ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1070, 2012-05-02 09:30

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מקדם בברכה את נגיד בנק ישראל, פרופסור סטנלי פישר, שנמצא כאן, ולכבוד הוא לנו, דרך קבע.

משה גפני: על סדר היום הדוח האחרון של בנק ישראל.

משה גפני: לפני שאנחנו מתחילים, אדוני הנגיד, הצעה לסדר של חברת הכנסת רוחמה אברהם.

רוחמה אברהם-בלילא: בוקר טוב אדוני הנגיד, בוקר טוב לאדוני יושב ראש הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קיבלתי אמש פנייה דחופה מהוסטל יפו שנמצא ברחוב יפת 209 בתל אביב.

רוחמה אברהם-בלילא: ההוסטל הזה למעשה מאכלס כרגע כעשרה מטופלים שמטופלים באשפוז פסיכיאטרי, הם זקוקים לשיקום פסיכו-סוציאלי והם לקראת סוף השיקום שלהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אלא שביולי 2011 קבע מהנדס עיריית יפו שהבניין הזה זקוק לשיפוץ.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא קבע שהבניין הוא בניין מסוכן וכולי אלא צריך לשפץ אותו ועלות השיפוץ שלו נמדדת בכ-200 אלף שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: לפני כחודשיים בערך חתמו עם אותם דיירים על הסכם שכירות של שנה ולפני כשבועיים הם קיבלו בקשה לפינוי הבניין כדי שיוכלו לשפץ אותו.

משה גפני: במי זה תלוי?

רוחמה אברהם-בלילא: אך ורק במשרד הבריאות.

רוחמה אברהם-בלילא: הפינוי של אותם דיירים יעלה בסביבות מאה אלף שקלים וסך כל השיפוץ של הבניין עלה מאתיים אלף שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת מהיושב ראש לפנות לשר הבריאות כדי שיתערב בעניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אי אפשר לסגור את הבניין שמיועד לאנשים שחיים בקהילה ונמצאים בסוף הטיפול שלהם כי זה אומר לזרוק אותם לרחוב.

משה גפני: שר הבריאות יושב שבעה על אביו.

משה גפני: אני התכוונתי לפנות לסגן שר הבריאות.

משה גפני: יש לי היום פגישה עם סגן שר הבריאות שהוא האיש המעשי בעניין הזה.

משה גפני: אם את יכולה אחרי הישיבה להכין לי מכתב עם הפרטים.

רוחמה אברהם-בלילא: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: המכתב מוכן.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת לא פנייה אישית.

רוחמה אברהם-בלילא: אם אתה רוצה פנייה אישית, אני אעביר לך, אבל המסמך הזה מדבר על מהות הפנייה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אדוני הנגיד, רבותיי חברי הכנסת, הדוח האחרון של בנק ישראל שהציג את הבעיות.

משה גפני: תכף נשמע מהנגיד ומאנשי בנק ישראל את הבעיות החברתיות שקיימות בישראל, את הפער שקיים בעניין הזה ונדמה לי שיש אפילו ביקורת על הממשלה שלא פותרת את הבעיות החברתיות.

משה גפני: אנחנו נקיים את הדיון.

משה גפני: לצערי הרב כאשר תכננו את הגעתך אדוני הנגיד לכאן, לא לקחנו בחשבון שאנחנו הולכים לבחירות.

שי חרמש: יש עוד מפלגה אחת שלא מקיימת בחירות והגיעה לישיבה?

שי חרמש: לנו יש אחריות לאומית.

שי חרמש: זה נכנס לפרוטוקול?

משה גפני: כן.

משה גפני: נכנס לפרוטוקול שיש מפלגה אחת שיש לה אחריות לאומית.

משה גפני: מי שיקרא את הפרוטוקול, יבין שמדובר על יהדות התורה.

משה גפני: גם אם יוחלט על מועד בחירות, אנחנו בוועדה נצטרך כמובן להמשיך את הדיונים עד היום האחרון של הכנסת וגם לאחר מכן כיוון שהמדינה צריכה להמשיך לעבוד.

משה גפני: אמרתי את זה אתמול.

רוחמה אברהם-בלילא: זה באישור ועדה מסדרת.

משה גפני: לאחר מכן זה באישור ועדה מסדרת אבל ועדת הכספים חייבת להמשיך לפעול.

משה גפני: אדוני הנגיד, בבקשה.

משה גפני: הבמה לרשותך.

סטנלי פישר: תודה רבה אדוני היושב ראש וחברי הכנסת.

סטנלי פישר: אני מבין שהזמן קצר אבל הבנתי שיש לנו זמן עד ה-4 בספטמבר.

משה גפני: לא, זה לא 4 בספטמבר.

משה גפני: על 4 בספטמבר החליטה סיעת הליכוד אבל אני לא מסכים לזה.

משה גפני: בכלל למה שהליכוד אומר, אני לא כל כך מסכים היום.

משה גפני: אני לא רוצה ב-4 בספטמבר ואני אבוא בדברים עם מפלגות אחרות כמו קדימה למשל, עם שאול מופז.

סטנלי פישר: אמרת שהזמן קצר.

משה גפני: לך יש את כל הזמן שבעולם.

משה גפני: המליאה מתכנסת בשעה 11:00.

משה גפני: הכנסת ממשיכה לפעול כרגיל.

סטנלי פישר: אני מדבר בעיקר על דוח בנק ישראל לשנת 2011.

סטנלי פישר: זה נראה מאוד דומה לדוח בנק ישראל לשנת 2010.

שי חרמש: הכריכה היא אותה כריכה.

סטנלי פישר: זה מתאר שנה שהייתה טובה בעיקר אבל לא מצוינת.

סטנלי פישר: אני אדבר קצת גם על העתיד משום שאי אפשר שלא לדבר עליו.

סטנלי פישר: כרגיל, מה שקרה למשק הישראלי בצד המקרו זה מה שקרה במדינות הגדולות באירופה, בארצות הברית, במדינות השווקים המתפתחים והמתעוררים.

סטנלי פישר: שנת 2011 הייתה שנה חלשה.

סטנלי פישר: באירופה הייתה צמיחה בגובה של 1.4 ובארצות הברית בגובה של 1.7.

סטנלי פישר: אלה שיעורים נמוכים.

סטנלי פישר: בעולם המתעורר, הגובה עמד על 6.2, דבר שנשמע לנו מאוד גבוה אבל הוא יחסית נמוך ביחס לממוצע שלהם בשנים האחרונות.

סטנלי פישר: הצמיחה במשק העולמי, בהשוואה לשנים קודמות, הייתה נמוכה.

סטנלי פישר: כפי שאתם רואים במצגת, 3.9.

סטנלי פישר: מה שמאוד חשוב לנו תמיד, כל שנה אני אומר זאת, הוא הסחר העולמי וזה היה בקצב – אנחנו חושבים על שבעה אחוזים כממוצע – של 5.8 אחוזים שזה אחוז נמוך.

סטנלי פישר: זה משפיע עלינו וזה השפיע.

סטנלי פישר: מה שקרה למשק הישראלי בשנת 2011 - קצת קשה להבין זאת אחרי שאמרתי שזאת הייתה שנה טובה אבל לא מצוינת, משום שהצמיחה הייתה מאוד גבוהה, בגובה של 4.8 אחוזים שזה שיעור גבוה – דומה למה שקרה לנו בשנים הטובות, בין 2004 עד אמצע 2008.

סטנלי פישר: מה שקרה בשנת 2011 הייתה צמיחה מאוד מהירה ברביע הראשון, מעל שבעה אחוזים, ואז האחוז ירד ועד סוף השנה זה עמד על 3.4 אחוזים ברביע האחרון.

סטנלי פישר: זאת הייתה שנה של ירידה בשיעור הצמיחה במשך השנה ועד סוף השנה הגענו לרמה שגורמת לנו לחשוב שהשנה תהיה בסביבות 3-3.1 אחוזים.

רוחמה אברהם-בלילא: מה השפיע על זה?

סטנלי פישר: זה היה בעיקר הסחר הבין לאומי.

סטנלי פישר: היצוא.

סטנלי פישר: גורם שני שקצת מפתיע היה שהצרכן הישראלי לא כל כך רצה להוציא הרבה כסף ואנשים קנו פחות מאשר בשנים קודמות.

סטנלי פישר: אולי גרמה לכם האווירה הגיאו-פוליטית אבל אני לא יודע מה בדיוק קרה.

משה גפני: או המחאה החברתית.

סטנלי פישר: כן, אתה צודק.

משה גפני: אנשים הלכו לסופר, התחילו לבדוק מחירים ולא קנו.

סטנלי פישר: נמצא אתי פרופסור נתן זוסמן שהוא ראש חטיבת המחקר שהיה אחראי לדוח בנק ישראל לשנת 2011.

סטנלי פישר: זה מעניין מה שקרה אצלנו ביחס ליצוא של מדינת ישראל.

סטנלי פישר: פעם ראשונה רואים שהיצוא שלנו בסוף השנה, ואולי בתחילת השנה הזאת, לאסיה היה יותר גבוה מהיצוא שלנו לארצות הברית.

סטנלי פישר: זה דבר שלא קרה בעבר.

סטנלי פישר: זה מדבר על העברת מרכז הכובד של המשק העולמי לאסיה והעובדה שהיצואנים שלנו הם פעילים, ערים והולכים למקום בו אפשר למכור.

