים לא השלימו את המסמכים.

מיכל צוק: אנחנו קוראים להם, עוד פעם, להשלים את המסמכים.

דוד אזולאי: בבקשה.

שרי שילון: - - - רציתי רק להדגיש את העניין ש-10% שאפשר לארגונים להכניס את הילדים על-פי דרישתם, מופיע רק כקריטריון חמישי.

שרי שילון: כלומר, עד שאנחנו - - - לקריטריון החמישי, אנחנו כבר מילאנו את הכיתות.

קריאה: זה ידוע.

תמר אלמוג: מה לעשות שאנחנו מחויבים לחוק פעוטות בסיכון - - -

קריאות: - - -

קריאה: - - - שיש כיתה של 30 ילד, ומתוך זה שלושה שלנו.

קריאה: אלא רק אחרי שמילאו עם ארבעה קריטריונים - - -, אז אנחנו מגיעים לרמה הזאת.

יעל שמרגד: שיעזרו להם למלא.

קריאות: - - -

דוד אזולאי: רגע.

שלומית אבינוח: הערבית זו שפה רשמית.

דוד אזולאי: הגברת אבינוח, דקה.

דוד אזולאי: לא שמעתי את הסיפא.

שרי שילון: אני אומרת שאמרו שאנחנו יכולים – הרי דיברנו - - - של הילדים בין השנתיים ותשעה חודשים והשלוש, איך אנחנו נפתור - - -

מיכל צוק: לא אמרתי שאתם יכולים.

מיכל צוק: אמרתי שאנחנו נבחן את זה, ולא בטוח – לאור האחריות שלנו לגבי הצעירים - - -

שרי שילון: לא, לא, את אמרת דבר אחר.

שרי שילון: את ציינת שלארגונים יש 10%, ורציתי להדגיש שה-10% זה הקריטריון החמישי ברשימה של הקריטריונים.

דוד אזולאי: לא מגיעים אליו.

שרי שילון: זאת אומרת, זה לא שיש - - -

מיכל צוק: אני רוצה להגיד שלא ברור לי עד הסוף – חוץ מזה שזה היה תמיד – מה ההיגיון ב-10% האלה בכלל.

קריאות: - - -

יעל שמרגד: כתבו את זה עקב הסבר שלנו.

מיכל צוק: לבוא ולהגיד שהצרכים של הארגון - - -

דוד אזולאי: הגברת צוק.

יעל שמרגד: - - - לנו לפעמים ילדי תורמים.

יעל שמרגד: - - - שראש העיר - - -

דוד אזולאי: אני מבקש.

שרי שילון: להבהיר – אם יש ילד של עובדת במעון מסוים, והיא עובדת של המעון והיא צריכה להכניס את הילד למקום אחר – היא לא יכולה להכניס אותו למעון שלה – אז זה לא העניין של הארגון?

שרי שילון: של אותם אחוזים שנותנים?

מיכל צוק: לא בהכרח.

עמוס שקדי: לא בהכרח.

שרי שילון: מה זה "לא בהכרח"?

מיכל צוק: אפשר להתייחס לזה?

דוד אזולאי: אני אתן לך.

קריאה: אתה רוצה שהיא תעבוד, כדי שתיתן שירות - - -?

שרי שילון: 10% שניתנו לא היו שגיאה.

שרי שילון: אבל הם רק קריטריון חמישי.

שרי שילון: זאת אומרת, לא להגיד מראש: יש לכם בתוך כיתה של 30, שלושה ילדים.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: בבקשה.

מיכל צוק: אני אגיד עוד פעם: ה-10% האלה, זה משהו קיים.

מיכל צוק: כשאנחנו עושים בחינה אנחנו בוחנים את הכול – ומה שנחליט בסוף, נחליט בסוף.

מיכל צוק: אני אומרת שלי לא היה ברור מה ההצדקה, זה לא אומר שאין הצדקה.

מיכל צוק: זה אומר שנצטרך לבחון את זה.

יעל שמרגד: אני מוכנה להסביר עוד פעם מה היו - - -

מיכל צוק: לא צריך עכשיו.

מיכל צוק: תשמעו, את הבחינה אנחנו לא נעשה כאן כי אני מתייחסת לתהליכים שאנחנו עושים יותר ברצינות מזה.

מיכל צוק: מה שצריך לבחון, צריך לבחון.