סטנלי פישר: היצוא לאירופה שמר פחות או יותר על רמתו וזאת הפתעה טובה, אבל בסך הכול היצוא לא צמח בקצב שהיה בשנים קודמות.

משה גפני: מה שגורם לכך בעיקר זאת הירידה ביצוא לארצות הברית.

סטנלי פישר: כן.

סטנלי פישר: זה היה הרקע במשק העולמי.

סטנלי פישר: זה מה שקרה לנו כתוצאה ממה שקרה במשק העולמי.

סטנלי פישר: אנחנו מדברים בדוח בנק ישראל ולכן אנחנו מתחילים עם אינפלציה, עם המדיניות המוניטרית ושואלים מה גורם להחלטות שלנו לגבי הריבית ומה הגורמים החשובים.

סטנלי פישר: הדבר הראשון אותו אנחנו כותבים – וזה חוק שעבר כאן - הוא סביבת האינפלציה - זאת אומרת, האינפלציה בפועל – והציפיות לאינפלציה.

סטנלי פישר: לפי החוק אנחנו צריכים לקחת בחשבון את קצב הצמיחה בישראל, כל עוד שהאינפלציה בתוך היעד, ומה שגם הוא משפיע זאת רמת אי הוודאות ואי הוודאות הייתה מאוד גדולה במשך שנת 2011.

סטנלי פישר: פשוט לא ידענו אז ולא יודעים היום מה יקרה באירופה.

סטנלי פישר: אם אירופה תמשיך במיתון קל, צמיחה של מינוס 0.3 אחוז, נוכל להתמודד עם זה.

סטנלי פישר: זה לא טוב לנו, אבל זה לא סוף העולם.

סטנלי פישר: אם יהיה שם משבר פיננסי, אם מדינות יתחילו לצאת מגוש היורו, אנחנו לא יודעים מה יקרה וקשה לתאר את כל התרחישים, אבל נצטרך להגיב בזמן אמת.

סטנלי פישר: אנחנו מנסים להתכונן לאפשרות הזאת.

סטנלי פישר: אני לא חושב שזאת אפשרות הכי סבירה, אבל זאת בוודאי אפשרות.

סטנלי פישר: הריבית שלנו נקבעת ביחס לריבית של הבנקים המרכזיים העיקריים והיא כמעט אפס.

סטנלי פישר: התפתחות שער החליפין בוודאי משפיעה עלינו ומחירי הנכסים.

סטנלי פישר: כאן אני חושב על דירה כנכס.

סטנלי פישר: הוספתי למטה שינוי גדול שקרה בשנת 2011, גם הודות לוועדה זאת, כאשר בנובמבר התחילה לפעול הוועדה המוניטרית ועד עתה הרושם של כל המשתתפים בפגישות שהתקיימו בפורום הוועדה המוניטרית הפחות פורמאלית שהייתה לנו בעבר היא שחל שיפור.

משה גפני: כל כמה זמן יושבת הוועדה?

סטנלי פישר: פעם בחודש אבל יש פגישה שבועית בה אנחנו מעדכנים את עצמנו על מה שקרה בשבוע האחרון.

משה גפני: זאת אומרת, הישיבה היא אחת לחודש אבל יש ישיבה שבועית.

סטנלי פישר: ישיבת ההחלטה מתקיימת פעם בחודש אבל מעדכנים במשך החודש.

סטנלי פישר: הם מבקשים ללמוד יותר על נושא מסוים או מבקשים שנעשה עבודה בנושא מסוים ולכן מתקיימות ישיבות מיוחדות שמיועדות לנושא מסוים.

סטנלי פישר: הוועדה פעילה.

מרינה סולודקין: האם אתה ממשיך לקנות דולרים?

סטנלי פישר: הפסקנו ביולי 2011.

סטנלי פישר: לא שינינו את המדיניות שלנו.

סטנלי פישר: זאת אומרת, אם שער החליפין יסטה מהרמה שאנחנו חושבים שמהווה שיווי משקל, נשקול האם להתערב.

סטנלי פישר: לא אמרנו שזה לנצח.

מרינה סולודקין: זהב אתה לא קונה.

סטנלי פישר: אנחנו לא קונים זהב.

סטנלי פישר: מה הייתה המדיניות שלנו.

סטנלי פישר: המדיניות שלנו מיועדת לשמור על האינפלציה בתוך תחום היעד.

סטנלי פישר: זה קשה.

סטנלי פישר: אתם רואים שזה מסתובב סביב היעד אבל לעתים קרובות לא נמצא בתוך היעד.

סטנלי פישר: מה שגורם לתנודות האלה, אלה בעיקר שינויים במחירים של יבוא.

סטנלי פישר: רואים שם קפיצה מהירה בשיעור האינפלציה וזה מתייחס למה שקרה למחיר הנפט בקיץ 2008, אז הוא הגיע ל-147 דולר לחבית.

סטנלי פישר: זה גרם לאינפלציה אצלנו.

סטנלי פישר: אנחנו לא יכולים לשלוט על זה, אבל מנסים לחזור.

רוחמה אברהם-בלילא: 2011, זה מתייחס יותר למחירי היבוא ולא למחיר הדלק?

סטנלי פישר: הדלק, גם הוא בעיקר יבוא.

סטנלי פישר: הריבית שלנו, המשכנו להעלות אותה מאז אוגוסט 2009 עד אמצע 2011 ואז קרה מה שקרה באירופה וקרתה המחאה שהשפיעה על רמת הפעילות במשק הישראלי.

סטנלי פישר: הבנו שיש איזו האטה בצמיחה במשק והתחלנו להוריד את הריבית ועכשיו היא הגיעה ל-2.5 אחוזים.

סטנלי פישר: הורדנו אותה במשך שלוש פעמים מאז אמצע השנה ועכשיו הריבית עומדת על 2.5 אחוזים כבר במשך שלושה-ארבעה חודשים.

סטנלי פישר: אנחנו ננהל את הריבית כדי לנסות להיות במרכז היעד.

סטנלי פישר: האינפלציה לאחרונה הייתה קצת מתחת לשני אחוזים והיא צפויה לעלות בערך ל-2.5 אחוזים עד סוף השנה הזאת, שוב כתוצאה מעלייה במחירי היבוא בעיקר.

משה גפני: אני פניתי אליך לגבי הריבית הגבוהה שיש בבנקים ישראל וקיבלתי תשובה מדודו זקן.

משה גפני: הריבית כאן היא ממש גבוהה באופן יחסי למה שקורה בעולם.

משה גפני: אנשים משלמים על ריבית חריגה 8.7.

רוחמה אברהם-בלילא: השאלה לכמה אנשים בעולם יש את אותו דפוס של לחיות במינוס.

משה גפני: כן, אבל בישראל הוא 8.26 אחוזים, בצרפת זה 1.75 אחוזים.

סטנלי פישר: ענינו לך במכתב שאלו נתונים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

משה גפני: לא, לא לקחתי אותם משם.

משה גפני: זה היה גם בעיתונים.

משה גפני: השאלה אם הנתונים נכונים או לא נכונים.

סטנלי פישר: לא נכונים.

משה גפני: יש נתון אותו אתם יודעים לומר?

משה גפני: נתון אמיתי.

סטנלי פישר: על העולם?

משה גפני: כן.

סטנלי פישר: אני במקרה מכיר אחד.

משה גפני: בישראל זה גבוה.

משה גפני: השאלה אם יש דרך ואתם יכולים לעצור.

משה גפני: נניח שהמסקנה שלכם תהיה שהריבית כאן היא גבוהה יחסית למה שקורה בעולם.

משה גפני: השאלה היא האם אתם יכולים למנוע את זה.

משה גפני: יש לכם דרך למנוע את זה?

משה גפני: הפיקוח על הבנקים של בנק ישראל יכול לומר להם שהוא לא מסכים לריבית כזאת גבוהה?

סטנלי פישר: אנחנו יכולים לומר את זה אבל אני לא מציע זאת.

סטנלי פישר: כל פעם שאתה לוחץ כאן, משהו קורה שם.

משה גפני: הסיפור הוא לא הריבית על הבנקים.

משה גפני: הריבית על הבנקים היא סימפטום.

משה גפני: אנחנו חיים במדינה בה הרווחים של הבנקים הם רווחים עצומים, כמעט הזויים, בשעה שמעמד הביניים נשחק.

משה גפני: זאת הבעיה.

משה גפני: הרי חלק מהמחאה היא שאומרים שיש אנשים כל כך עשירים, מקבלים משכורות כל כך גבוהות, בעוד שאחרים לא יכולים לגמור את החודש, לא יכולים לרכוש דירה, לא יכולים לעשות שום דבר.

משה גפני: אז פתאום מגיעה ידיעה כזאת בעיתון שאומרת שהריבית בארץ היא גבוהה יחסית לעולם בכל כך הרבה אחוזים, וזה מביא למחאה.

משה גפני: אני חושב שבנק ישראל היה צריך לצאת בהודעה או בפעולה.

משה גפני: הבנקים הרוויחו הון תועפות.

משה גפני: אתם יכולים להתהדר בעניין הזה, ואני אומר את זה בכל מקום, כי בנק ישראל הצליח, לעומת הבנקים המרכזיים בעולם, בכך שהיציבות הפיננסית אצלנו היא בלתי רגילה, יחסית למה שקורה בעולם.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: אף בנק לא נפל ולא רק שלא נפל אלא הרווחים היו רווחים גדולים, המשכורות היו גבוהות מאוד אבל השאלה אם מותר לנו מבחינה חברתית.