דוד אזולאי: רבותיי, זה לא סיבוב נוסף, אנא מכם.

דוד אזולאי: אני צריך לנעול את הישיבה, ואני כבר באיחור של רבע שעה.

דוד אזולאי: בבקשה.

מיכל צוק: לבוא ולהגיד שצרכי הארגון צריכים אפילו להעלות סימן שאלה, למה זה במקום החמישי; ולמה זה לא קודם, אולי, לילדים בסיכון, או לאימהות חד-הוריות, או לכל מיני דברים כאלה – אני מצטערת, אני לא חושבת שאפילו צריך - - -

קריאה: לא אמרנו - - -

קריאות: - - -

שרי שילון: לא אמרתי את זה.

שרי שילון: אמרתי רק שזה ניתן כמו הצהרה.

שרי שילון: יש לנו 10% – כיתה של 30, יש לנו שלושה.

שרי שילון: אין לנו.

שרי שילון: יש לנו את זה רק - - -

מיכל צוק: אף-אחד לא אמר את זה.

מיכל צוק: אמרנו שיש סדר.

מיכל צוק: הגברת אלמוג הסבירה בצורה נורא ברורה שיש סדר - -

תמר אלמוג: זה ביטוי, זה מה שהיא אומרת.

תמר אלמוג: במציאות.

קריאות: - - -

מיכל צוק: - - ואם זה יכול, זה יכול.

קריאה: רק הבהרתי את העניין.

קריאה: הבהרתי את העניין, זה הכול.

יעל שמרגד: אני רק רציתי לומר משהו נוסף בנושא ועדת התמיכות: גם מעון שקיים משנת 94, שהוא לא כל-כך ישן, לא 60 שנה, ושיפצנו אותו.

יעל שמרגד: ובאה הדרישה, עקב המפקחת של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לשדרג גם את חדרי השירותים.

יעל שמרגד: הגשנו את הבקשה, ונדרשנו להגיש תכניות אדריכליות.

יעל שמרגד: המפקחת של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה אמרה לי: אבל את לא צריכה, זה מבנה קיים – יש לו דרגה, יש לו סמל, יש לו הכול.

יעל שמרגד: פניתי שוב לוועדה, ואמרתי להם: אפילו המפקחת של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – ורשמתי את שמה – אמרה שאנחנו לא צריכים לצרף תכניות אדריכליות כי זה מעון מאושר, שקיים ועובד כמה שנים.

יעל שמרגד: ובשביל להחליף חדרי שירותים – ושוב, רק מהבחינה האסתטית, לא מבחינה תקנית.

יעל שמרגד: זה לא נושא בטיחותי, זה רק מבחינת האסתטיקה.

יעל שמרגד: אז שוב להגיש תכניות אדריכליות, ששוב זה עיכב – כל מיני דברים כאלה.

יעל שמרגד: אחר-כך הסכמים מול הרשויות, שלא תמיד יש לנו הסכמים.

יעל שמרגד: להיפך, דווקא המבנים הקודמים, הישנים יותר, לא היו לנו הסכמים מול הרשויות.

יעל שמרגד: וזו הבעיה, שאנחנו לא יכולים להגיש דווקא על המבנים הישנים בקשות לתמיכה.

דוד אזולאי: אני חושב שהגברת צוק התייחסה קודם לנושאים האלה.

יעל שמרגד: לא.

יעל שמרגד: היא התייחסה רק בנושאי בטיחות.

דוד אזולאי: ואני מציע שהנושאים האלה ימצאו את הדרך לפתרונות בין הצוות של המשרד לבין הצוות המקצועי שלכם.

נעמי מורנו: אני רק מבקשת לומר משהו כמנהלת באגף הגיל הרך בויצ"ו, ואני מניחה שחברים לי, לתחושה הזו, השותפים שיושבים סביב השולחן:

נעמי מורנו: גם לנו טובת הילדים ובטיחותם, וילדים בסיכון – שכל הטרמינולוגיה הזאת, שנזרקת לשולחן, היא בדמינו.

נעמי מורנו: אכפת לנו.

נעמי מורנו: כל השיקולים שלנו מביאים בחשבון את טובת הילדים ואת טובת ההורים - -

ליזה ריבקין: שלומם ובטיחותם.

נעמי מורנו: - - ובטיחותם, ואת הילדים בסיכון.