משה גפני: הרי נגעתם בעניין הזה עכשיו.

משה גפני: השאלה אם מבחינה חברתית מותר לנו.

מרינה סולודקין: מס יסף, מס על ירושות גדולות.

משה גפני: זה לא בנק ישראל.

משה גפני: זאת הממשלה הבאה בעזרת השם.

שי חרמש: בנק ישראל לא אחראי לא לשכר הבכירים ולא לריכוזיות.

משה גפני: לא, אבל לבנק ישראל יש כאן תפקיד בפיקוח על הבנקים.

משה גפני: אני מבין את העמדה של נגיד בנק ישראל שאומר שהוא לא רוצה ללחוץ על הכפתור הזה כי פתאום יתברר שיש בעיה במקום אחר.

משה גפני: מה שאמרה חברת הכנסת מרינה סולודקין זה נכון אבל זה תפקיד הממשלה והממשלה בינתיים גם לא הביאה את המס על העשירים.

משה גפני: היא יכולה להביא את זה אבל היא לא הביאה, אבל זה לא התפקיד של הנגיד אלא את זה אנחנו צריכים לעשות במסגרת של המערכת הפוליטית הציבורית בישראל.

מרינה סולודקין: הם לא אומרים את הדברים.

מרינה סולודקין: זה תיאור פיננסי.

מרינה סולודקין: הם צריכים לומר משהו.

משה גפני: אני מבקש, אם אפשר, התייחסות לגבי הנושא הזה של עמדת הממשלה למה שאמרה חברת הכנסת סולודקין.

משה גפני: אני שואל האם אתם, במה שנוגע אליכם בפיקוח על הבנקים, האם יש אפשרות שתתערבו.

משה גפני: אני חושב שבזה אני מבטא את רחשי הציבור.

משה גפני: הציבור מרגיש שיש מנהלים בבנקים שמקבלים שכר גבוה, שהרווחים של הבנקים הם גבוהים והרווחים האלה נוצרים כתוצאה מכסף שלוקחים מאתנו מעמד הביניים ואפילו השכבות החלשות.

משה גפני: לוקחים מאתנו עמלות גבוהות וריבית גבוהה.

משה גפני: זאת השאלה.

משה גפני: האם הבנק בכלל יכול להתערב והאם הוא חושב שהוא צריך להתערב?

סטנלי פישר: אני אתייחס לכמה דברים שאמרת.

סטנלי פישר: ראשית, אנחנו צריכים להבין שאנחנו צריכים לשמור על היציבות של המערכת הבנקאית.

משה גפני: אין ויכוח.

סטנלי פישר: והם צריכים להרוויח שיעור תשואה מקובל על ההון שהם משקיעים בתוך הבנק.

סטנלי פישר: ברביע האחרון בשנה האחרונה היו בנקים שהתשואות שלהם היו מאוד גבוהות והיו אחרים שלא הגיעו לרמות מקובלות.

סטנלי פישר: זה נורא חשוב.

סטנלי פישר: אני רוצה לדבר על מחנק האשראי כדי להבין את הקשיים שיש כאן.

סטנלי פישר: מה שגרם לכל הרעש לגבי מחנק אשראי לפני כחודשיים הייתה העובדה שאנחנו מבחינת היציבות של המערכת הבנקאית ומבחינת הבקשות מהרשויות העולמיות ביקשנו מהבנקים להעלות את יחס ההון שהם מחזיקים משבעה אחוזים לתשעה אחוזים ולגדולים לעשרה אחוזים.

סטנלי פישר: איך הם יכולים לעשות את זה?

סטנלי פישר: הם צריכים לקחת או מהרווחים ולהוסיף להון או לצאת לגייס כסף בשוק.

סטנלי פישר: המניות שלהם היו ברמות מאוד נמוכות והגיוס בשוק לא היה כל כך קל.

סטנלי פישר: להתחיל אז לומר להם שיורידו את ההכנסה, זה גורם מצד שני לבעיות בצד היצע האשראי.

סטנלי פישר: יש צורך להגיע לאיזון בן מה שהם מרוויחים לבין היכולת שלהם לתת הלוואות.

סטנלי פישר: הם עושים את זה אם זה רווחי ולא עושים זאת אם זה לא רווחי.

סטנלי פישר: זה דבר מאוד חשוב שהם ירוויחו תשואה מכובדת.

סטנלי פישר: יש עוד עניין והוא היציבות.

סטנלי פישר: הבנקים יכולים לקחת סיכונים ולנסות להרוויח הרבה.

סטנלי פישר: זה מה שעשו הבנקים האמריקאים.

סטנלי פישר: הם השקיעו כאן ושם שיעורי תשואה של 15-20 אחוזים עד שלא היו 15-20 אחוזים אלא היה מינוס.

סטנלי פישר: אנחנו מונעים מהבנקים שלנו לעשות זאת או כמעט מונעים.

סטנלי פישר: אנחנו צריכים לומר להם שהנוסטרו שלהם צריך להיות קטן ותחת שליטה.

סטנלי פישר: אין שם הימורים גדולים.

סטנלי פישר: אנחנו מונעים מהם את האפשרות לשחק את המשחקים האלה וזה בצדק, משום שראינו במיתון האחרון כמה היה חשוב לנו שהייתה לנו מערכת בנקאית איתנה.

סטנלי פישר: אני חושב שיש תחומים בהם הבנקים צריכים להמשיך להוריד עמלות.

סטנלי פישר: הם צריכים לנסות לתת יותר לחברות קטנות ובינוניות בגודלן.

סטנלי פישר: בצד הנדל"ן זה יותר מסובך.

סטנלי פישר: הם צריכים לנסות לעזור לאנשים וזאת אנחנו מבקשים מהם, אבל לומר שהם מרוויחים הון תועפות, זה לא נכון חוץ מאשר בנק אחד או שניים.

סטנלי פישר: צריכים לקחת את הממוצע במשך השנים והממוצע במשך השנים הוא בסביבות עשרה אחוזים, שזה לא כל כך גבוה.

סטנלי פישר: יש אי יעילות, יש שכר גבוה וזה לא רק שכר המנהלים בבנקים שהוא גבוה, בכמה מקומות יש עובדים מיותרים - אבל קשה מאוד לטפל בזה – וגם זה מעלה את עלויות הבנקים.

סטנלי פישר: אנחנו צריכים כל הזמן לחפש דרכים לעודד את הבנקים להוריד את העמלות והריבית השלילית והרווחים שלהם, אבל בסך הכול מה שהכי חשוב לנו – והבנק המרכזי ימשיך לעמוד על זה – זה שהם לא ייקחו סיכונים גדולים מדי.

סטנלי פישר: שם יש את הבעיה שקרתה לארצות הברית, לאנגליה ובחלקים של אירופה משום שהבנקים שלהם בבעיה ענקית.

סטנלי פישר: איטליה פחות בבעיה.

סטנלי פישר: אנחנו צריכים לנסות ללחוץ על הבנקים להוריד את העלויות למחזיקי חשבונות ואנחנו צריכים לשמור על היציבות של הבנקים.

משה גפני: אתה שלם עם עצמך מבחינה מקצועית שלא הגזמתם בשמירה, ואני מאוד מברך על זה.

משה גפני: מה שאמרת, זה נכון.

משה גפני: זה התפקיד המרכזי שלכם והצלחתם בו, לשמור על היציבות הפיננסית של הבנקים כך שלא יקרה שום דבר ושלא יקרה מה שקרה במדינות אירופה ואפילו בארצות הברית ואכן ברוך השם לא קרה כאן.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: האם אתה שלם עם עצמם שלא הלכתם על האיזון של להיות יותר אגרסיביים גם ביעילות של הבנקים, גם בשכר של המנהלים ושל אנשים אחרים, גם בנושא הזה של העמלות ושל הריבית?

משה גפני: האם אתה שלם עם עצמך ששמרתם על האיזון?

משה גפני: בדבר אחד הצלחתם, בתפקיד המרכזי – מה שאמרת עכשיו – הצלחתם וכולם מודים בזה, גם בעולם וגם בארץ.

משה גפני: השאלה האם אתה שלם עם זה שהאיזון שהיה צריך שייעשה, שהבנקים לא ייפלו, שהבנקים ירוויחו ושלא יעשו ספקולציות ושלא יעשו דברים שנעשו בארצות הברית, האם לצד זה הייתם מספיק חזקים מולם שלא ייקחו כל כך הרבה כסף מהאזרחים, מהלקוחות, מאנשים שאין להם ולעומת זאת הם לוקחים הרבה משכורות לאנשים שהיו יכולים לחיות עם שכר יותר נמוך.

משה גפני: האם אתה שלם עם עצמך בנושא הזה?

סטנלי פישר: אני אף פעם לא שלם עם עצמי בדבר כלשהו.

סטנלי פישר: נשים את זה בצד.

סטנלי פישר: אני מנסה כל הזמן לשפר את מה שאנחנו עושים ואת מצב המשק.

סטנלי פישר: מעבר לזה, צריך לקחת בחשבון שעמלות הבנקים יורדות.

סטנלי פישר: הן ירדו ב-17 אחוזים בארבע-חמש השנים האחרונות.

סטנלי פישר: אנחנו ממשיכים ללחוץ עליהם ונמשיך לעשות זאת.

סטנלי פישר: כאן רואים היבט חשוב של מה שקרה בשנה האחרונה.

סטנלי פישר: זה שוק הדיור.

סטנלי פישר: רואים שם שמחירי הדיור התחילו להתייצב ואנחנו רוצים שהם יתחילו לרדת בקצב אטי.

סטנלי פישר: אנחנו לא רוצים נפילה גדולה, דבר שיגרום לבעיות לבעלי הדירות.

סטנלי פישר: בצד ימין אתם רואים את הדירות למכירה ורואים שמלאי הדירות למכירה התחיל לעלות.

משה גפני: אבל המחירים עולים.

סטנלי פישר: המחירים פחות או יותר יציבים.

משה גפני: לא, המחירים עולים.

סטנלי פישר: לא.

שי חרמש: הם לא יורדים.

שי חרמש: הם באותה רמה שהייתה.

משה גפני: כשהיה כאן אתמול שר האוצר, הטענה שעלתה הייתה שיכול להיות שיש יותר דירות שמסתיימת הבנייה שלהם אבל אנשים לא רוכשים משום שמחירן מאוד גבוה.

משה גפני: המחיר לא יורד.

משה גפני: זאת הטענה שעלתה כאן אתמול וזאת אכן טענה נכונה.

סטנלי פישר: היא נכונה.

סטנלי פישר: זה שלב מאוד מסובך ורגיש בשוק הנדל"ן.

סטנלי פישר: ידוע שבעלי דירות וקבלנים לא רוצים להוריד את המחירים.

שי חרמש: גפני, תסתכל על הגרף שסטנלי מראה כאן עכשיו.

שי חרמש: בינואר 2012 אתה עומד בגמר יחידות דיור בערך בשליש מכפי שהיו שלוש שנים קודם.

שי חרמש: היצע הדירות הגמורות הוא קטן.

שי חרמש: תסתכל על הגרף.

שי חרמש: אין היצע.

שי חרמש: אין דירות.

משה גפני: יחסית ל-2009, 2010, 2011, המספר גדל.

שי חרמש: ב-2009 היית עם 15 אלף דירות גמורות.

משה גפני: הגרף ברור.

סטנלי פישר: המלאי עולה.

סטנלי פישר: זאת אומרת שיש בתים שהקבלנים או הבעלים לא יכולים למכור.

סטנלי פישר: אם ניתן לבנקים את האפשרות לתת יותר אשראי לקבלנים, הם לא יורידו את המחירים.

משה גפני: מה שחבר הכנסת חרמש אמר, הוא לא דיבר עכשיו על בנק ישראל אלא הוא דיבר כללית על המצב.

משה גפני: הגרף שאתם מראים כאן

משה גפני: הוא גרף נורא פשוט ונורא אמיתי שמשקף את המצב.

משה גפני: לפני כמה שנים היו הרבה דירות בשוק.

משה גפני: היו מחירים נמוכים וזוג צעיר היה יכול לרכוש דירה.

משה גפני: עם השנים ירד היצע הדירות והגיע לשפל בלתי רגיל בשנת 2008, 2009, 2010.

משה גפני: הגיע לשפל גם גמר הבנייה ואז המחירים גם עלו.

משה גפני: עכשיו אנחנו נמצאים ביציבות אבל בינתיים אנחנו לא מתקרבים למה שהיה לפני עשור, לא במחיר ולא ביצע.

סטנלי פישר: במשך כל העשור הזה, זה לא אקראי שהמלאי ירד משום שהם בנו הרבה והיה צורך להוריד אותו.

משה גפני: אם אני לא הולך לקואליציה הבאה אלא אני באופוזיציה, אני לוקח את הגרף הזה.

משה גפני: אם אני הולך לקואליציה, אני אקח גרפים אחרים.

משה גפני: זה גרף שמשקף את המצב.

סטנלי פישר: זאת הייתה הכוונה.

סטנלי פישר: ביחס למצב הפיסקאלי, מצב התקציב.

סטנלי פישר: בשנת 2011 הממשלה הצליחה להביא גירעון בתקציב של בערך 3,3 אחוזים.

סטנלי פישר: היעד לשנת 2011 היה שלושה אחוזים כך שהיא הייתה קצת מעל אבל המצב הופך להיות יותר ויותר קשה.

סטנלי פישר: מה שרואים כאן אלה שתי עקומות כאשר האחת מראה מה היה היעד לגירעון התקציב – זאת העקומה המסומנת בשחור – וזה יה שהיה מתוכנן קודם.

סטנלי פישר: שלושה אחוזים, בעצם 3.5 אחוזים, בשנת 2011 והיינו קצת מעל במונחים של הגירעון.

סטנלי פישר: שני אחוזים ב-2012 וזה היה אמור להגיע לאחוז אחד ב-2014.

סטנלי פישר: במקום שני אחוזים ב-2012 אנחנו חושבים שזה יהיה שוב בסביבות 3.5 אחוזים.

שי חרמש: כדאי לומר שזה 25 מיליארד שקלים.

סטנלי פישר: זה סכום גדול מאוד וזאת סטייה מאוד גדולה.

סטנלי פישר: זאת הבעיה של התקציב.

משה גפני: כתוצאה מאובדן הכנסות.

סטנלי פישר: מאובדן הכנסות ומלחץ על ההוצאות.

סטנלי פישר: הם לא הפרו את מגבלת ההוצאות.

סטנלי פישר: אנחנו מדברים עכשיו בתחילת מאי ויש לנו עוד שבעה חודשים.

משה גפני: ויש בחירות.

סטנלי פישר: ויש בחירות.

סטנלי פישר: מה שיקרה בוועדה הזאת זה מאוד חשוב ליציבות המשק בחודשים הבאים.

משה גפני: אם היית יושב ראש ועדת הכספים בתקופה הזאת, אתה לא היית נותן לממשלה לעשות כלכלת בחירות?

סטנלי פישר: בכל רגע לא הייתי נותן.

שי חרמש: הוא רוצה לומר לך שהוא לא היה מכנס את הוועדה.

אבישי ברוורמן: איך אתה יכול בתוך חודש לעשות כלכלת בחירות?

משה גפני: בטח שהוא יכול.

משה גפני: יכול.

משה גפני: אם אתה לא מאשר, זה לא עובר.

משה גפני: זאת שאלתי לנגיד.

אבישי ברוורמן: חוץ מאשר העברות לחרדים, אתה יכול לעשות הכול.

משה גפני: עזוב את החרדים.

משה גפני: ממילא נושא החרדים יהיה במערכת הבחירות כי הרי אין לכם על מה לדבר.

משה גפני: הממשלה יכולה להביא עכשיו כמה תקנות וכמה צווים עם הרבה כסף שייטיבו עם מעמד הביניים ועם השכבות החלשות.

משה גפני: אין שום בעיה והיא לא צריכה את המליאה.

משה גפני: שאלתי את הנגיד - תפקיד נגיד בנק ישראל הוא לאין ערוך יותר חשוב מכל תפקיד כלכלי אחר במדינה – בתיאוריה וביקשתי עצה.

משה גפני: הוא גם יותר מבוגר ממני, גם יותר משכיל ממני וגם יודע כלכלה טוב ממני.

משה גפני: שאלתי אותו אם הוא היה יושב ראש ועדת הכספים, לו הממשלה הייתה באה עם כלכלת בחירות לוועדה, מה הוא היה עושה.

סטנלי פישר: הייתי אומר לא, אבל אני לא רץ לכנסת הבאה.

שי חרמש: אני כיושב ראש מוחה נגד זה ומצביע בעד.

שי חרמש: זה מה שגפני היה עושה.

משה גפני: לא, לא אמרתי.

שי חרמש: לגבי התקציב הדו שנתי אמרת שאתה נגד זה, אתה מוחה ואתה מצביע בעד.

משה גפני: לא, במליאה, בקריאה הראשונה, אני הצבעתי נגד הדו שנתי.

משה גפני: כשראיתי שיש כאן רוב, עשיתי כמה דברים בתוך התקציב הזה.

סטנלי פישר: מה שרואים בשורה השנייה זה את ההוצאות הצפויות על פי אומדן עלות ההחלטות שהממשלה כבר קיבלה.

סטנלי פישר: זאת אומרת, יש 6,6 מיליארד שקלים.

שי חרמש: התחייבויות.

סטנלי פישר: זה אומדן של בנק ישראל ומה שאנשים שלנו אומרים - אנשי האוצר עוד לא הגיעו לאומדן שלהם – שהוא 6,6 מיליארד.

סטנלי פישר: הם יודעים יותר מאתנו לגבי ההתחייבויות השונות שקרו במשך התקופה עד עתה והם חושבים שזה יותר גבוה מה-6,6.

סטנלי פישר: זאת בעיה גדולה.

סטנלי פישר: האנשים שלנו אומרים שבאוצר הם מומחים ויש להם ארגז כלים שמאפשר להם איכשהו לממן דברים.

שי חרמש: זה נקרא מחסני מלאי.

סטנלי פישר: יש להם מחסני מלאי מסוג זה אבל השנה הם יצטרכו להוציא את כל הכלים שיש להם ואולי אפילו הם לא יספיקו כדי לשמור על ה-3,173.

סטנלי פישר: המצב עכשיו מאוד לחוץ ואם תהיה כלכלת בחירות, זה יהיה יותר קשה.

סטנלי פישר: זה לא שהאוצר לא יודע על כך.

סטנלי פישר: הוא כן יודע.

משה גפני: האוצר מדבר על סכומים יותר גבוהים.

סטנלי פישר: נכון.