נעמי מורנו: והרטוריקה הזאת, כאילו אנחנו מהצד השני של המתרס אינה מקובלת.

מיכל צוק: אני לא יודעת על איזה צד שני של המתרס מדובר.

יעל שמרגד: במיוחד שיש לנו מכתב התחייבות ממנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לשפות אותנו בכל הנושא הזה של - - -

מיכל צוק: אני לא שמתי לב שאנחנו משני צידי המתרס.

יעל שמרגד: ככה הצגת את זה, כאילו שזה עומד לנגד עיניכם ולא נגד - - -

מיכל צוק: אני מדברת על מה שעומד לנגד עיניי, ומדברת בשם המשרד והממשלה – לא בשם אף-אחד אחר.

מיכל צוק: לא אמרתי שום דבר עליכם, ואם הבנתם ככה זה מוזר.

דוד אזולאי: רבותיי, לגבי נושא השיפוצים – הדברים האלה נאמרו ואין טעם לחזור עליהם.

דוד אזולאי: יש עוד דבר אחד שאני רוצה עליו, ואני רוצה להדגיש אותו.

דוד אזולאי: הגברת צוק, אני מבקש שהנושא ייבדק, לגבי הטופסולוגיה.

דוד אזולאי: אני מבקש לצרף לזה איזשהו נייר בשפה פשוטה שנותן הנחיות והסברים איך עושים את הדבר הזה.

דוד אזולאי: זה הכול.

מיכל צוק: יש לכם כאן חוברת?

תמר אלמוג: אדוני, אני יכולה לתת לך.

מיכל צוק: לא, לא.

תמר אלמוג: ערכה להורים.

דוד אזולאי: דף הנחיות.

תמר אלמוג: הנה, בבקשה.

תמר אלמוג: זה מה שיקבלו ההורים.

תמר אלמוג: אני יכולה לתת לך את כל הערכה.

תמר אלמוג: זה בהדפסה.

דוד אזולאי: תראי, אני לא קראתי את זה.

דוד אזולאי: אבל על פניו אני חושב שזה צריך להיות משהו יותר מתומצת, יותר פשוט.

תמר אלמוג: זה הכי מתומצת.

תמר אלמוג: זה גם מכיל את המידע.

שלומית אבינוח: זה קיים בכל השפות?

תמר אלמוג: מה?

שלומית אבינוח: זה קיים בכל השפות?

שלומית אבינוח: זה מה שביקשו - - - בישיבות.

תמר אלמוג: לא.

שלומית אבינוח: הרי היו נציגים – כשחבר הכנסת אזולאי לא היה – היו בכל הישיבות.

שלומית אבינוח: גם המגזר הערבי אמרו שהם לא יודעים למלא.

מיכל צוק: אני אבדוק.

שלומית אבינוח: - - -

תמר אלמוג: את דף המידע הזה אפשר לתרגם ולהעלות לאתר.

מיכל צוק: אני אבדוק את זה.

דוד אזולאי: הגברת צוק, אני מבקש שתיכנסי לעובי הקורה ותבדקי את הנושא הזה.

דוד אזולאי: אם את חושבת שזה עונה על הדרישה, מה טוב.

דוד אזולאי: אם לא, אז בבקשה תשני.

מיכל צוק: בסדר.

תמר אלמוג: לא בעיה, אפשר לתרגם.

דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה להודות, ואני באמת מקווה שאנחנו נקיים דיון נוסף לקראת חודש יוני.

דוד אזולאי: ואני מציע כבר לתאם תאריך, מפני שהפעם היה לנו מאד קשה - - -

שלומית אבינוח: יולי - - -

דוד אזולאי: למה לא סוף יוני?

שלומית אבינוח: אתה רוצה בסוף יוני?

מיכל צוק: אני מציעה שלגבי המועד תדברו איתנו, ונראה מתי מתחיל הרישום - - - כדי שנוכל לבדוק.

דוד אזולאי: אוקיי.

דוד אזולאי: אני מציע שכבר, הגברת אבינוח, לתאם תאריך: אם זה סוף יוני, תחילת יולי – תמצאו את התאריך שלכולם נוח, ואנחנו נתכנס סביב התאריך הזה ונקיים דיון נוסף.

דוד אזולאי: ואני מאד מקווה שזה יהיה הדיון האחרון לקראת השנה הבאה עלינו לטובה.

דוד אזולאי: רבותיי, תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.