סטנלי פישר: אנחנו רואים כאן שיהיה פער גדול בין התקציב בפועל והיעדים שנקבעו בעבר.

סטנלי פישר: אחת הבעיות היא שהמשק במצב טוב יחסית.

סטנלי פישר: אם ניכנס למיתון, ומתחילים מגירעון של ארבעה אחוזים, תהיה לנו בעיה גדולה.

סטנלי פישר: זה לא מצב בריא להיות במקום הכחול.

סטנלי פישר: מאוד לא בריא.

מרינה סולודקין: מסים על עשירים.

מרינה סולודקין: יש כלים.

סטנלי פישר: יש כלים, נכון, אבל צריך להשתמש בהם.

סטנלי פישר: הכול נשמע מאוד שחור אבל כאן יש תמונה שתפתיע אתכם.

סטנלי פישר: זה החוב של הממשלה פלוס המגזר העסקי פלוס משקי בית.

סטנלי פישר: רואים שאנחנו יותר טובים מגרמניה שהיא השנייה ברשימה כאן וזאת משום שלמרות העובדה שישראלים אוהבים להתלונן שיש להם חובות ענקיים במשקי הבית, בעצם בהשוואה בין לאומית אנחנו יחסית שמרנים.

סטנלי פישר: מתלוננים על העובדה שמוציאים כסף אבל אנשים בארץ יחסית זהירים.

סטנלי פישר: 42 אחוזים של התמ"ג הם חובות של משקי הבית, שזה הכי נמוך מבין כל המדינות האלה.

סטנלי פישר: אפילו החוב של הממשלה הכי נמוך חוץ מאשר בספרד.

אבישי ברוורמן: בספרד יש חוב מאוד מאוד נמוך.

סטנלי פישר: מה שיש להם, הם התחילו את המשבר במצב טוב אבל הגירעון שלהם מאוד גדול.

סטנלי פישר: זה היה ארבעים אחוזים חוב תמ"ג בתחילת המשבר וזה קפץ ל-67, ב-27 נקודות אחוזים, במשך שלוש שנים.

סטנלי פישר: זה נובע מהבעיה שלהם.

סטנלי פישר: זה לפחות מצב יחסית טוב מבחינת המשק.

סטנלי פישר: זה אחד המקורות ליציבות הפיננסית שלנו.

סטנלי פישר: כאן יש דבר מאוד מעניין.

סטנלי פישר: הריבית בישראל יחסית גבוהה.

סטנלי פישר: רואים בצד ימין איזה אחוז של התמ"ג מדינות אחרות משלמות בריבית.

סטנלי פישר: זה חלק מהתקציב.

סטנלי פישר: למרות העובדה שיחס חוב תמ"ג שלנו יחסית נמוך, אנחנו משלמים הרבה ריבית, כמעט יותר מכל המדינות שמופיעות כאן.

סטנלי פישר: זאת תוצאה של הריביות הגבוהות שהיו בעבר ושלטווחים ארוכים הן ממשיכות להיות גבוהות.

סטנלי פישר: אנחנו לא יכולים להיות יותר מדי מאושרים או שאננים ביחס למצב החוב שלנו.

סטנלי פישר: שוק העבודה.

סטנלי פישר: הייתי מעדיף בנושא זה להציג את המצב לפני שקיבלנו את הנתונים החדשים משום שלא לגמרי ברור לנו מה קורה.

סטנלי פישר: רואים בעקומה האדומה מה שחשבנו שהיה שיעור האבטלה עד סוף 2011 וחשבנו שהוא היה 5.4 אחוזים בסוף 2011.

סטנלי פישר: זה היה מאוד נמוך ביחס לשווקים המתפתחים וגם ביחס למדינות המפותחות.

סטנלי פישר: היינו במצב יחסית טוב מאוד.

סטנלי פישר: אחר כך קיבלנו, בפברואר, אומדן חדש של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לפיו האבטלה היא ברמה של 6,7 אחוזים.

סטנלי פישר: זה היה בסיס חדש, מערכת סקר חדש, שינוי בכל הצד הטכני שגרם לעלייה הזאת.

סטנלי פישר: אנחנו עוד לא בטוחים במה שקרה.

סטנלי פישר: אנחנו יודעים שהם שינו את ההגדרה ואת המדידה.

סטנלי פישר: ביחס למדידה הם עשו דברים שהיו בטוחים להוריד את שיעור האבטלה כמו למשל ב-OECD הם סופרים את הצבא בכוח העבודה.

סטנלי פישר: אם אתה מוסיף את מספר העובדים בצבא למספר המובטלים, אתה מוסיף אפס מובטלים וביחס לכוח העבודה אתה מגדיל את זה, דבר שהיה מוריד את המספר.

סטנלי פישר: יש שינויים אחרים שהיו אמורים להוריד את המספר אבל הוא לא ירד אלא עלה.

סטנלי פישר: אנחנו עוד לא לגמרי מבינים את זה.

סטנלי פישר: אם יש גורם אחד שלפחות לדעתי שאולי אחראי לזה, וזה ניחוש, זה שהם הגדילו את מספר הכפרים והישובים הקטנים במדגם.

סטנלי פישר: יכול להיות שזאת פריפריה עם אבטלה יותר גבוהה, אבל חישובים שעשתה חטיבת המחקר אומרים שלא יכול להיות לפי הבסיס שקרה.

שי חרמש: זה חד חד-ערכי למרכיבי השקלול של ה-OECD?

שי חרמש: הנוסחה שלנו זהה?

סטנלי פישר: השינוי בא לעשות את זה כמו ה-OECD.

שי חרמש: זה חד חד-ערכי.

סטנלי פישר: כן.

סטנלי פישר: זה היה השינוי.

משה גפני: למה אתם לא יכולים לקחת את נתוני הבסיס עליו התבסס המחקר הקודם ומה הוסיפו עכשיו או מה הפחיתו עכשיו?

משה גפני: למה זה כל כך קשה לעשות?

נתן זוסמן: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בינתיים לא נותנת את הנתונים לגופים אחרים.

נתן זוסמן: הם עשו ארבעים שינויים.

משה גפני: למה?

משה גפני: בנק ישראל הוא גוף עוין?

נתן זוסמן: כרגע הם לא נותנים.

נתן זוסמן: הם עשו כארבעים שינויים.

שי חרמש: המגזר הצבאי לא היה קיים?

נתן זוסמן: לא היה.

משה גפני: אמר כאן שר האוצר אתמול שיש יותר משתתפים בשוק העבודה, שגדל מספר המשתתפים בשוק העבודה.

סטנלי פישר: היו דברים טובים שקרו בשוק העבודה, כולל גידול שהופיע גם בנתונים הקודמים ומופיע גם בנתונים החדשים וזה אחד השינויים החיוביים.

סטנלי פישר: מספר המשתתפים עלה ומספר העובדים עלה גם הוא, למרות העלייה בשיעור האבטלה לפי ההגדרה החדשה.

משה גפני: אגב, לא מספיק.

משה גפני: אני מכיר חלק מהאוכלוסיות האלה שמשתתפות בשוק העבודה והממשלה לא עושה מספיק.

סטנלי פישר: מדדי העוני ואי השוויון.

סטנלי פישר: המדד הבסיסי של אי שוויון הוא מדד ג'יני שכולם שמעו עליו ואני לא אנסה לתאר אותו, אבל אפשר לומר שאם לכל אחד יש אותה הכנסה, זה ג'יני שווה לאפס, ואם כל ההכנסה מגיעה לבן אדם אחד, זה ג'יני שווה אחד.

סטנלי פישר: מה שרואים למעלה זאת הכנסה ברוטו למשק בית לפני מסים ותשלומי העברה.

סטנלי פישר: על בסיס זה, מאז 1997, הייתה ירידה קטנה במדד ג'יני.

סטנלי פישר: זאת אומרת, אי השוויון עלה קצת בשנת 2002 אבל אז התחיל לרדת ועכשיו הוא יותר נמוך מכפי שהיה בשנת 1997.

סטנלי פישר: זה בסיס ההכנסה לפני מסים ותשלומי העברה.

סטנלי פישר: ביחס לג'יני שכולל את המסים, זאת אומרת שהורידו אותם, ותשלומי העברה, אין שום שינוי.

סטנלי פישר: זאת אומרת, מצב אי השוויון שם לא השתנה.

סטנלי פישר: מה שרואים כאן באופן יותר ברור זה שיעור העוני.

סטנלי פישר: שיעור העוני הוא לא חלק מהג'יני.

סטנלי פישר: שיעור העוני אצלנו הוא אחוז האוכלוסייה שנמצא יותר מחמישים אחוזים מתחת לחציון.

סטנלי פישר: זה לא בדיוק שווה לג'יני.

סטנלי פישר: מה שרואים שם זה שיש לנו את שיעור העוני לפני תשלומי העברה והמסים והוא היה גבוה, 31,7 אחוזים.

סטנלי פישר: שוב, אין שינויים גדולים במשך העשור האחרון.

סטנלי פישר: אם מסתכלים על העקומה הירוקה, רואים שזה עלה יחסית מהר לשנת 2005.

סטנלי פישר: יכול להיות שיש קשר עם השינוי בקצבאות ואז זה פחות או יותר יציב ברמה של 24,3 אחוזים.

סטנלי פישר: העקומה האדומה היא היחס בין הירוקה והכחולה.

סטנלי פישר: ההבדל שעשו המסים ותשלומי העברה, וזה ירד יחסית מהר עד 2005 ומאז פחות או יותר זה מוריד את שיעור העוני בערך ב-22-23 אחוזים.

סטנלי פישר: זה מה שקורה שם.

סטנלי פישר: זאת אומרת, זה לא נכון שהממשלה מחריפה את העוני או משהו מסוג זה.

סטנלי פישר: התרומה של ההיבטים האלה ירדה במחצית הראשונה של העשור האחרון ומאז הייתה פחות או יותר יציבה.

סטנלי פישר: אבל תראו שהייתה שם יציבות ובמונחים של שיעור העוני, שיעור העוני של נפשות, זה התחיל לרדת ובאופן מאוד אטי מ-2009 עד 2010-2011 יש ירידה קטנה בשיעור העוני אחרי תשלומי העברה ומסים.

סטנלי פישר: זה לפחות שינוי חיובי, לא מספיק גדול אבל חיובי.

סטנלי פישר: לפני כשלוש שנים הממשלה קבעה יעדים לתעסוקה לכל מיני קבוצות שונות והיעדים הם לשנת 2020.

סטנלי פישר: רואים אותם בקו הירוק.

סטנלי פישר: התקווה הייתה שאצל גברים חרדים שיעור התעסוקה אצלם יעלה מארבעים אחוזים למעל שישים אחוזים, ל-62 אחוזים.

משה גפני: היה פחות מארבעים אחוזים.

סטנלי פישר: קצת פחות מארבעים אחוזים אבל זה 2008.

משה גפני: היה 36 או 37 אחוזים.

סטנלי פישר: זה עומד בסדר.

סטנלי פישר: הגברים החרדים, אנחנו לקחנו רבע דרך.

משה גפני: הגברים החרדים בסדר?

משה גפני: שלא תגיד את זה.

משה גפני: לא יצביעו בשבילך.

סטנלי פישר: את הבחירות האחרונות שלי עברתי כשמינו אותי לקדנציה שנייה.

שי חרמש: גפני, הוא רק אומר לך שזה רבע הדרך.

שי חרמש: אתם צריכים להמשיך להתאמץ.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אם הממשלה הייתה עושה, היו עוברים את המספר הזה.

סטנלי פישר: זה היבט חיובי של מה שקרה.

סטנלי פישר: אם מסתכלים על נשים חרדיות, רואים שמכיוון שהן התחילו בשיעור תעסוקה הרבה יותר גבוה, השאיפה הייתה שהן יגיעו לאותה רמה והן עשו יותר מזה בשלוש שנים מאז זה נקבע.

משה גפני: הן הגיעו ליעד לא ב-2010 אלא ב-2011.

סטנלי פישר: עוד לא, אבל הן בחצי הדרך.

סטנלי פישר: לגבי גברים ערבים, השינויים הם מאוד קטנים אבל הם התחילו ברמת תעסוקה יחסית גבוהה.

סטנלי פישר: אצל נשים ערביות, הן התחילו ברמה מאוד נמוכה והיעד הוא מאוד שאפתני אבל הן לא במסלול שייקח אותן בקצב הזה להשגת היעד.

סטנלי פישר: ביחס ליתר, הם פחות או יותר עומדים בשינוי שצפוי להיות אבל יש עלייה.

סטנלי פישר: אם כן, זאת תמונה מעורבת אבל תמונה עם היבטים חשובים וחיוביים.

שי חרמש: אגב, מאיזה גיל?

סטנלי פישר: מגיל 25 ומעלה עד 64.

משה גפני: זאת אומרת, מהגרף הזה יוצא שהחרדים בסדר.

שי חרמש: הם עשו רבע דרך.

משה גפני: השאלה אם הם עומדים ביעד או לא עומדים ביעד.

משה גפני: אדוני הנגיד, חברי הכנסת לא הבינו מה אתה אומר ואני אסביר.

משה גפני: מה שיש בגרף הזה זה שבדרך אל יעדי התעסוקה, מי שעומד ביעדים אלה גברים חרדים כאשר נשים חרדיות עוברות את הגרף.

מרינה סולודקין: אולי היעדים נמוכים?

משה גפני: היעדים לא נמוכים.

משה גפני: היעדים הם ברורים.

שי חרמש: אבני הדרך אבל לא המטרה.

משה גפני: אני אומר לכם שזה מה שהנגיד אמר.

משה גפני: עכשיו אני אומר לכם מה אני אומר.

משה גפני: לו הממשלה הייתה עושה יותר ולו לא היו כל הדברים הפופוליסטיים, גברים חרדים היו יוצאים יותר לעבודה.

משה גפני: היינו מגיעים עכשיו לנתונים יותר גבוהים.

משה גפני: אני יודע כמה פניות יש אלי מגברים חרדים שלא מקבלים אותם לעבודה.

משה גפני: אני אומר לכם את זה ואלה דברים שאני אומר ולא מה שהנגיד אמר.

משה גפני: יש תהליך מאוד ברור.

סטנלי פישר: אני מאוד שמח שיש התקדמות אבל צריכים להיות שאפתנים.

סטנלי פישר: קודם שאלת אותי אם אני שבע רצון ממה שקורה ונתתי לך תשובה כללית.

סטנלי פישר: אלו הנתונים הידועים לכולכם שמראים מה קרה לשיעור העוני בקרב קבוצות שונות.

סטנלי פישר: באמצע יש את סך כל העוני ואלה בעיקר נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

סטנלי פישר: רואים מה קורה אצל החרדים ואצל הערבים ואלה עליות חדות בשיעורי העוני.

סטנלי פישר: את התשובה לכך ראינו בשקף הקודם והיא לצאת לעבודה גם אצל הערבים וגם אצל החרדים.

סטנלי פישר: זה מתחיל לקרות ואנחנו מכירים בעובדה שאומרים שיש 6,000 חרדים וחרדיות שלומדים במכללות וזה שינוי מאוד חשוב לעתיד המשק.

שי חרמש: יש דבר שצריך לשים לב אליו כי הוא עלול לעורר חרדה.

שי חרמש: אצל מתפרנסים ומפרנס אחד בלבד, זה דבר שיכול להיות די נורמטיבי, יש כאן עלייה דרמטית במספר.

שי חרמש: משמעותו של דבר שבעצם יכולת ההשתכרות של מפרנס אחד ירדה בצורה דרמטית.

שי חרמש: קח את הטבלה התחתית מצד שמאל, לך לאמצע ותראה מה קרה.

שי חרמש: משפחה שיש בה מפרנס אחד, תראה מה קרה לעוני.

שי חרמש: מפרנס אחד לא יכול לפרנס משפחה.

משה גפני: אנחנו יודעים את זה.

שי חרמש: אדם הולך לעבודה אבל לא מפרנס.

סטנלי פישר: אם מותר לי לומר משהו לחבר הכנסת חרמש.

סטנלי פישר: אני מזכיר לך שזה למשפחות ומספר הילדים בתוך המשפחה עולה.

סטנלי פישר: מה שאתה רואה שם, מפרנס אחד, הוא על יותר ילדים.

משה גפני: ילדים הם ברכה.

משה גפני: אגב, גם בציבור החילוני מספר הילדים במשפחה גדל ואני מברך על כך.

משה גפני: אני חושב שזה דבר חשוב.

משה גפני: בשנים האחרונות מספר הילדים במשפחה גדל.

סטנלי פישר: כאן אני מתייחס לשני היבטים של השווקים הפיננסיים.

סטנלי פישר: התחלנו עם המשק העולמי ואנחנו מסיימים עם המשק העולמי.

סטנלי פישר: יש כאן התנהגות של הבורסות בעולם.

סטנלי פישר: רואים שמאז 2006 הייתה קואורלציה מאוד מאוד חזקה בין מה שקרה אצלנו לבין מה שקרה בנסדא"ק בארצות הברית.

סטנלי פישר: הם הולכים יחד עד אמצע 2011 ואז מתחילים להתרחב.

סטנלי פישר: זה אחרי המחאה וזה אחרי שהתחיל הרבה יותר רעש לגבי איראן.

סטנלי פישר: רואים עכשיו שהפער התרחב לשלושים אחוזים.

סטנלי פישר: אני מחפש כל הזמן סימנים למצב הגיאו-פוליטי אצלנו.

סטנלי פישר: זה בעצם המקום היחיד שאני מכיר.

סטנלי פישר: בקו הירוק אתם רואים את השווקים המתעוררים.

סטנלי פישר: הבורסה שלנו לא הייתה כל כך מוצלחת בשנה האחרונה ביחס לבורסות דומות בעולם.

סטנלי פישר: הדבר האחרון.

סטנלי פישר: אני רוצה לסיים עם משהו שיחסית הוא אופטימי.

סטנלי פישר: ה-CDS, המרווח הזה, כמה זה עולה לך לקנות ביטוח נגד האפשרות שהמדינה לא תשלם עבור החובות שלה.

סטנלי פישר: יש כאן חמש מדינות שבחרנו לא באופן אקראי ורואים למטה את גרמניה.

סטנלי פישר: זה עולה כל הזמן פחות מאחוז אחד לקנות את הביטוח הזה לחמש שנים.

סטנלי פישר: רואים למעלה את איטליה וספרד שהן בתחרות אבל זה עולה פחות, פי חמש מכפי שזה עולה לקנות בגין האפשרות שגרמניה לא תשלם.

סטנלי פישר: רואים את מדינת ישראל בקו הכחול כאשר בן ברית שלנו היא צרפת.

סטנלי פישר: אנחנו נראים מאוד דומים לצרפת במונחים של ה-CDS.

שי חרמש: וזה עדיין עלה.

סטנלי פישר: כן.

סטנלי פישר: פעם זה היה 17 נקודות בסיס אבל עכשיו כשרואים מה קורה באירופה, זה לא כך.

שי חרמש: זה עלה פי שתיים.

סטנלי פישר: לא.

סטנלי פישר: אתה רואה רק מה שקרה במשך השנה האחרונה אבל אני מדבר על 2007 אז היה כמעט אפס.

סטנלי פישר: אלה חדשות יחסית טובות.

סטנלי פישר: אני לא אדבר על האתגרים.

סטנלי פישר: המצב הכלכלי באירופה יכול לשנות מהר מאוד את המצב אצלנו.

סטנלי פישר: אי הוודאות האזורית והשלכותיה הפיסקאליות, זאת אומרת, תקציב הביטחון.

סטנלי פישר: הגידול בהתחייבויות התקציביות .

משה גפני: כך בבנק ישראל כותבים כלכלת בחירות?

סטנלי פישר: כתבנו את זה פעם ראשונה לפני שידענו שיהיו בחירות.

שי חרמש: ראיית הנולד.

משה גפני: ראיתם שזה הולך לקרות.

אבישי ברוורמן: אבל אתם עוד לא אישרתם שיש בחירות.

אבישי ברוורמן: אתם ו-ש"ס.

אבישי ברוורמן: זה הדבר היחיד שחסר עכשיו בשביל 4 בספטמבר.

משה גפני: אני הולך לנהל משא ומתן עם מפלגות אחרות.

משה גפני: אני לא חייב לקבל את מה שהליכוד אומר.

סטנלי פישר: אפשר לעשות את זה אחרי שנסיים?

משה גפני: כן.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: סליחה.

סטנלי פישר: יש את העוני ואי השוויון וההשלכות של זה אם רוצים לטפל בזה במערכת החינוך.

משה גפני: אדוני הנגיד, אני מודה לך.

משה גפני: הסקירה הייתה מקפת ורצינית.

משה גפני: יש מישהו מחברי הכנסת שרוצה להתייחס?

אבישי ברוורמן: נעים מאוד לשבת כאן באווירה טובה ואינטימית.

פניה קירשנבאום: כנראה כולם רצים לפריימריס.

שי חרמש: למה להגיד כולם?

אבישי ברוורמן: בישראל ביתנו לא רצים.

אבישי ברוורמן: יש כאלה שרצים.

שי חרמש: מרינה ואני לא צריכים לרוץ.

אבישי ברוורמן: אם אני מסתכל על ארבעת הנקודות שהציג פרופסור פישר, אני מסתכל על המצב הכלכלי באירופה ואני יותר פסימי כי אני חושב שהבעיות יחמירו שם אבל זה לא הדיון כאן.

משה גפני: זה לא בידינו.

אבישי ברוורמן: כן.

אבישי ברוורמן: לכן אני חושב שהמסקנות ברורות, שיהיו כאן עוד בעיות של אבטלה והדברים שנובעים ממנה וכולי.

אבישי ברוורמן: אי ודאות אזורית תמשיך.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לחזק את מה שאמר הנגיד או רמז לו לגבי תקציב הביטחון.

אבישי ברוורמן: כשוועדת ברודט הציגה את תקציב הביטחון, היה הסכם פחות או יותר שיהיה תוואי מסוים.

אבישי ברוורמן: לצערי זה ברור לחלוטין שגם לאור מערכת הבחירות וכל הדיונים, מאוד קל לומר שעכשיו יש לנו חורף ערבי, יש לנו איראן, ולכן אני יכול לראות את ההליך שבחמש שנים הקרובות האיומים האלה לא ישתנו ואנחנו נמצא את עצמנו במצב שההוצאות הביטחוניות הן כל כך גבוהות שהביטחון האזרחי, כלכלי וחברתי – שלדעתי הוא לא פחות חשוב – ימצא את עצמו נפגע בצורה מאוד משמעותית מכיוון שאני מניח שכל ממשלה שתהיה תשמור על גירעון.

אבישי ברוורמן: יש לנו חילוקי דעות לגבי העלאת ההוצאות הצפויה כאשר במקביל יעלו מסים כדי לשמור על גודל הגירעון.

אבישי ברוורמן: לכן אני חושב שזה החשש הכי גדול שלי.

אבישי ברוורמן: אם אני מזכיר היסטורית, מדינת ישראל אחרי מלחמת יום כיפור, היה לה עשור אבוד בגלל הוצאות הביטחון האדירות שלה על חשבון הביטחון הכלכלי.

אבישי ברוורמן: לגבי העוני ואי השוויון.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה להתייחס לנתונים אבל יש עיתון אחד שאני מקבל בערב, ואני מקבל את כל העיתונים.

אבישי ברוורמן: אתמול האדם שמביא לי את העיתון עצר בפעם הראשונה ואמר לי שיש לו תואר ראשון, הוא בן 45, עם כל העבודה שהוא עושה הוא מגיע לשכר של 5,000 שקלים, אבא שלו שעבד כל חייו יש לו קצבת פנסיה של 1,700 שקלים.

אבישי ברוורמן: הוא אמר לי שיש לנו כלכלה מאוד מאוד יציבה אבל השאלה הבסיסית היא שאם אתה ממשיך עם השיפור הקל הזה, אנחנו מדינה שהסכנה שלה היא שאם לא תשנה חלק מהמתווה, זה לא רק אחוז השתתפות הרבה יותר גבוה של חרדים והורדת החסמים לערבים, אלא אלה גם רפורמות מאוד משמעותיות כדי שהדברים יחלחלו למטה, הוצאות ציבוריות יותר גדולות ולכן אני חושב שבנושא היציבות הצלחנו אבל בנושאים האחרים, כשאני מסתכל על השנים הארוכות, אנחנו במצב לא פשוט.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מרינה.

מרינה סולודקין: אני רוצה להודות לפרופסור סטנלי פישר.

מרינה סולודקין: שמענו דברים מאוד מעניינים.

מרינה סולודקין: אני שוב רוצה להדגיש שגירעון מבני, אפשר להתמודד אתו על ידי מסים על אלה שמזמן היו צריכים לקבוע כמו מס יסף ומס על ירושות גדולות.

מרינה סולודקין: אני אומר לך אדוני הנגיד שלא שמעתי על מדיניות הבנקים כלפי עסקים קטנים ובינוניים ואני חושבת שזה חסרון גדול כי כאן אנחנו טועים בגדול.

מרינה סולודקין: אני חושבת שכאן יש חלק מהפתרונות לכלכלה הישראלית.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שי.

שי חרמש: שלוש הערות.

שי חרמש: לא שמענו מילה על נושא שהיה חם בכותרות בשנה האחרונה והוא מתווה ברודט.

שי חרמש: לדעתי זה עניין אסטרטגי.

שי חרמש: היה כאן שר האוצר אתמול והוא השתבח בשקיפות.

שי חרמש: אמרתי לו שהשקיפות משולה בעיניי קצת יותר לקטרקט מאשר לשקיפות אבל מחיר השקיפות הוא שיזרמו בוועדה סכומים מעל ומעבר.

שי חרמש: בעת האחרונה עברנו כאן תהליך של יתר רגולציה על הבנקים, כולל פיקוח יתר בנושא של הון ומתן אשראים ללווים בודדים.

שי חרמש: זה עומד מול נושא שוק הנדל"ן.

שי חרמש: אתה שומע היטב את חברות הנדל"ן היום ואת מצוקת האשראי.

שי חרמש: ברגע שיש מצוקת אשראי בגלל מגבלות רגולטוריות, אני לא מניח שיהיה גידול בהיצע הדירות ונחזור למה שגפני אמר בדיון הקודם.

שי חרמש: יש דבר שמעניין אותי, בגלל סקרנות מקצועית ולא יותר מזה.

שי חרמש: לאחרונה דובר על שינוי במדיניות השקעות הרזרבות של בנק ישראל בניהול סיכונים עם מטבעות אחרים.

שי חרמש: זה אמנם לא נושא פוליטי, אבל מעניין לשמוע כאן מה המדיניות שלכם כי הרזרבות הן חלק מהחוסן הגיאו-פוליטי שלנו.

שי חרמש: חוץ מזה, תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: פניה.

פניה קירשנבאום: אני מצטערת שלא הייתי נוכחת בכל המצגת, אבל הייתי בדיון על מערך כיבוי אש בוועדת הפנים.

פניה קירשנבאום: ראיתי כאן, ואתה מציין, שהגירעון המבני הוא 6,5, כמעט יותר ממיליארד שקלים ואני רוצה להרגיע אותך ולומר שהוא הרבה יותר לפי הערכות שלי.

פניה קירשנבאום: אחרי הסכמים עם הרופאים, עם המורים ועוד, מימוש הגירעון יגיע עד 12 מיליארד שקלים.

פניה קירשנבאום: אני שמחה מאוד שמבקר המדינה מצא שישים מיליארד שקלים שלא גבינו ואולי זה יכול לפתור לנו את הבעיה.

פניה קירשנבאום: כך לפחות קראתי בעיתונות, אבל לא ספרתי את הכסף.

פניה קירשנבאום: מבקר המדינה טוען שיש חובות שלא נגבו.

פניה קירשנבאום: קראתי על כך בעיתון ואני מקווה שזה יפתור לנו את הבעיה.

פניה קירשנבאום: עדיין אני מסכימה עם מה שאמרו חבריי קודם.

פניה קירשנבאום: העסקים הגדולים הם אמנם חשובים מאוד לכלכלת מדינת ישראל אבל רוב הצמיחה מגיעה דווקא מעסקים בינוניים וקטנים וצריך לראות איך המערכת הבנקאית עוזרת להם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אדוני הנגיד, אם אתה רוצה להשיב בקצרה.

משה גפני: גם אני, כמו חבריי, אתייחס בקצרה.

משה גפני: הצלחת בנק ישראל היא הצלחה מוכחת ואין ויכוח לגבי העניין הזה, גם מבחינת היציבות וגם מבחינת כל המטלות שבנק ישראל לקח על עצמו להוציא דבר אחד שהוספנו אותו בחוק בנק ישראל וזה הנושא החברתי.

משה גפני: בנק ישראל לא הצליח, כמו שהממשלה לא הצליחה.

משה גפני: בנושא החברתי יש בעיה מאוד מאוד גדולה שעל זה גם הייתה מחאה.

משה גפני: אגב, המחאה התאפשרה מכיוון שהמצב הכלכלי הוא טוב.

משה גפני: אם המצב הכלכלי היה קשה, לא הייתה מחאה חברתית כי לאנשים לא היו ציפיות.

משה גפני: לאנשים יש ציפיות מכיוון שהמצב הכלכלי הוא יציב, בוודאי יחסית למה שקורה בעולם באמת המשק הוא יציב, המערכת הפיננסית יציבה וייאמר לזכותו של בנק ישראל שבאמת הוא עשה את זה וייאמר לזכותך אדוני הנגיד.

משה גפני: הנושא החברתי, אם לא ידברו על דברים אחרים, הוא יעמוד במרכז מערכת הבחירות הזאת מכיוון שעל כך גם היו המחאות.

משה גפני: יש כאלה שטוענים שהקדימו את הבחירות מכיוון שרצו למנוע את המחאה החברתית של הקיץ הקרוב, אבל זה באמת דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: מצב שבו יש שכר כל כך גבוה בחברה הישראלית ויש אנשים שלא יכולים לסיים את החודש, כפי שתיאר אבישי לגבי אותו מחלק עיתונים.

משה גפני: זה דבר שאנחנו נתקלים בו כל הזמן.

משה גפני: מדינה היא חברה, היא אנשים, היא משפחות והיא לא רק משק כלכלי.

משה גפני: משק כלכלי הוא דבר חשוב אבל אם המשק הכלכלי לא יהיה יציב, המצב הוא רע מאוד.

משה גפני: נכון שצריך משק יציב וחזק, אבל צריך גם לטפל בבעיות החברתיות ואני נגד פריצת מסגרת התקציב.

משה גפני: אני לא חושב שצריך לפרץ את מסגרת התקציב.

משה גפני: אני מבקש קודם כל לשבח את בנק ישראל בנושא של החרדים.

משה גפני: אני יודע שבנק ישראל עושה מאמצים עכשיו לקלוט עובדים חרדים.

משה גפני: היום בנק ישראל רוצה להראות דוגמה בעניין הזה.

משה גפני: אני אומר לכם באופן ודאי, ותדע אדוני הנגיד, אתה איש מרכזי בעניין ואני לא רוצה שחבריי ישמעו ולכן אני אומר לך את זה בארבע עיניים.

משה גפני: במקום לטפל בבעיה של הגברים החרדים שיצאו לעבודה, מטפלים בליבת העניין ששם לא יצאו לעבודה בקרב לומדי התורה.

משה גפני: זה הנושא הכי מצטלם והכי מסתדר.

משה גפני: שם לא יקרה כלום.

משה גפני: מי שבאמת לומד תורה יישאר ללמוד תורה.

משה גפני: מעבר לזה, בקרב הגברים החרדים, הרוב לא לומד אלא הרוב רוצה להתפרנס ולעבוד.

משה גפני: אז בוא נטפל קודם בגברים החרדים האלה שמבקשים לעבוד, רוצים לעבוד אבל יש בפניהם חסמים ולא מקבלים אותם לעבודה.

מרינה סולודקין: מי טיפל בעולם?

מרינה סולודקין: הם יצאו לעבודה.

מרינה סולודקין: הם הגיעו בלי שפה ובלי שום דבר ויצאו לעבוד.

משה גפני: אני אומר לך מה ההבדל.

משה גפני: ההבדל הוא שעשו חוק העדפה מתקנת לעולים מאתיופיה ומברית המועצות.

מרינה סולודקין: לא.

מרינה סולודקין: הפוך.

משה גפני: עשו.

משה גפני: כשאנחנו מנסים לעשות העדפה מתקנת לחרדים שיש להם תארים, דוחים את זה כל הזמן ודוחים את זה בגלל שתי סיבות: פעם אחת משרד המשפטים אומר שהחרדים הם לא גזע ולא מין ולכן אי אפשר, ודבר שני, בממשלה גם אמרו שהחרדים בכלל לא מפותחים.

פניה קירשנבאום: לכמה מהם יש תארים?

משה גפני: להרבה מאוד.

פניה קירשנבאום: ומי מהם לא עובד?

פניה קירשנבאום: מה רמת התעסוקה של החרדים עם השכלה?

משה גפני: הרבה מאוד.

מרינה סולודקין: תקיים ישיבה בנושא.

משה גפני: זה בלאו הכי יהיה במערכת הבחירות כי זה הכי מעניין.

משה גפני: זה מצטלם יפה וייתנו לזה הרבה גיבוי.

פניה קירשנבאום: אם הם ישרתו בצבא, הם יוכלו לצאת לעבודה.

משה גפני: הם משרתים בצבא.

משה גפני: אני הבאתי מקרה של אדם חרדי שלמד בישיבה, הלך לצבא לשלוש שנים ורצה להיות מורה נהיגה, לעבור קורס מורה נהיגה, אבל משרד התחבורה כתב לו שהוא לא יכול כי הוא לא למד.

משה גפני: הוא למד בישיבה וזה לא לימוד.

משה גפני: הוא היה בצבא שלוש שנים אחרי הלימודים בישיבה אבל לא קיבלו אותו להיות מורה נהיגה.

משה גפני: את רוצה שאני אביא לך את כל המקרים?

משה גפני: הרי אי אפשר לפוצץ את כל השקר כאן אבל נפוצץ אותו במערכת הבחירות אם זה יעמוד על סדר היום.

משה גפני: אני משבח את בנק ישראל על שלקח את האתגר הזה.

משה גפני: יהיה מעניין כאן במערכת הבחירות.

משה גפני: לא ידברו על הדברים האמיתיים אלא רק עלינו.

משה גפני: כל הבעיות האמיתיות של מדינת ישראל לא יהיו קיימות אלא רק אנחנו נהיה.

משה גפני: אני מוותר על שלושה מנדטים, העיקר שזה לא יעמוד על סדר היום.

שי חרמש: האגו שלכם כחרדים עובר מעבר לגירעון בתקציב.

משה גפני: אני מוותר על זה.

שי חרמש: לא יעסקו בכם.

שי חרמש: יש מספיק בעיות בינינו.

משה גפני: אדוני הנגיד, אם תוכל להשיב.

סטנלי פישר: אני מודה לך על ההוכחה שזה יהיה מעניין.

סטנלי פישר: לגבי עסקים קטנים ובינוניים.

סטנלי פישר: לדעתנו יש מאמצים בקרב הבנקים להגדיל את כמות האשראי שתינתן להם.

סטנלי פישר: אני לא אכנס לזה אבל יש שינויים שגם האוצר תרם להם בהקמת כמה קרנות.

מרינה סולודקין: יש זעקה ברחוב אבל אתם לא מרגישים את זה.

סטנלי פישר: יכול להיות.

סטנלי פישר: חבר הכנסת חרמש, נדבר על השינויים בניהול הרזרבות אחר כך.

סטנלי פישר: עכשיו משקיעים חלק קטן במניות וזה השינוי.

סטנלי פישר: לגבי מתווה ברודט.

סטנלי פישר: הממשלה אומרת שהיא ממשיכה לעמוד בזה.

סטנלי פישר: להפתעתנו, כמו שאתה יודע הייתי כאן אחרי שזה יצא, מחלקת המחקר בדקה את העניין וגילתה שעד 2011 בעצם תקציב הביטחון כן עמד במתווה ברודט ואפילו ב-2011 הסטייה היא רק מיליארד.

סטנלי פישר: ב-2012 זה מתחיל להיות יותר מעניין, כפי שאומר היושב ראש.

סטנלי פישר: זאת אומרת, יותר מסובך.

סטנלי פישר: ביחס לצד החברתי.

סטנלי פישר: אתה בטח זוכר שהיה לנו דיון אבל אין לנו הרבה כלים לטפל בצד החברתי חוץ מהמחקר שאנחנו עושים.

סטנלי פישר: על זה אנחנו מדווחים והדיווח גרם לדיון מאוד חם בקרב הציבור אבל מעבר לכך אין לנו הרבה מה לעשות חוץ מאשר לדבר על דברים טובים.

סטנלי פישר: אני מודה לך על השבחים שלך לגבי הניסיונות שלנו להעסיק יותר חרדים ואנחנו רוצים גם להעסיק יותר ערבים אבל זה לא כל כך פשוט משום שאנחנו דורשים כישורים, תעודות, תארים וכולי שלפעמים אין להם.

סטנלי פישר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה אדוני הנגיד.